ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 307, 2016-03-14 10:15

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו נתחיל בדיון מהיר, אבל לפני כן אני רוצה לומר משפט.

משה גפני: אנחנו נמצאים עכשיו בעיצומה של מיני דרמה בנושא של החקלאות, גם בנושא של הפחתת המכסים וגם בכמה דברים שעומדים על סדר היום כאשר מצד אחד יש את הוזלת המחירים, דבר שמהווה מטרה של כולנו, ומצד שני לא לגרום לפגיעה בחקלאות כי בלי החקלאות אנחנו נמצאים במצב לא טוב מבחינת הערכים.

משה גפני: צריך לדעת לעשות את האיזון בין הדברים האלה כך שמצד אחד לא תהיה פגיעה בחקלאות, לא תהיה פגיעה בחקלאים ולא תהיה פגיעה במפעלים שניזונים מהחקלאות, ומצד שני הרצון להוזיל את המחירים.

משה גפני: אנחנו נתחיל היום את הדיון בנושא הזה ואני מתחיל בדיון המהיר ששמתי אותו על סדר היום על אף שהיו בקשות להביא אותו בשבוע שעבר.

משה גפני: כאמור, הוא היום על סדר היום ואנחנו גם נדון בנושא של הטלת המכסים וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: ראשון הדוברים, לפי סדר המציעים, איתן ברושי.

איתן ברושי: בוקר טוב אדוני היושב ראש וחברי הכנסת, חבריי החקלאים והתעשיינים, והברית ביניהם חשובה.

איתן ברושי: אנחנו בדיון שני שמתקיים בפרק זמן קצר כאשר בפרק הזמן בין הדיון הראשון לשני נחתמו צווים לפרק זמן שמוגדר כתקופת פסח.

איתן ברושי: החקלאות עומדת בפני קשיים רבים ואני חושב שהבעיה העיקרית היא האם יש כאן אוסף תקלות או האם יש כאן מדיניות ומי נושא באחריות עליה.

איתן ברושי: אני שואל היכן הוחלט על המדיניות הזאת כאשר המדיניות היא באחריות הממשלה.

איתן ברושי: אני חושב שזאת פעם ראשונה, אדוני מנכ"ל משרד החקלאות, שאנחנו מרגישים שמשרד החקלאות איבד במידה רבה את הקשר עם החקלאות והחקלאים והפך להיות או יחד או חלק ממשרד האוצר שגם בהיסטוריה היו לו גישות שונות ולעתים עוינות את החקלאות, ואני אומר את זה בעיקר לגבי העבר.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, אני חושב שאתה נושא באחריות לתקציב המדינה וחוק ההסדרים ומה שעומד בפנינו בעיקר זה תקציב המדינה לשנת 2017, ואולי גם לשנת 2018, וחוק ההסדרים.

איתן ברושי: בניגוד לשנה קודמת בה תקציב החקלאות לא נדון בוועדה וחוק ההסדרים לא נדון בצורה מסודרת מפאת קוצר הזמן, נראה לי שהתפקיד שלך בסופו של דיון הוא להשתלט על התהליך הזה ולקיים את הדיון על החקלאות והשפעתה על המדינה, על ההתיישבות ועל התעשייה ולעשות זאת בצורה מסודרת, בוודאי לא בלוח הזמנים שמנכ"ל משרד החקלאות ופיתוח הכפר הודיע כמעין כתב כניעה לגורמים אתם הוא מנהל משא ומתן.

איתן ברושי: הוא קבע לוח זמנים והוא גם קבע על פי הפרסומים את התוצאות של משא ומתן וכבר יודעים גם לגבי ענף החלב.

איתן ברושי: יש דברים שהיה נכון לעשות אותם על במשרד השיכון אבל אני לא בטוח שנכון לעשות אותם במשרד החקלאות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהשאלה הראשונה שצריכה להישאל היא לא ביטול מכס אלא איזו חקלאות אנחנו רוצים לראות בשנים הקרובות בישראל.

איתן ברושי: קודם כל, למדנו שצריך להגדיר את המטרה ולומר מהי המטרה ומהו החזון.

איתן ברושי: לא יכול להיות שמדינת ישראל מטפלת בחקלאות ובתעשייה דרך הפחתת מכסים ולא דרך הגדרת המטרה והתנאים לעמידה ביעדים.

איתן ברושי: בעוד שעה חלק מאתנו יצא מכאן לדיון בוועדת הכנסת לגבי השאלה היכן דנים בנושא המים.

איתן ברושי: חוק המים שהממשלה הביאה ואושר בקריאה ראשונה הוא חוק שכמעט מחסל את החקלאות עוד לפני הפחתת המכסים.

איתן ברושי: לכן נראה לי שבתהליך דיון מסודר נכון להגדיר נכון את המטרות ואת היעדים לפני שעוסקים במכסים.

איתן ברושי: תמיד אמרנו, ועוד יגידו כאן מאה פעמים, שחקלאות היא גם ערכים אבל אני חושב שלמדינה יש מטרות ויעדים לפני שהיא מביאה מחוץ לארץ.

איתן ברושי: שאלת היקפי הקרקע המעובדת, השטחים הפתוחים והירוקים, ביטחון מזון, שאלת הקשר בין החקלאות להתיישבות, מחירי המים וכל מה שעוד מתלווה ליכולת לייצר כאן חקלאות.

איתן ברושי: לפני כמה ימים הייתי בשליחות הכנסת בבולגריה ואנחנו יודעים מה אומר כל אחד שחוזר מחוץ לארץ ומה אומר ראש הממשלה.

איתן ברושי: כאילו יש כאן תכנית, אדוני המנכ"ל, תכנית חיסול, כאילו מישהו חבר כאן לחסל את העסק הזה שהוא אולי היצירה המפוארת ביותר של מדינת ישראל מאז אלפיים שנים.

איתן ברושי: ליתר ביטחון גם הביאו את חוק המים וליתר ביטחון גם דנים מחר בוותמ"לים שנותנים לממשלה יכולת להפקיע קרקעות עד כדי הכנסת חקלאים לכלא, אלה שיושבים מאה שנים על אדמתם, אם הם לא יסכימו תוך זמן קצר לפנות ולהקים בתים באזורים אורבניים.

איתן ברושי: זה עולה השבוע.

איתן ברושי: כלומר, מישהו כאן השתבש.

איתן ברושי: אותה מדינה שנתנה לרמי לוי הדליק משואה, היא אותה מדינה שרומסת את החקלאות ואת החקלאים.

איתן ברושי: לכן אני חושב שמה שנדרש מהוועדה עכשיו זאת לא עוד ישיבת קיטורים של התעשייה ושל החקלאות אלא ניסיון לעצב קווי התקדמות חדשים לעבר יעדים ברורים ומוסכמים שהתקבלו על ידי הממשלה שהם יחייבו גם את הפקידות.

איתן ברושי: לכן אני קורא לגפני, ואני מאמין שיקרה, כפי שפתרנו אתו גם בעיות אחרות, ואומר שאני חושב שצריך לומר באופן ברור שאם מדינת ישראל רוצה חקלאות, היא צריכה להגיד מה היא רוצה ואיך עושים את זה.

איתן ברושי: רק לאחר מכן לטפל בכל היתר.

איתן ברושי: בקשה אחרונה.

איתן ברושי: אני מבין שחלק מהצווים נחתמו.

איתן ברושי: קיבלתי דיווח גם מחברים – מאבו, מרחל ומאיר שאיננו כאן אלא נמצא בכנס של המושבים – ואני רוצה לומר שאני מציע שייקבע מנגנון של פיקוח, מה באמת הביאו.

איתן ברושי: לפי דעתי אף אחד לא יודע מה מביאים לישראל.

איתן ברושי: יש כאן ייבוא של הסכמים היסטוריים, יש כאן ייבוא של מתחת לרדאר שהיה בתחילת ינואר או מתי שהוא בלי שאף אחד הגיב ומה שצפוי לחגים.

איתן ברושי: בואו נראה מה באמת נכנס לישראל וכמה זה השפיע על סל יוקר המחייה בפסח.

איתן ברושי: דבר אחרון.

איתן ברושי: אני רוצה לומר כאן גם לחברים וגם לחברים בכנסת מכל המפלגות.

איתן ברושי: תראו, אין חקלאות בלי חקלאים, אין התיישבות בלי מתיישבים ואין מדינה בלי התיישבות וחקלאות.

איתן ברושי: עכשיו תחליטו מה אתם עושים עם התכניות שיש בהן סכנה גדולה, לפי דעתי למדינת ישראל לא רק לחקלאות ולחקלאים.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: זה היה משפט מחוזי המשפט האחרון.

איתן ברושי: כן.

איתן ברושי: אתה יכול לאמץ אותו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש, ברשות החברים, נמצא כאן חבר הכנסת יצחק וקנין שבמשך כל השנים עוסק בנושא, והוא אמנם לפי הרשימה הוא אחרון אבל אני מבקש לתת לו את רשות הדיבור עכשיו.

יצחק וקנין: חבריי, אני בטוח שלשר האוצר יש כוונות טובות ובכל לבו הוא רוצה להוריד את יוקר המחיה.

יצחק וקנין: אני בטוח בכך באלף אחוזים.

יצחק וקנין: אבל רבותיי, לצערי הרב אני הולך לתת לכם נתונים יבשים כדי שכל אחד מאתנו ידע את האמת פעם אחת ולתמיד.

יצחק וקנין: אם אנחנו אשמים, בואו נשים את המפתחות ונלך הביתה.

יצחק וקנין: אם אנחנו לא אשמים, שאף אחד לא יתעלק עלינו ולא ירכב עלינו ולא נהיה אנחנו האסקופה הנדרסת במשך שנים.

יצחק וקנין: אני תמיד אומר את אותם דברים וקחו אותם מכל הפרוטוקולים ותראו לאן אנחנו מגיעים.

יצחק וקנין: אני אומר באחריות שכל המהלך שהאוצר עושה ומשרד החקלאות יחד אתו, לא יביא שום בשורה לצרכן.

יצחק וקנין: כל המטרה היא אחת ויחידה: להוריד את יוקר המחיה ולזה כולנו מסכימים.

יצחק וקנין: אני הראשון שבעד הורדת יוקר המחיה.

יצחק וקנין: אני נותן לכם עכשיו נתונים.

יצחק וקנין: אדוני יושב ראש הוועדה, במשך חמש השנים האחרונות תפוח אדמה במשק החקלאי נמכר ב-1.40 שקל במקסימום.

יצחק וקנין: החקלאי מוכר אותו, אחרי כל ההוצאות שיש לו, ב-1.40 שקל.

יצחק וקנין: גזר נמכר ב-1.50 שקל וזה כבר במשך חמש שנים.

יצחק וקנין: בכמה הוא נמכר?

יצחק וקנין: חמישה שקלים על המדף.

יצחק וקנין: תפוח אדמה נמכר בחמישה שקלים.

יצחק וקנין: עגבנייה, רק בתקופה האחרונה, נמכרה במשך כל השנים בתשעים אגורות ובתקופה האחרונה כשיש חוסר, בגלל מחלה שהייתה, נמכרה ב-2.50 שקלים אותם מקבל החקלאי.

יצחק וקנין: כמה זה על המדף?

אורלי לוי אבקסיס: שמונה שקלים.

יצחק וקנין: אני אשאל ואתם תגידו לי.

יצחק וקנין: יושבות כאן עקרות בית.

אורלי לוי אבקסיס: את המשרה השנייה שלי.

יצחק וקנין: תשמעו טוב.

יצחק וקנין: חבר'ה, זה חשוב.

יצחק וקנין: הכרוב נמכר בשקל וברוב התקופות גם בחצי שקל, אבל בכמה הוא נמכר על המדף?

יצחק וקנין: בארבעה שקלים ומעלה.

יצחק וקנין: הבצל, תדעו שהיום אין בצל והכול ייבוא ואתם יודעים למה?

יצחק וקנין: כי בשנה שעברה כל הבצל נשאר באדמה ולא היה משתלם להוציא אותו.

יצחק וקנין: החקלאי קיבל עליו פחות מארבעים אגורות.

יצחק וקנין: עכשיו מייבאים אותו בארבעה שקלים וזה כאשר החקלאי לא מגדל אותו כי לא משתלם לגדל אותו.

יצחק וקנין: חבר'ה, יש מגדל אחד שמגדל אבוקדו ממושב יערה בו אני גר, מתוך 780 דונם, נשארו שלושים דונם.

יצחק וקנין: הוא האחרון שסגר השנה את הבסטה והסיפור נגמר.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: הוא מקבל 1.60-1.70 שקל על האבוקדו והוא נמכר בעשרה שקלים וב-14 שקלים.

יצחק וקנין: אני הולך לערוך קניות ביום שישי ואני רואה אבוקדו ב-12 שקלים, ב-14 שקלים ולא פחות מעשרה שקלים.

יצחק וקנין: אני שואל אתכם, איפה הבעיה כאן?

יצחק וקנין: אני מדבר עם פקידי האוצר, אני מדבר עם כל אדם שהוא בר דעת.

יצחק וקנין: חבר'ה, תאמינו לי, יש דבר יותר פשוט ויותר מהיר ובטוח הוא ייתן תוצאה?

יצחק וקנין: אני אומר אותו כבר שנים אבל לא מקבלים את דעתי.

יצחק וקנין: זה להתחרות בכוחות השוק.

יצחק וקנין: אני אומר שבואו נקבע את פערי התיווך ובואו נטפל בזה.

יצחק וקנין: ריבון העולם, הפה שלי יבש ואני כבר לא יכול לדבר.

יצחק וקנין: אתם יודעים למה?

יצחק וקנין: כי אני מרגיש את ההרגשה שכל חקלאי מרגיש.

יצחק וקנין: רבותיי, אני מדבר כאן במלוא הרצינות.

יצחק וקנין: לו שר האוצר היה רוצה היום להוריד את המחירים, הוא היה צריך לעשות דבר אחד, לבוא ולקבוע, אנחנו כל כך חפצים בצרכנים, ולכן נאמר שאם החקלאי מקבל 1.40 שקל, קחו מאה אחוזים, תרוויחו מאה אחוזים, כל השרשרת תרוויח מאה אחוזים, תרוויח 120 אחוזים, תרוויח 150 אחוזים, נמכור את העגבניות ואת הבצל בשלושה שקלים, בארבעה שקלים, כי אלה הם המחירים הריאליים אבל לא רווח של 200-300 אחוזים עלינו כולם מרוויחים.

יצחק וקנין: אנחנו האשמים?

יצחק וקנין: אנחנו החקלאים צריכים לשבת כאן?

יצחק וקנין: זאת מדינה מטורפת, בסדר, היא לא מטורפת אבל היא השתגעה לגמרי.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: כי אני זועק כאן שנים, כאן, במקום הזה.

יצחק וקנין: ישבתי כאן בחוק החלב.

יצחק וקנין: ישב מנכ"ל משרד העבודה ומנכ"ל משרד התמ"ת ומה הם אומרים לי?

יצחק וקנין: אני אומר, אל תבטלו את הפיקוח על הגבינה הלבנה ועל הקוטג'.

יצחק וקנין: אמרתי את זה כאן.

יצחק וקנין: קחו את הפרוטוקולים.

יצחק וקנין: מה הם אומרים לי?

יצחק וקנין: הקימו מחלבה.

יצחק וקנין: מה עשתה המחלבה?

יצחק וקנין: אתם זוכרים את מחאת הקוטג'?

יצחק וקנין: אני הייתי בדעת מיעוט והצבעתי נגד.

יצחק וקנין: אמרו לי שאני הזוי, תהיה תחרות בין טרה לשטראוס ותנובה, ואני אומר, חבר'ה, איפה אתם חיים?

יצחק וקנין: מישהו כאן הולך לגזור קופון.

יצחק וקנין: עכשיו אני אומר לכם מה הוא הקופון.

יצחק וקנין: כמושבניק עם מניות בתנובה, הקיבוצים היו חכמים ולא מכרו את המניות אבל המושבניקים מכרו בנזיד עדשים את תנובה לאייפקס.

יצחק וקנין: תבדקו את מה שאני אומר, בואו פעם אחת תעשו מחקר ובואו ננהל דיון אמיתי ולא חפיפניק, דיון בו נבוא לוועדת הכספים, כל אחד ידבר עשר דקות וילך, אלא בואו נקים ועדה של חמישה חברי כנסת שתיכנס לעומק הדברים.

יצחק וקנין: אני מבטיח לכם שאתם תגיעו למסקנה אליה אני מגיע.

יצחק וקנין: מה קרה עם הגבינה?

יצחק וקנין: רק מהגבינה והקוטג' אייפקס עשתה את כל הקנייה.

יצחק וקנין: הגיע מחיר הקוטג' לשמונה שקלים והוא לא ירד כי הם אמרו שתהיה ירידת מחירים.

יצחק וקנין: מחיר הקוטג' עלה לשמונה שקלים וכולם זוכרים את מחאת הקוטג' והגבינה הלבנה, אותו דבר.

יצחק וקנין: חבר'ה, החקלאי קיבל משהו מזה?

יצחק וקנין: מה אתם חושבים?

יצחק וקנין: כלום.

יצחק וקנין: אני חוזר ואומר שיש כאן כשל שוק ומוליכים אותנו שולל פעם אחר פעם אחר פעם ואני אגיד לכם למה.

יצחק וקנין: לדעתי אנחנו הריבון, הממשלה היא הריבון ואם הממשלה יודעת שמוכרים עגבנייה בשמונה שקלים ואבוקדו בעשרה שקלים, היא צריכה לבוא ולומר עד כאן, נגמרה החגיגה אצל רמי לוי.

יצחק וקנין: לכו היום לרמי לוי, הוא יעשה איזה מבצע חד פעמי, יפרסם אותו וימכור בתשעים אגורות, אחרי יומיים נגמר המבצע הזה וכמה משלמת עקרת הבית במשך כל השנה על העגבנייה, על הבצל על כל המוצרים?

יצחק וקנין: רבותיי, צריך לקבוע כאן פערי תיווך.

יצחק וקנין: זאת המכה הגדולה שיש לנו ולא שום דבר אחר.

יצחק וקנין: תוסיפו על כך את המים לחקלאי, תוסיפו לו את כל המסים שהוא משלם, ומה נשאר לו?

יצחק וקנין: נסגרים משקים על ימין ועל שמאל, ואתם לא רואים את זה?

יצחק וקנין: אתם חושבים שאני עושה כאן הצגות?

יצחק וקנין: חבר'ה, נשבר לי להיות במקום הזה כי אנחנו חכמי חלם, כי יש כאן ממשלה שמקבלת החלטות מנותקות מהמציאות.

יצחק וקנין: לך מנכ"ל משרד החקלאות אני רוצה לומר משהו.

יצחק וקנין: הוצאת מנשר.

יצחק וקנין: דיבר עליו ידידי איתן ברושי.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לך שהמנשר הזה הוא כמו סכין חדה שאתה שם אותה ואתה הולך להגיע להסכמה, עם מי?

יצחק וקנין: גם להם אני הולך לומר משהו, לחבר'ה שלי.

יצחק וקנין: אבו לא מייצג אותי יותר טוב ולא תנועת המושבים ולא אף אחד.

יצחק וקנין: הם לא מייצגים אותנו יותר.

יצחק וקנין: אתה לא תשב אתם אלא אתה תשב אתנו.

יצחק וקנין: אתה לא תשב אתם כי ההסכמות אליהן אתה מגיע אתם, זאת שחיטה.

<קריאה: כל הכבוד.

יצחק וקנין: רבותיי, כאשר רצו להעלות את מחיר המים, אני הייתי כאן המתנגד הראשי.

יצחק וקנין: נתנו להם 450 מיליון ואמרתי שזאת השחיטה הגדולה של החקלאות.

יצחק וקנין: היום אני משלם 2.5 שקלים לקוב מים כאשר קודם שילמתי חצי שקל.

<קריאה: 2.80 שקלים.

יצחק וקנין: חבר'ה, אם אתם תגיעו להסכמות בלעדינו, אתם תקברו את החקלאות עמוק באדמה.

יצחק וקנין: תודה רבה.

משה גפני: לא מוחאים כפיים אפילו שאומרים את הדברים הכי חכמים.

משה גפני: חבר הכנסת עודד פורר ואחריו חבר הכנסת אחמד טיבי.

עודד פורר: אדוני היושב ראש, אין מה להכביר מלים על הדברים שאמר חבר הכנסת וקנין מדם לבו ואני חושב שהם מבטאים משהו שהוא כל כך מדויק.

עודד פורר: אני חייב להתייחס לדברים שאמרת בפתיחת הדיון.

עודד פורר: זאת לא מיני דרמה.

עודד פורר: מתרחשת כאן דרמה אמיתית של החרבת המפעל הציוני והחקלאי של מדינת ישראל.

עודד פורר: לפני 130 ו-140 שנים הגיע לכאן המקים של מקווה ישראל כדי להתחיל ללמד במערה חקלאות בלי משרד האוצר והצליחו להקים כאן חקלאות מפוארת בלי פקידי האוצר.

עודד פורר: היום באים פקידי האוצר ואנשים שלצערי מימיהם לא לכלכו את ידיהם בקרקע ומחריבים את המפעל הזה.

עודד פורר: אני אומר את זה לך אדוני מנכ"ל משרד החקלאות ואני אומר לך את זה בידידות ואתה יודע איזו הערכה אני רוחש לך אבל אתם הופכים את החקלאים לנתמכים ולנזקקים ולא יהיו לך חקלאים נתמכים ונזקקים כי לא יהיו לך חקלאים.

עודד פורר: כשלא תהיה לך חקלאות, גם לא תהיה לך התיישבות.

עודד פורר: שר החקלאות יכול לדבר גבוהה גבוהה על חשיבות ההתיישבות, ואני יודע כמה היא יקרה ללבו, ולהחריב אותה באבחת חרב בשנייה.

עודד פורר: כשלא מעבדים את האדמה, מאבדים אותה וזאת לא איזו סיסמה סתמית.

עודד פורר: הוא דיבר על 730 דונם של אבוקדו שנשארו מהם שלושים דונם, אבל מה קורה ב-700 הדונם הנותרים?

עודד פורר: מי נמצא שם היום?

עודד פורר: מי מעבד את האדמה הזאת היום?

עודד פורר: היכן שלא יהיו החקלאים שלנו, זאת לא תהיה האדמה שלנו וזה בגליל, זה בנגב, זה ביהודה ושומרון וזה לא משנה היכן.

עודד פורר: אי אפשר לדבר בפתוס על גאולת הקרקע ובדרך לפגוע בכל מי שמחזיק בקרקע.

עודד פורר: אני רוצה לומר משהו גם בעניין הזה של מכסים בהקשר של ראייה בנושא התעשייה.

עודד פורר: כאשר אתם מורידים את המכסים באופן חד צדדי, אתם מתפרקים מכל היכולת שלכם לבוא למשא ומתן מול מדינות העולם ולדבר על סחר חופשי.

עודד פורר: איך תעשה הסכם סחר חופשי עם מדינה כשאתה כבר הורדת את המכסים באופן חד צדדי?

עודד פורר: אתם עושים התנתקות חד צדדית.

עודד פורר: אתם האנשים שהתנגדו להתנתקות החד צדדית עושים התנתקות חד צדדית מהחקלאות.

עודד פורר: זה מה שאתם עושים היום.

עודד פורר: בדרך לא יהיה לנו שום הסכם סחר חופשי כי אין שום אינטרס לעשות הסכם סחר חופשי עם מדינה שמתפרקת מכל המכסים ומכל מה שמחזיק את הכלכלה, ואני בעד הכלכלה החופשית אבל יש מקומות בהם יש כשל שוק ושם צריכה להיות המדינה.

עודד פורר: כל זה קורה רק בגלל שאנחנו רואים איזה שהן כותרות על עלייה במחירי הדיור ואז חייבים מהר לשנות את סדר היום.

עודד פורר: לא הבעיה בחקלאים בסופו של דבר בנושא יוקר המחייה.

עודד פורר: אולי במקום להוריד את המיסים על הבירה, היו מורידים את המיסים על הדירה וזה היה אולי פותר את הכותרות האלה ולא בזה שמחריבים את החקלאות ונכנסים בחקלאים.

רחל עזריה: אני מציעה שתדבר על הנושא בו אנחנו דנים עכשיו.

עודד פורר: זה בדיוק הנושא שעל סדר היום.

רחל עזריה: לא.

עודד פורר: אם תנסו להפריד את הנושא הזה מהנושא ההוא, אתם טועים כי כלכלת ישראל היא המכלול והיא הכול ביחד.

רחל עזריה: אתה צודק מאוד.

עודד פורר: לא מדברים בסופו של דבר דרך טבלאות אקסל כי אתם תמצאו את עצמכם בלי חקלאות, בלי חקלאים, בלי ביטחון שהחקלאות הזאת יוצרת באחיזת הקרקע אבל עם הרבה מאוד מחירים יקרים שבסופו של דבר לא ירדו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אחמד טיבי ואחריו חבר הכנסת אילן גילאון.

אחמד טיבי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

אחמד טיבי: ראשית, אני מרגיש מעודד גם מהדיון אבל בעיקר מהנוכחות.

אחמד טיבי: מהשבוע שעבר לחקלאים יש לובי חזק.

אחמד טיבי: ולמה אני מעודד?

אחמד טיבי: כי כנראה זה הלובי שהוא יותר חזק מלובי המתנחלים בכנסת.

חיים ילין: אתה מדבר על גאולת הקרקע?

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: אני מגיע לנקודה השנייה.

אחמד טיבי: אני כל הזמן חשבתי שאני צריך לדבר כאן על ענף הזית, על חקלאים, על מחירים כפי שאמר חברי וקנין, ואני מכיר את הצליל הזה של וקנין מאז אני בכנסת.

אחמד טיבי: הוא כל הזמן זועק את הזעקה הזאת מדם ליבו ואף אחד לא מקשיב לו ואחר כך מתברר שהוא צודק.

אחמד טיבי: עד שמגיע חבר הכנסת פורר ומתחיל לדבר על גאולת הקרקע ועל ערכים ציוניים.

עודד פורר: מה לעשות?

עודד פורר: יש גם ציונות בחקלאות.

אחמד טיבי: לא פניתי אליך.

עודד פורר: אני יודע שזה נורא מפריע לך אבל אנחנו גואלים את הקרקע.

אחמד טיבי: ראשית, זה מפריע, שנית, לא פניתי אליך.

אחמד טיבי: יכול להיות שהוא ישכנע אותי שזה הארגומנט העיקרי ואז אני וחבריי נצביע עם הרפורמה.

עודד פורר: גם כך תעשו בסוף ותברחו כשצריך.

אחמד טיבי: כל מה שטוב לישובים שלי, אני בעד.

אחמד טיבי: שכחת להשמיץ את גפני כמו שעושה הבוס שלך בגלל שהוא מסכים להעביר דברים שאתם באופן גזעני לא מוכנים להעביר לישובים הערביים.

אחמד טיבי: תלמדו.

עודד פורר: אנחנו בעד להעביר ליישובים הערביים אבל להעביר ליישובים הערביים דרך אנשים שהם מתונים ולא דרך תומכי החיזבאללה.

משה גפני: אני מבקש.

עודד פורר: מה אתם רוצים?

עודד פורר: תבואו אליו בטענות על זה שהוא מעלה את העניין.

עודד פורר: הוא קורא לנו גזענים ומוטב שתומך המחבלים והטרוריסט הזה בכנסת יבין שהוא לא יכול להגיד את זה.

משה גפני: זה לא תורם כלום לנושא.

עודד פורר: השלב הבא הוא שהוא גם יגיד שהציונות היא גזענות.

אילן גילאון: זה נקרא בוסר ולענה.

אילן גילאון: זה קשור לחקלאות.

עודד פורר: זה נקרא עשבים שוטים.

אילן גילאון: אתה אמרת על עצמך את זה.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: יש לנו בעיה מספיקה ולא צריך כאן סופרלטיבים.

אילן גילאון: אני לא מבין למה צריך להכניס כאן תמיד את הגורם הזה.

משה גפני: תחזור לחקלאות.

אחמד טיבי: האמת היא שעדיף לדבר על שמן זית צח ואמיתי מאשר על מפלגה מושחתת ומנהיג מושחת.

אורלי לוי אבקסיס: די, נו, באמת.

אחמד טיבי: מה די?

אחמד טיבי: שמעת את המונולוג שלו?

עודד פורר: עדיף מאשר לדבר על מפלגה של מחבלים ותומכי טרור שטוענת שהחיזבאללה הוא לא ארגון טרור ומפלגה שתומכת ברוצחים שמסתובבים בחוץ.

עודד פורר: אולי על זה עדיף לדבר.

איתן ברושי: אנחנו מאבדים את הדיון.

אחמד טיבי: אני מאמין לכוונות הכנות של שר האוצר.

אחמד טיבי: ראשית, בנושא הסלולר הוא הצליח וצריך לומר מילה טובה גם אם זה מרגיז מושחתים.

אורלי לוי אבקסיס: די כבר.

אורלי לוי אבקסיס: באמת.

אחמד טיבי: איך את יודעת שאני מדבר עליכם?

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: דיברתי על מושחתים באופן כללי.

עודד פורר: איך אתה יודע שכאשר מדברים על טרוריסטים, מדברים עליכם ואתה קופץ?

אורלי לוי אבקסיס: אתה משתמש בדיון בנוגע לחקלאות ולחקלאים כדי לעשות פרובוקציה.

עודד פורר: אתה תומך בטרור.

אורלי לוי אבקסיס: אתה משתמש בחקלאים כדי לעשות פרובוקציה.

אחמד טיבי: אתם פוגעים בחקלאים.

עודד פורר: כל הבקשה שאתה הגשת כאן, היא כדי לעשות פרובוקציה.

עודד פורר: באת לכאן כדי לעשות פרובוקציה ואתה מצליח.

אחמד טיבי: גם אתה.

אחמד טיבי: אתה מדבר על גאולת קרקע וציונות ואנחנו מדברים על מחיר השמן.

עודד פורר: אנחנו מדברים על גאולת קרקע וציונות וזה לא יעזור לך.

עודד פורר: זה חלק מהחקלאות של מדינת ישראל.

עודד פורר: החקלאות כאן.

אורלי לוי אבקסיס: כשאיתן ברושי דיבר על החקלאות כציונות וכהתיישבות, אתה ישבת בשקט.

אורלי לוי אבקסיס: כשאיתן ברושי אמר את המילים, ישבת בשקט.

אורלי לוי אבקסיס: הוא בא לעשות פרובוקציות על הגב שלנו.

עודד פורר: חקלאות כאן, מולדת כאן וזה לא יעזור לך.

משה גפני: אני מבקש, עודד.

עודד פורר: למה אתה לא קורא לחבר הכנסת טיבי?

עודד פורר: למה אתה קורא לעודד?

משה גפני: אני לא קורא לך.

עודד פורר: חבר כנסת טיבי לא עושה כאן פרובוקציות?

משה גפני: את המילה אחמד טיבי אמרתי הרבה יותר פעמים מאשר את המילה עודד, אבל אני רוצה להגיד לכם משהו, לכולם.

משה גפני: נושא החקלאות הוא נושא שכואב לכולם ללא יוצא מן הכלל, גם ליהודים וערבים וגם לימין ושמאל.

משה גפני: לכולם, ללא יוצא מן הכלל.

משה גפני: אני מציע לא להיכנס למחלוקות שאנחנו כאן מתחבטים בהן כל הזמן ולבעיות פוליטיות מאוד קשות הרות גורל כי זה לא נושא הדיון.

משה גפני: אנחנו לדון עכשיו על כל דבר אחר ונפספס את המטרה.

משה גפני: חבר הכנסת טיבי, בבקשה תתמקד עכשיו בחקלאות.

משה גפני: תתאפק עם כל הבעיות האחרות.

משה גפני: נדבר על זה אחרי כן.

אחמד טיבי: אתה מתאפק כבר חודש ימים.

משה גפני: נכון.

אחמד טיבי: תודה אדוני.

אחמד טיבי: שר האוצר אכן יש לו כוונות גם להוריד מחירים ובעיקר לבוא לקראת הצרכן.

אחמד טיבי: בעניין הטלפונים הסלולריים הוא הצליח.

אחמד טיבי: בעניין התכנית הכלכלית של הישובים הערביים, יש לו כוונות טובות, גם לו וגם לאגף התקציבים, אבל יש כאלה שבולמים גם אותו בנושא תכנית פיתוח כלכלי ואולי גם כאן יש אנשים בנושא הרפורמות שלא שמו לב שלמשל בנושא ענף שמן הזית, כאשר אתה פותח מכסות של בין אלפיים ל-4,000 טון שמן זית ללא מכס, הדבר עלול לגרום לקריסת הענף.

אבשלום וילן: 3,200 טון.

אבשלום וילן: 1,200 טון נכנסים ממילא ועוד אלפיים טון עכשיו.

משה גפני: בצו כתוב אלפיים טון.

אחמד טיבי: המגדל בישראל, אין לו יכולת להתמודד עם הצפה של שמן, גם זול, גם כנראה לא איכותי וכבר היו לנו בעבר ניסיונות, בשנת 2010 ובשנת 2011, כאשר הוא ברובו מסובסד ב-1.85 יורו.

אחמד טיבי: לכן הפחתת המכס לא מגיעה לצרכן הישראלי, כמו שאמר חבר הכנסת וקנין, אלא נשארת בכיס של היבואן.

אחמד טיבי: חולקו מכסות של 1,200 טון שמן עם פטור ממכס במסגרת הסכמי השכר.

אחמד טיבי: לכן אדוני, כולנו משמיעים את הקריאה - למרות הוויכוח הקשה - לגבי הצורך להציל גם את החקלאות, גם את הענף הזה ולא ללכת בכיוון הזה שיביא לקריסת הענף.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: הלוקסוס להיות דובר רביעי הוא שאני לא זקוק לכל הסופרלטיבים והדיבורים המחוזיים, חקלאות, ציונות.

אילן גילאון: אפשר באמת לעסוק בחקלאות כסימן היכר לחברה מתוקנת.

אילן גילאון: אני דווקא בעד הרעיון שיסבסדו את החקלאות אבל צריך להבין, חברים וחברות, באיזה שנה אנחנו היום.

אילן גילאון: לפי דעתי אנחנו בשנת 2016.

משה גפני: ממש לא נכון.

אילן גילאון: אבל בגלל התחממות כדור הארץ, כנראה ש-2017 הוקדמה ל-2016 וזאת הבעיה המרכזית.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית היא חוסר אמון ומשבר אמון מוחלט בין מדינה לאנשים אחרים בגלל תכונה אחת והיא שצריך לרוץ מהר לספר לחבר'ה.

אילן גילאון: זאת הבעיה המרכזית שלנו, לרוץ מהר לספר לחבר'ה.

אילן גילאון: הורדת המחירים היא הדבר הכי מידי שאותו אפשר להראות.

אילן גילאון: אני יודע, אני בן אדם קצת מיושן, אני מאמין שמדינה צריכה את החקלאות כערך, כמו שהיא צריכה תרבות כערך.

אילן גילאון: מדינות מהסוג שאנחנו כל הזמן מנסים להשתייך אליהן במדינות ה-OECD אבל אנחנו נזם זהב באף חזיר של ה-OECD משום שבכל הדברים האלה אנחנו במקומות האחרונים בכל מה שחיובי ובכל מה שטוב.

אילן גילאון: ודאי שאני רוצה מחיר זול לצרכן אבל אני גם מאמין בחדוות יצירה וחדוות יצירה היא היכולת להתפרנס בכבוד, בביטחון תעסוקתי, ויש כאן מקום לדבר הזה ברמה הלאומית.

אילן גילאון: אבל אתם צריכים להבין שזה סיפור של חוסר אחריות כמו בכל מקום אחר.

אילן גילאון: כמו ברשות השידור.

אילן גילאון: סיפור החקלאות לקוח מרשות השידור ואת זה צריך להבין.

אילן גילאון: חברים, אתם רוצים להוריד את המכסים?

אילן גילאון: בסדר גמור, אבל קודם כל תביאו את הסובסידיות, קודם כל תגיעו לסיכומים האלה ואחרי כן תורידו את כל המכסים שאתם רוצים.

אילן גילאון: קודם כל תנו את ההגנות.

אילן גילאון: קודם כל תפתחו את התאגיד החדש ואחרי כן תסגרו את הישן.

אילן גילאון: אם אתם רוצים לוותר, יש כאן בעיה של משבר אמון.

אילן גילאון: אם מדינה לא מבינה בעצמה שהאינטרס של החקלאים שלה הוא האינטרס שלה, היא לא מבינה כלום ואז אנחנו נעסוק במקח וממכר.

אילן גילאון: צודק חברי יצחק וקנין במאת האחוזים.

אילן גילאון: הבעיה השנייה היא הרגולציה.

אילן גילאון: אני לא יודע למה אבל כל רפורמה כאן נגמרת בכך שמעטים, הבולענים, צריכים לבלוע את הכול וכל השאר מפסידים.

אילן גילאון: כמעט כל רפורמה.

אילן גילאון: אני נגד רפורמות כי כל רפורמה מתקנת במקום אחד ומקלקלת במקום השני.

אילן גילאון: מכפילה ברגליים ומחלקת בשתיים.

אילן גילאון: לכן אני באתי וביקשתי את הדיון הדחוף, אדוני, לא כדי להגיד שחקלאות היא ציונות ולדבר על גאולת הקרקע ועל טרומפלדור ו-א.ד. גורדון.

אילן גילאון: עזבו אותי מהדברים האלה.

אילן גילאון: אני רוצה מוצר זול ואני רוצה חקלאי מאושר ואני רוצה מדינה שמקיימת את החקלאות כי זה ערך נכון למדינה כפי שהיא מבקשת להיות ולא כפי שהיא.

אילן גילאון: אני מאוד אוהב את כחלון.

אילן גילאון: אמרתי לכחלון שאני חושב שכוונותיו טובות אבל הריצה לספר לחבר'ה היא מאוד בעייתית.

אילן גילאון: אי אפשר לקלקל דבר אחד כדי לתקן את הדבר השני.

אילן גילאון: לכן אנחנו מגיעים לסיטואציה בה שמונים אחוזים מהמדינה הם איכרים, פועלים, עובדים סוציאליים ואחרים, וכולם לא מבינים מה מתרחש אתם וכל האחרים הם מתווכים או עורכי דין ולבנת פורן.

אילן גילאון: זאת המציאות עליה אתה מדבר.

אילן גילאון: את הפירמידה הזאת חייבים לשנות וזה העניין.

אילן גילאון: לכן לאט לכם.

אילן גילאון: רוצים להוריד את המכסים, תורידו אותם אחרי שתגמרו את ההתחשבנות.

רועי פולקמן: זה בדיוק מה שקרה.

אילן גילאון: לא, זה לא קרה.

רועי פולקמן: אחרי שהגיעו להסכם.

עודד פורר: הסכם עם אקדח לרקה?

אילן גילאון: לו זה היה קורה, הם לא היו באים.

רועי פולקמן: על איזה הסכם סחר חופשי חשבת?

אילן גילאון: אני מבקש להגיד את המשפט האחרון שלי.

<קריאה: לא הסכם ולא כלום.

רועי פולקמן: שמונים מיליון שקלים.

משה גפני: רועי, אתה רוצה שאני אקיים כאן דיון או אתה רוצה דיאלוג?

משה גפני: אני לא אקיים את הדיון בצורה הזאת.

משה גפני: עם כל הכבוד, חברי הכנסת, יש להם חסינות ואני יכול מהם לבקש, אבל האורחים לא יכולים להתערב באמצע.

משה גפני: או שאתם רוצים דיון או שאתם רוצים לעשות הפגנה אבל לצורך כך יש רחבת הפגנות.

משה גפני: אנחנו ועדה ורוצים גם להגיע למסקנות.

אילן גילאון: למיטב ידיעתי, אם הדבר הזה היה קורה, אנחנו לא היינו היום נפגשים ולא היינו באים עד הלום.

אילן גילאון: לכן הרציונל חייב להיות כזה שקודם כל בונים איזושהי מערכת של אמון משום שהאינטרס הוא משותף, כלכלת שוק בהחלט כן, חברת שוק – ממש לא מתאים ואת זה צריך לעצור ביחד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דובי אמיתי, נשיא התאחדות האיכרים.

משה גפני: אחריו חברת הכנסת אורלי לוי, באדיבותו של חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: התחייבת לקיים כאן דיון בהנחת מס הכנסה לעוטף עזה ולכן אני נותן לך את הכבוד.

משה גפני: זאת אומרת, אני כבר משלם לך במזומן.

חיים ילין: התחייבת.

משה גפני: אני מבקש מהדוברים לקצר.

משה גפני: עד עכשיו דיברו חברים שביקשו את הדיון המהיר ועכשיו אנחנו נכנסים לדיון ואני מבקש שכל אחד יתמצת את דבריו.

<דובי אמיתי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות לך ולחברי הכנסת על היוזמה לקיים את הדיון החשוב הזה.

<דובי אמיתי: זה דיון חשוב מאין כמותו.

<דובי אמיתי: אני רוצה לומר לך את הדבר הבא.

<דובי אמיתי: בשנה האחרונה קיימנו כמה דיונים, ואני ניסיתי ללמוד ממך ולהסתכל על התמונה הכוללת, ואני בהחלט מסכים עם חבר הכנסת וקנין שכוונתו של שר האוצר לטפל ביוקר המחיה היא באמת אמיתית ואנחנו תומכים בזה.

משה גפני: סליחה.

משה גפני: רציתי לומר לפני כן.

משה גפני: אני חבר כנסת ותיק ואני מרגיש בדיון הזה רע, רע, רע.

משה גפני: מה שאמר חבר הכנסת וקנין, אנחנו יושבים כאן שנים, אנחנו מדברים על יוקר המחיה אבל אנחנו לא עושים דבר וחצי דבר.

משה גפני: אנחנו פוחדים מאנשים חזקים.

משה גפני: צריך לומר את האמת.

משה גפני: מה שחבר הכנסת וקנין אומר, ואנחנו שומעים את זה כל השנים, לא עשינו דבר וחצי דבר.

משה גפני: הדבר הכי קל הוא להפחית מכסים ואני בעד אבל זה לא הפתרון.

משה גפני: אנחנו יודעים שזה גם לא יוזיל את יוקר המחיה.

<דובי אמיתי: אני חייב לומר לך שעוד פעם אתה צודק וזה מתחיל להפחיד אותי.

<דובי אמיתי: אני רוצה לומר לחבר הכנסת וקנין שאני מחפש כל הזמן לנסות ולהבין מה עובר בראשו של שר האוצר.

<דובי אמיתי: כשעושים ייבוא, זה צריך לבוא או מהכיוון שאנחנו החקלאים לא יכולים לספק ואין לנו את התוצרת, או שהמחירים שלנו גבוהים וכולנו רוצים תחרות.

<דובי אמיתי: תחרות היא דבר בריא ואנחנו בעד תחרות.

<דובי אמיתי: מצד שני כדי שתהיה תחרות, צריך לראות מה מונע אותה.

<דובי אמיתי: אמרנו שבכמות לא חסר כלום, המחיר בו אנחנו מוכרים הוא מחיר מאוד נמוך.

<דובי אמיתי: הנתונים מצביעים על כך שבפירות ובירקות אנחנו הזולים ביותר.

<דובי אמיתי: קחו את מדינות ה-OECD, אנחנו 15 אחוזים פחות מהם בתנאים הרבה יותר קשים.

יצחק וקנין: ושם זה מסובסד.

<דובי אמיתי: שם זה נתמך ומסובסד.

<דובי אמיתי: אם זה המצב, יכול להיות שמישהו – ואני אומר את זה כאן בוודאות – לא רוצה ללכת לחזקים וזה שר האוצר.

<דובי אמיתי: יש בעיה של ריכוזיות.

<דובי אמיתי: יש מונופולים.

<דובי אמיתי: אין שחקנים בשוק.

<דובי אמיתי: אנחנו בימים האחרונים רואים את המשא ומתן על "מגה".

<דובי אמיתי: אנחנו לא מכניסים שחקנים חדשים, אנחנו לא מטפלים בריכוזיות, אנחנו לא מטפלים במונופולים כי יש כאן בעיה.

<דובי אמיתי: כמו שאמרת, קשה מאוד להתמודד עם החזקים ולכן מחפשים את החוליה החלשה.

<דובי אמיתי: אני אומר לך אדוני היושב ראש שאנחנו לא רוצים להיות נתמכים, לא רוצים להגיע בסוף החודש לקבל צ'ק, לא רוצים להיות מובטלים ולא רוצים שום דבר מהמדינה אלא רוצים לקום בבוקר, להיות בתחרות גם פנימית וגם חיצונית.

<דובי אמיתי: אין לנו בעיה להתחרות עם כל החקלאים מאירופה ומירדן.

<דובי אמיתי: אתה יודע מה אדוני היושב ראש?

<דובי אמיתי: לפני כמה ימים היו קסאמים ואני מחזיק כאן סרטון שאעביר לך אותו ובו רואים חקלאים מעזה מכניסים למדינת ישראל תוצרת חקלאית כאשר הקסאמים באוויר.

<דובי אמיתי: זה לא להאמין.

<דובי אמיתי: לא להאמין שיושב כאן

<דובי אמיתי: מנכ"ל משרד החקלאות ונותן יד לייבוא כאשר אני עוד לא ראיתי, ואני שאלתי אותו כבר כמה פעמים וזה נכון שהוא לא אוהב לדבר אתי כי לא נוח לו - - -

מיקי לוי: איזו תוצרת?

<דובי אמיתי: אני אראה לכם סרטון.

<דובי אמיתי: קסאמים באוויר.

<דובי אמיתי: אני לא מאמין איך משרד החקלאות נותן את ידו כשאנחנו נמצאים עם עודפים, זורקים עגבניות, זורקים תוצרת, אין לנו מה לעשות אתה, ואנחנו הולכים לפתרון גאוני – ייבוא.

<דובי אמיתי: המטרה של שר האוצר להוזיל את המחירים לפסח אבל הצו שמונח לפניך הוא לא לפסח אלא הוא עד ה-15 ביולי.

<דובי אמיתי: ההסכם כביכול, אין הסכם.

<דובי אמיתי: אמר וקנין.

<דובי אמיתי: מי מייצג?

<דובי אמיתי: מי צריך לייצג?

<דובי אמיתי: אני אומר לך אדוני היושב ראש שאנחנו מכאן נצא והשדולה החקלאית היא זאת שתתחיל לנהל יחד אתנו את המשא ומתן.

<דובי אמיתי: מה שקרה עד היום, זאת הייתה הפקרות ומכאן אנחנו נצא למהלך הזה.

<דובי אמיתי: אדוני היושב ראש, עוד דבר אחד.

<דובי אמיתי: מכיוון שהצווים כבר נחתמו ומכיוון שאני משוכנע שמחר בבוקר אנחנו כבר נראה את האניות בים, אני מציע שהוועדה הזאת תחפש את הדרך, ואתה בזה הרבה יותר מומחה ממני, אני קטונתי, לראות איך עוצרים את המהלך המטורף הזה כי הוא באמת מטורף.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת אורלי לוי.

<שלמה בן אליהו: אפשר לומר מילה לגבי הייבוא מעזה?

משה גפני: רק על הנושא של עזה.

<שלמה בן אליהו: אני לא מדבר אתך כי אתה לא מבין בחקלאות, ואני אסביר.

<דובי אמיתי: אני לא מבין בחקלאות.

משה גפני: לא, לא, לא.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר לך מדוע.

<דובי אמיתי: אני דור חמישי.

משה גפני: תחזור בך מהמילה הזאת.

משה גפני: היא לא רלוונטית.

<שלמה בן אליהו: הוא לא מבין מספיק.

משה גפני: תגיד רק משפט לגבי הנושא שלפי דעתי מטריד את כולם, הנושא של עזה.

משה גפני: יש קסאמים ויש ייבוא.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר לגבי עזה.

משה גפני: רק על זה.

<שלמה בן אליהו: רק על זה.

עודד פורר: גם תסביר מה שיקרה כשיסגרו את נתב"ג בגלל הקסאמים של החברים של טיבי.

עודד פורר: תסביר מה יקרה אז לייבוא, האם יגיע ייבוא או לא יגיע ייבוא.

<שלמה בן אליהו: הייבוא מעזה הוא בסדר גודל של ארבעה מיליון שקלים כשאנחנו מייצאים לעזה תוצרת חקלאית שאי אפשר למכור אותה בארץ בסך של 250 מיליון שקלים.

<שלמה בן אליהו: אם אני סוגר את הארבעה מיליון שקלים, החקלאים מפסידים 250 מיליון שקלים.

<שלמה בן אליהו: זה אתה מבין בחקלאות?

משה גפני: תודה.

משה גפני: אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, אני אולי לא מבינה בחקלאות אבל אני מבינה בלוגיקה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שהדברים שאמר כאן יצחק וקנין, אלה דברים שבאמת לא פעם ראשונה אני שומעת אותו אומר אותם.

אורלי לוי אבקסיס: את המאבק הזה הוא ניהל והשתתפנו יחד אתו גם בכנסת הקודמת ולראיה הצלחנו להעביר בקריאה טרומית, בניגוד לעמדת שר האוצר דאז, את חוק הפיקוח על מוצרי חקלאות, פירות וירקות, בסיסיים, שם ראינו שפערי התיווך, לא רק שאנחנו מתעללים בחקלאים אלא אנחנו מתעללים בקונים.

אורלי לוי אבקסיס: מצד אחד הצרכן הסביר נוטה להאמין שהחקלאים האלה לא רק מפונקים אלא הם גם יקרים, בלי להבין מה קורה בשרשרת.

אורלי לוי אבקסיס: מהרגע שאותו ירק או פרי יוצא מידי החקלאים, אחרי כל השקעה, במחיר מינימלי, כאשר הוא צריך להתקשר בבוקר ולקבל אישור לגבי הסכום בו עליו למכור.

אורלי לוי אבקסיס: שלא יהיו טענות, המחירים נקבעים לו והוא כפוף לאותם מחירים ומקבל את ההוראה באותו בוקר.

אורלי לוי אבקסיס: כשזה מגיע בסוף היום לצרכן הסופי, לפעמים אתה רואה פער של מאות אחוזים.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר דיברתי על לוגיקה, ראשית אני רוצה לפתוח בכמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: גם אני חושבת שלשר כחלון יש מטרה טובה.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת ובתמים מאמינה – ועזבו עכשיו בצד את הפוליטיקה - שהוא רוצה להוריד את יוקר המחיה.

<קריאה: הוא גם רצה להוריד את מחירי הדירות ולא הצליח.

אורלי לוי אבקסיס: נמצאים כאן אנשים שאמורים לתת לנו תשובות ואחת השאלות הבסיסיות ביותר שאף אחד לא שאל אותה ואני תמהה על כך היא על כמה הכנסות המדינה מוותרת בכך שהיא מורידה את המכסים.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יכול לתת לנו תשובה?

אורלי לוי אבקסיס: אתה אמור לתת תשובה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה בשנה המכסים האלו שווים?

<ערן יעקב: את מדברת על ההפחתה הנוכחית?

אורלי לוי אבקסיס: רק על הדגים, זה מאתיים מיליון שקלים.

<קריאה: 250 מיליון.

<ערן יעקב: סך הדגים הוא 240 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: כמה על השמן?

אורלי לוי אבקסיס: כמה בתכנית שלכם מפסידה המדינה?

אורלי לוי אבקסיס: צריך להציג אלטרנטיבות במחירים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: אם האלטרנטיבה היחידה שלהם היא גם לוותר על הכנסות של המדינה וגם לשחוט את החקלאים כי זה הפך להיות מקצוע במצוקה, אתם שרלטנים או שאתם לא עושים את עבודתכם כי יש לכם איקס כסף ובוא נמקסם את ההשקעה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: זה הכסף שיש ונראה מה ניתן לעשות בו.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת לך אדוני היושב ראש שאני חושבת שההמלצה שצריכה לצאת מהוועדה היא לקבל את ההמלצה של איציק וקנין והיא שתקום ועדה בה יהיו גם חברי כנסת כי מה שעושים היום, עושים הפרד ומשול ותמיד באוצר אלופים בכך.

אורלי לוי אבקסיס: יעשו את החקלאים מול מגדלי הדגים ועם כל אחד יסגרו בנפרד ויפוררו אותם וישימו את הקיבוצים מול המושבים ואלה יגידו שלא מייצגים את אלה ואלה יגידו שלא מייצגים את אלה.

<קריאה: כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: אלו שיטות ישנות.

אורלי לוי אבקסיס: תתביישו לכם שאתם עושים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תתנו לאף אחד לייצג אתכם אלא תהיו גוף אחד ותגידו שלא יושבים אתם עד שהגוף הזה לא יהיה באמת גוף שמקובל על כולם.

אורלי לוי אבקסיס: מה הם עושים?

אורלי לוי אבקסיס: הם סוגרים ענף אחרי ענף ואז האנשים נשארים שם.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך.

אורלי לוי אבקסיס: הסחורה שמביאים, קחו לדוגמה את הדגים, לא רק שהיא לא באיכות אלא חצי ממנה מהווה מים.

אורלי לוי אבקסיס: קנה דג קפוא, שלם עליו הרבה כסף, אחרי שהרתחת, נשאר רוטב ולך חפש את הדג.

אורלי לוי אבקסיס: אתה צריך להסתכל עם זכוכית מגדלת כדי למצוא אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת שואלת שאלה פשוטה.

אורלי לוי אבקסיס: באותה הצעת חוק שבאה להגן גם על החקלאים, שאנחנו נבדוק ונראה מה קורה לאורך הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: שמענו כאן את שר החקלאות אומר שהוא הולך ליישם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת הצעת חוק שעברה בכנסת הקודמת בניגוד לעמדת שר האוצר דאז.

אורלי לוי אבקסיס: היא עברה קריאה טרומית ואני חושב שצריך להמשיך ולקדם אותה כי אולי לא יהיה שם אננס או ליצ'י או דברים כאלה, אבל יהיו שם עגבניות, מלפפונים, גמבה, הדברים הבסיסיים ביותר לילדים, להתפתחות תקינה של הגוף בלי הקפצת מחירים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר יותר מזה.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה תוותר על למעלה ממיליארד שקלים, ושאף אחד לא יגיד לך אחרת, כי בחשבון פשוט אם רק על הדגים הסכום הוא 250 מיליון שקלים עליהם מוותרים, צריך לבדוק כמה לגבי השמן, כמה לגבי הפירות, כמה לגבי המזון הלא מעובד והכול ביחד לא יצא פחות ממיליארד שקלים.

משה גפני: תכף ערן ימסור את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: אם כן, תבדקו.

איתן ברושי: על זה צריך להוסיף את הפיצוי לחקלאים.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: להוסיף את הפיצוי לחקלאים.

איתן ברושי: קנו את פסח במאה מיליון שקלים.

רועי פולקמן: כל זה ירד מהכיס של הצרכן הישראלי.

רחל עזריה: עד היום זה ירד מהכיס של הצרכן.

איתן ברושי: פולקמן, על מילים אין מיסים.

רועי פולקמן: לך ל-ויקטורי, תקנה בשר טרי ותראה מה המחיר.

רחל עזריה: אני עשיתי אתמול הזמנה בסופר ואנחנו רואים את ירידת מחירי הבשר.

רחל עזריה: דיברת על עקרות בית.

רועי פולקמן: בשר מפולין אתה קונה בשלושים אחוזים פחות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חיה בעמק המעיינות ואני רואה שם את המושבים.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך, אדוני, תסתכל על הגיל הממוצע של הנוכחים כאן.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה לדור הבא של החקלאים אם בכלל יהיה כזה?

<קריאה: אין.

<קריאה: לא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: אחרי הרפורמה הזאת מי המטומטם שיעזוב את הצבא וילך לעבוד עם אבא שלו?

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה היום משקים שהילדים מחפשים איך למכור אותם בהפסד של עשרה מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מסתכל על האוכלוסיות האלה והן אף פעם לא היו יותר מדי חזקות אבל כשהם באו לארץ לעבד את האדמה, הם האמינו בזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הולכים ומשווקים בכל העולם את הפתרונות שלנו לחקלאות, לניצול מקסימלי של הקרקע שתניב תנובה, ומה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל, את הסמל אנחנו עוקרים, את הפיתוח אנחנו מוכרים לאחרים ואת החקלאים אנחנו הורגים.

אורלי לוי אבקסיס: אין דור ממשיך.

אורלי לוי אבקסיס: בהתנהגות הזאת גם לא יהיה דור ממשיך ואת הדור הזה אנחנו עכשיו מעלים לגרדום.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת שאלה פשוטה.

אורלי לוי אבקסיס: גם מהבחינה הכלכלית יש כאן חלם אבל מה עם הבחינה האנושית?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הבחינה של הערכים?

אורלי לוי אבקסיס: כל הזמן אנחנו מדברים על חינוך, אבל חינוך הוא גם חינוך לערכים.

אורלי לוי אבקסיס: עבודת הקרקע היא גם ערך, ערך שחלק מהקיבוצים ויתרו עליו וחלק מהמושבים נאלצו לוותר עליו.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה מי מעבד היום את הקרקע ואני אומרת שגם הם וגם הם וגם האחרים רוצים להמשיך ולפתח את התעשייה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא צריכים להוות מכשול.

אורלי לוי אבקסיס: הגיע הזמן שתקום ועדה, כמו שהציע חבר הכנסת וקנין, שתיקח בחשבון ותייצג את כולם והיא תעמוד מול משרד האוצר כי למשרד האוצר יש שיטות של הפרד ומשול והשיטות האלה צריכות לעבור מן העולם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתנצלת כי אני צריכה לעזוב את הדיון.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אבו וילן ואחריו חבר הכנסת חיים ילין.

אבשלום וילן: תודה אדוני היושב ראש.

אבשלום וילן: הדיון כאן הוא לא על המכסים, ובצדק.

אבשלום וילן: הדיון כאן הוא על הליבה של חקלאות ישראל.

משה גפני: על המכסים יהיה דיון אחר.

אבשלום וילן: נאמרו כאן לא מעט אי דיוקים אבל זה לא חשוב כרגע.

אבשלום וילן: מה שחשוב כרגע זה שבפסח היה הסכם נקודתי לשלושה חודשים.

אבשלום וילן: הצווים, בניגוד להסכמתנו, הוצאו לארבעה חודשים.

<אילן לוין: אז למה לא קמתם?

<אילן לוין: תדפקו על השולחן.

<קריאה: איפה ההסכם?

משה גפני: אני מבקש להפסיק עם זה.

משה גפני: אני לא רוצה להוציא אנשים.

משה גפני: כל אחד יאמר את דברו.

משה גפני: כאן בוועדה כל אחד אומר את דעתו.

משה גפני: אני מבקש לתמצת כי אין לנו הרבה זמן.

אבשלום וילן: לפי חוקי מדינת ישראל, שר האוצר יכול לחתום על צווים להורדת מכס והוא לא צריך אישור לא של ועדת הכספים ולא של מליאת הכנסת.

אבשלום וילן: יסלחו לי כל הפרשנים שממציאים את החוק.

אבשלום וילן: יושבים כאן מספיק מחוקקים ותיקים שמכירים את זה מצוין.

אבשלום וילן: כשצריך להעלות, מגיעים לגפני, אבל כשמורידים, מורידים לבד בהכרזה וההכרזה הייתה להוריד את המכסים לפסח תוך 48 שעות.

אבשלום וילן: את זה עצרנו משפטית, נכנסנו למשא ומתן.

אבשלום וילן: אדני היושב ראש, תדע את זה.

אבשלום וילן: לא עברו 48 שעות וקיבלנו מכתב ובו מודיעים לנו שבעצם זאת רק הפתיחה וכי ב-1 ביולי בתקציב 2017-2018, יגיע חוק הסדרים בו תהיה פתיחה טוטלית של הייבוא.

אבשלום וילן: אני אומר כאן לפרוטוקול שבמדינות אירופה, במדינות ה-OECD מי שפתח ייבוא, שילם 17 אחוזים מסך התפוקה החקלאית.

אבשלום וילן: האם לממשלת ישראל יש צ'ק של 5,1 מיליארד שקלים?

אבשלום וילן: שימו לב למה שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ש-540 מיליון שקלים שהמדינה תוותר על כסף ישיר שנכנס למינהל הכנסות המדינה.

אבשלום וילן: כלומר, מדובר במהלך של 5.1 מיליארד שקלים שהוא איננו תלוי תקציב, שהוא איננו תלוי קיצוצים רוחביים.

אבשלום וילן: זה הדיון.

אבשלום וילן: דיון כזה עושים בשלושה חודשים כאשר מדובר כאן על מצבה של החקלאות?

אבשלום וילן: למשל, תמיכה.

אבשלום וילן: אנחנו הגשנו עבודה של שמונים עמודים, הצגנו בדיוק מהי תמיכה.

אבשלום וילן: דובר כאן על מחירי מים.

אבשלום וילן: ודאי, צריך לפתוח את העיקרון של המשק הסגור ואז ניתן להוריד את מחירי המים.

אבשלום וילן: מתוך החמישה מיליארד, פחות מ-500-600 מיליון שקלים,.

אבשלום וילן: אי אפשר להוריד משמעותית את מחיר המים.

אבשלום וילן: יש כאן מהלכים דרמטיים.

אבשלום וילן: הממשלה מוכנה ללכת לזה?

אבשלום וילן: אני מודיע לך שחצי שנה אנחנו מדברים עם האוצר אבל נתקעים.

אבשלום וילן: תראו מה קרה בצרפת.

אבשלום וילן: אחרי שנתיים שהכינו, פתחו, מפולת במחירי החלב.

אבשלום וילן: לפי העיתון ביום שישי למעלה מ-500 רפתנים התאבדו.

אבשלום וילן: באנגליה באו עם פרות לסופרמרקטים ועצרו את התהליך.

אבשלום וילן: בבריסל, 9,000 טרקטורים חסמו את הדרכים.

רחל עזריה: אצלנו מחירי החלב הם 150 אחוזים יותר מאשר ב-OECD.

רחל עזריה: כנראה שהסיפור הוא קצת אחר.

רחל עזריה: אתה לא יכול להשוות.

אבשלום וילן: תסלחי לי, תלמדי את הנוסחאות.

אבשלום וילן: אם תיקחי את התמיכה שנתנו מדינות ה-OECD תגיעי בדיוק למחיר שלנו ולא אמרתי דבר על כשרות.

מיקי רוזנטל: מדינת ישראל מסבסדת הכי פחות את החקלאים.

רחל עזריה: נכון, ואנחנו רוצים לשנות את השיטה.

אבשלום וילן: אדוני היושב ראש, אנחנו מוכנים ללכת לכל רפורמה אמיתית אבל תו המחיר שלה מאוד מאוד ברור.

אבשלום וילן: אם רוצים להפיל את החקלאות, צריך ללכת בהסכמה ובהבנה גם עם החקלאות, גם עם התעשייה ולא בהכתבות ולא בבליץ.

אבשלום וילן: ענינו למנכ"ל החקלאות וענינו לשר האוצר ואנחנו מוכנים ללכת לכל תהליך בתנאי שכל השחקנים מובטחים ומה שאומרים כאן חברי הכנסת, זה בסופו של דבר יקרה.

אבשלום וילן: אין מצב שינחיתו כאן על מישהו ואחרי כן תהיה בכייה לדורות.

אבשלום וילן: זה לא יהיה.

<קריאה: רק חברי הכנסת יכולים להגן עלינו.

<קריאה: רק חברי הכנסת.

<קריאה: תודה רבה.

משה גפני: עוד צעקה אחת ואתה בחוץ.

משה גפני: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני אומר שהדיון לא צריך להיות בין מפלגות.

חיים ילין: רחל, את לא צריכה להגן על שר האוצר.

רחל עזריה: אני פשוט צריכה לציין את הנתונים לגבי המחירים של מוצרי החלב במדינת ישראל ביחס ל-OECD.

חיים ילין: חבל שאמרתי את השם, אבל בואו נצא מתוך נקודת הנחה, כולנו – ולא רק המפלגה כולנו – ששר האוצר רוצה להוריד את מחירי המזון במדינת ישראל.

חיים ילין: הוא פשוט מסובב את המנואלה בצורה הפוכה לחלוטין.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה כי אם אנחנו יודעים, והאוצר נמצא כאן, שאנחנו יודעים לייצר את המוצרים, את המזון ב-15 אחוזים יותר זול מה-OECD, למרות מחירי המים, למרות כל העלויות שיש, נבין בדיוק את מה שאמר וקנין כשהוא אמר 1.10 שקל מחיר תפוחי אדמה, 1.50 שקל מחיר הגזר, 4 שקלים מחיר הפלפל.

רועי פולקמן: תפוח האדמה הופך להיות צ'יפס.

רועי פולקמן: הבעיה היא לא המגדל.

רועי פולקמן: לא צריך לייבא תפוחי אדמה אלא צריך לייבא צ'יפס.

רחל עזריה: אתם מגינים על שני מפעלים.

<קריאה: ולמפעלים האלה יש 700 עובדים.

<קריאה: מה זה מגינים על שני מפעלים?

<קריאה: על מה את מדברת?

רחל עזריה: אתם לא מוכנים להגיע להסדרים ואתה בכלל לא בא לדבר.

רחל עזריה: 27 שקלים ל-800 גרם ברוקולי נשמע לכם הגיוני?

<קריאה: זה כשר בד"צ.

<קריאה: את לא קונה את זה גם כך.

רחל עזריה: מה זה קשור לבד"צ?

רחל עזריה: איזה שטויות.

<קריאה: את לא מעודכנת במחירים.

רחל עזריה: אני לא מעודכנת?

רחל עזריה: אתמול בערב ערכתי קניות.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא מתווכח עם חברי כנסת.

משה גפני: למדת את זה כבר לפני כמה שנים.

רחל עזריה: מחירי הצ'יפס הכי גבוהים בכל ה-OECD.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, לא דיברתי לא על ציונות, לא על גאולת קרקעות, לא העליתי בעיה פוליטית כלשהי וכולם מתייחסים.

חיים ילין: כנראה אני נוגע בנקודות מאוד כואבות.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה כי המחירים בהם אנחנו מסוגלים למכור הם מחירים מאוד נמוכים.

חיים ילין: כחקלאים אנחנו לא צריכים יותר מזה.

חיים ילין: אלא מה, אנחנו חוזרים עכשיו לשר החקלאות וגם לשר האוצר שהתנגדו לחקיקה של פערי מחירים.

חיים ילין: אני אומר את זה הפוך.

חיים ילין: אתם תמשיכו לסובב את הגלגלת ותפתחו את הכול, תהרסו את החקלאות ועדיין מי שבעל הרשת, הוא זה שיקבע בסופו של דבר את המחיר לצרכן.

חיים ילין: אני אומר לך יותר מזה.

חיים ילין: ביום רביעי התקיים דיון.

חיים ילין: שר החקלאות ושר האוצר חתמו על צו הורדת מחירי הגבינות, צו מקסימום, מחיר מקסימום למוצרים.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי יש מתווה לוקר.

חיים ילין: במתווה לוקר הרפתנים הורידו 4.

חיים ילין: 65 אחוזים מהמחיר של החלב בהתייעלות וגם בהפסדים וכל מה שאתה רוצה.

חיים ילין: תמורת זה הצרכן היה צריך לקבל חלק מהגבינות ב-3.05 אחוזים פחות.

חיים ילין: מה עונה לי יריב לוין, ממלא מקום ראש הממשלה ושר הכלכלה?

חיים ילין: תגיד לי, אתה חושב שאנחנו כשרים מסוגלים לעשות את כל מה שאתה חושב?

חיים ילין: מה הוא אומר לי?

חיים ילין: הוא אומר לי: אני הריבון ואני לא מסוגל לפקח על מה שאני חותם.

חיים ילין: עוד פעם עושים הפוך.

חיים ילין: תקשיבו טוב.

חיים ילין: אתם תהרסו את החקלאות.

משה גפני: חיים, מה אתה מציע?

חיים ילין: קודם כל, כואב לי הלב לשמוע את וקנין כבר הרבה שנים.

חיים ילין: השיטה שכולנו מדברים כאן, היא נורא נחמדה.

חיים ילין: כשהייתי ראש רשות קראתי לזה ונטילציה.

חיים ילין: כולם צועקים, יופי, והכול חוזר להיות כפי שהיה.

חיים ילין: תראו, יש שתי פעולות שמבחינתי צריך לעשות.

משה גפני: אתה מאתגר אותי עכשיו.

חיים ילין: פעולה אחת לא נוגעת לכל מי שיושב כאן אלא רק לחקלאים.

חיים ילין: פעם אמרתי שביום שכל החקלאים יתאחדו וכל מגדלי העגבניות יהיו מאוחדים וידעו לבוא ולומר סטופ, עד כאן – באותו יום אנחנו ניצחנו מלחמה אחת.

חיים ילין: עוד לא ניצחנו את כולה.

חיים ילין: הדבר השני הוא תמיכה במה שאמר וקנין.

חיים ילין: אני אומר לך שזאת הפעולה היחידה שיכולה בסופו של דבר להצליח.

חיים ילין: לקחת את השדולה החקלאית או חלק מהשדולה לתוך הוועדה ולצאת עם תכנית חקלאית לטווח ארוך.

חיים ילין: לא שלוש שנים, לא שנתיים אלא 15 ו-20 שנים.

חיים ילין: אני העליתי את החוק והחוק נפל.

חיים ילין: מה אמר לי שר החקלאות דאז?

חיים ילין: תוריד את החוק ואני מבטיח לך שתוך חודש הוא מביא חוק חדש.

מיקי רוזנטל: זה גם היה בכנסת הקודמת.

חיים ילין: אז למדתי שיעור.

מיקי רוזנטל: הם לא רוצים את החוק הזה.

חיים ילין: אמר לי היועץ שהם עובדים עלי, אני טירון וזה החוק הראשון שלי.

חיים ילין: תעלה אותו – הוא ייפול, תילחם עליו כמו שאתה יודע להילחם.

חיים ילין: מה אומר לי שר החקלאות?

חיים ילין: תוך חודש.

משה גפני: אתה מספר לי על הדיאלוגים שלך?

משה גפני: אלה חיים שכאלה?

חיים ילין: זה מעניין.

חיים ילין: הוא אמר לי חודש.

חיים ילין: עברו ארבעה חודשים ואין חקיקה ואין תקנות כמו שהוא הבטיח.

משה גפני: אתה לא מכיר את הממשלה.

משה גפני: יש פסוק על הממשלה: כי אלף שנים בעיניך כיום אתמול.

משה גפני: מה אתה אומר לי ארבעה חודשים?

חיים ילין: אז באה בשורה חדשה.

חיים ילין: הבשורה החדשה אומרת שהאוצר טוען עכשיו שפיקוח על המחירים ברשתות לא רק שיקטין את התחרות אלא יעלה את המחירים.

חיים ילין: תקשיבו, אני למדתי כלכלה, אני מודה שאני לא מאמין ביד הנעלמה שעושה את כל הסידורים.

חיים ילין: דרך אגב, זאת דוקטרינה של בנימין נתניהו שאני מאוד מכבד אותו אבל בינתיים לא ראיתי שהוא מצליח להוריד בכהוא זה משהו.

חיים ילין: לא דיור, לא מזון, לא שום דבר אבל הוא כבר בשלטון הרבה מאוד שנים והוא חושב שעדיין היד הנעלמה הזאת תעשה את הסדר.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני אומר לך עכשיו שהחקלאות והחקלאים מייצרים את המזון בצורה הזולה ביותר.

חיים ילין: אם לא יהיה פיקוח או בתקנה או בחקיקה על המחירים – ואני לא מדבר על הכול אלא אני מדבר על מוצרים שצריך לקבוע אותם מראש – בסופו של דבר אנחנו נמשיך לדון כאן ויאשימו את החקלאים ורמי לוי ימשיך להדליק את המשואה ביום העצמאות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אושיק אפרים ואחריו רחל עזריה.

<משה אפרים: אני רוצה לחלק את הדיון לשני חלקים כאשר החלק הראשון הוא הורדת המכסים.

<משה אפרים: אני חושב שדיברנו על זה בוועדת הכלכלה.

<משה אפרים: זה רע וזה גרוע.

<משה אפרים: אני חושב שמיותר להמשיך לדבר על זה כי כמו שאמר אבו וילן, השר חותם ונגמר הסיפור.

<משה אפרים: לצערי השר חתם ואנחנו במפעלים שלא מפריעים לאף אחד ולא ליוקר המחיה מקבלים היום את המכה הקשה ביותר.

<משה אפרים: אנחנו ב-ויטה פרי הגליל עושים מאה אלף טון ירקות כולל ברוקולי, כרובית, גזר, גזר גמדי, אפונה, שעועית, תירס, עגבניות, תפוח אדמה.

<משה אפרים: אנחנו נמצאים במצב שאחרי שהם חתמו את הצווים, ההסכם אליו הגיע אבו, הוא ההסכם הכי נורמלי שאפשר להתקיים אתו כרגע כמפעל.

<משה אפרים: אנחנו ביקשנו שזה יתבצע במידית.

<משה אפרים: ניהלתי שיחה עם מנכ"ל המשרד ויש הבנות בינינו.

<משה אפרים: המפעלים הנפגעים, אלה שמוכרים ברוקולי במדף בסך 14 ו-15 שקלים ואלה שמוכרים אפונה ב-11.40 שקלים, ומותר פרטי של שופרסל שאנחנו עושים נמכר ב-11.40 שקלים, ואת המותג אני עושה ב-11.40 שקלים ופרי הגליל ב-11.50 שקלים, אפשר לראות את זה במדפים – אנחנו המפעלים הנפגעים.

<משה אפרים: כל הניסיון כאן להסיט את זה ולנסות לסדר את זה לכל מיני מקומות, לא יצלח.

<משה אפרים: 65 אחוזים מהמדינה קונה אפונה ב-18 שקלים וזאת לא בעיה שלי, ממש לא בעיה שלי, ויש כאן צו שנחתם למפעל שעושה את רוב הסחורה הזאת.

<משה אפרים: אין לנו פשוט מענה.

<משה אפרים: אנחנו ביקשנו 25 מיליון שקלים וזה מה שאבו סגר.

<משה אפרים: הובטח לנו לקבל את הכסף וכי החלוקה תהיה במועצת הצמחים.

<משה אפרים: לפי מה שנסגר אתנו, עם המפעלים, זה היה צריך להיות מידית לפני הסגירה.

<משה אפרים: היום אנחנו מגלים שגם התוצרת שנסגרה שיהיה אפשר להביא גם בבאלקים וגם בארוז, זה השתנה.

<משה אפרים: זה משמעותי למפעל שלנו.

משה גפני: תכף נשמע את הממשלה.

<משה אפרים: אני מעסיקים למעלה מ-700 אנשים.

משה גפני: אני יודע.

<משה אפרים: בעונות המספר עובר את האלף אנשים.

<משה אפרים: אתה היית מעורב בכל התהליכים גם לפני כן.

<משה אפרים: אנחנו לא רוצים למצוא את עצמנו במצב – ואני דיברתי עם ההסתדרות בעניין הזה – שאנחנו עושים צעדים שאחרי כן אין דרך חזרה מהם.

<משה אפרים: אנחנו לא נשב בשקט אם ההסכם שקבענו לא יתבצע.

<משה אפרים: שוב אני אומר שאני בכוונה מחלק את הדיון לשני חלקים.

משה גפני: יש לכם 700 עובדים?

<משה אפרים: בוודאי, בכל הקונצרן?

<משה אפרים: בטח.

<משה אפרים: יש מילוז עגבניות, יש פרי הגליל.

<משה אפרים: אפשר לבדוק את זה.

משה גפני: אני לא ביקשתי לבדוק.

משה גפני: כל הזמן בראש שלי חצור הגלילית.

<משה אפרים: נכון, חצור הגלילית, 220 עובדים קבועים, עוד מאתיים עובדים לא קבועים ועוד קבלנים שגם הם מהאזור וגם הם עובדים.

<משה אפרים: אנחנו רוצים לוודא שההסכם הזה, ה-25 מיליון שקלים לפי החלוקה שלו, כן מתבצע ולא מגבילים את נושא הבאלקים והאריזה הקיימת.

רחל עזריה: אני מאוד שמחה שאני מדברת אחרי אושיק אפרים ושאנחנו שומעים, כמו שגם רבים מקודמי אמרו, שיש מאמץ גדול ומתחילים לראות את הפירות של המאמץ ואת ההצלחה להוזיל את יוקר המחיה ולהוריד את מחירי המזון.

רחל עזריה: אני שמחה שאני מדברת אחרי אושיק אפרים כי אנחנו שומעים שמאז הדיון הקודם יש התקדמות במשא ומתן ובמגעים.

רחל עזריה: אז אמרנו שצריך לשבת ולדבר, צריך לראות איך דואגים שהפיצוי יהיה כמו שצריך ואיך דואגים שהסבסוד יהיה סבסוד ישיר.

רחל עזריה: מה שקרה עד היום זה ששמונה מיליון אזרחי מדינת ישראל מימנו באופן עקיף במחירים מאוד מאוד גבוהים של מחירי המזון, וראינו את זה לפי הנתונים של ה-OECD.

חיים ילין: אבל זה לא החקלאי.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: היא תגיד את מה שהיא רוצה להגיד.

משה גפני: אם תפריעו לה, היא תתחיל לדבר על המקוואות.

רחל עזריה: בדיוק.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: צריך להגן על הטובלות.

רחל עזריה: אם רוצים הגנה, צריך להגן על הטובלות.

חיים ילין: זה יוריד את המחירים של המזון?

משה גפני: מה יש לך להגיד על החקלאים?

רחל עזריה: אני רוצה הגנה על הטובלות.

רחל עזריה: החקלאים, יש לפחות משא ומתן.

חיים ילין: אבל זה יוריד את המחירים?

חיים ילין: אפילו אם יורידו את מחירי המים, זה לא יוריד את המחירים של הטובלות.

משה גפני: אתה הבנת את זה?

חיים ילין: אני הבנתי.

חיים ילין: הבנתי שהכותל עכשיו הוא גם לרפורמים, גם לקונסרבטיבים וגם לנשים.

חיים ילין: על זה תלכו לממשלה ולא לחקלאות.

חיים ילין: שאלת אותי אם אני מבין, ואני מבין מצוין.

אילן גילאון: עוד חלקה ליד הכותל תפתור את הבעיה הזאת.

רחל עזריה: אנחנו מדברים עכשיו על הטובלות.

רחל עזריה: אני חוזרת לדיון.

רחל עזריה: אני שמחה שיש התקדמות ואם צריך לעשות עוד דחיפה, צריך לעשות עוד דחיפה אבל בסופו של דבר המטרה הגדולה, וזו המטרה שאי אפשר להתעלם ממנה, היא הוזלת יוקר המחיה וחייבים להוזיל את המחירים של המזון במדינת ישראל.

רחל עזריה: אנחנו יודעים שהמחירים מאוד מאוד גבוהים.

רחל עזריה: עמיתי ברושי.

רחל עזריה: אני אומרת שיש לנו אחריות כלפי האזרחים.

רחל עזריה: אין מדינה בלי אזרחים, אין למדינה עתיד בלי צעירים וצעירים לא נשארים כאן כשיוקר המחיה כל כך גבוה.

רחל עזריה: אז אנחנו צריכים להוזיל את יוקר המחיה ואת מחירי המזון.

חיים ילין: אבל רחל, אנחנו לא שם.

חיים ילין: את הצבעת נגד פיקוח על המחירים.

חיים ילין: למה?

רחל עזריה: אנשים לא מצליחים לסגור את החודש.

רחל עזריה: כאשר צעירים לא מצליחים לסגור את החודש, יש לנו אחריות לחקלאות ולכן עושים את המשא ומתן.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בועז כץ.

<בועז כץ: אני רוצה להרגיע את כולם.

<בועז כץ: במדינת השנה במשך רוב השנה יש שפע של ירקות ופירות.

<בועז כץ: קרה אסון בספטמבר, היה איזה וירוס, ולא היו עגבניות, אז מה קרה?

<בועז כץ: לכן כולם נכנסו ללחץ.

<בועז כץ: הפוליטיקאים ראו שהמחירים מאמירים וזה העלה את האינפלציה.

<בועז כץ: רוב השנה יש כאן שפע של ירקות ופירות.

<בועז כץ: החקלאים מספיק חזקים וחכמים.

<בועז כץ: לא ירצו אותנו כאן, נלך לחוץ לארץ, נקים מחלבות בסין, נקים בקניה משתלות לפרחים, נקים במרוקו פירות וירקות.

<בועז כץ: חזרתי מרוסיה, ואם אתם רוצים מחירים של שלושים וארבעים שקלים לקילו פירות וירקות, תחרימו את החקלאות.

<בועז כץ: אנחנו מפרנסים עשרות אלפי עובדים פלשתינאים, עשרות אלפי עובדים מהכפרים בגליל והבדואים בנגב.

<בועז כץ: אנחנו מפרנסים מחזור שלם של אריזות, הובלות ומשאיות.

<בועז כץ: אין שום בעיה.

<בועז כץ: אבל שמישהו יעשה את מה שאומר וקנין.

<בועז כץ: קחו אחריות, תקימו ועדה רצינית ולא כל הברברת כאן, סליחה.

<בועז כץ: ועדה רצינית פעם אחת תבדוק את הנושא.

<בועז כץ: לא רוצים את החקלאים?

<בועז כץ: רק תגידו לנו.

<בועז כץ: תודה רבה.

רועי פולקמן: אני אתחיל מהסוף.

רועי פולקמן: מדברים על הרפורמות האלה לפחות שלוש שנים ואני לא חושב שצריך להקים ועדה.

רועי פולקמן: אתה יכול להיכנס לחדר, ואני יודע שעשית חלק מהשיחות האלה, עם הצוות באוצר, עם מנכ"ל משרד החקלאות ועם מי שצריך ואתה תראה שאפשר לסגור את הכול כי כל הדברים והמחקרים נעשו.

חיים ילין: אנחנו לא רשאים לסגור.

יצחק וקנין: עצור לרגע.

מיקי רוזנטל: את כל המסקנות מוועדת קדמי, לא יישמתם אותם.

מיקי רוזנטל: ועדת קדמי אמרה לפרק את המונופולים.

רועי פולקמן: אני אגע בזה.

מיקי רוזנטל: אתם עושים רק מה שקל.

מיקי רוזנטל: אתם אף פעם לא הולכים על החזקים.

יצחק וקנין: 1.40 שקל הוא מקבל על תפוח האדמה.

חיים ילין: לא לתעשייה.

רועי פולקמן: ובכמה מוכרת תפוגן?

חיים ילין: זה אפילו לא לתעשייה.

יצחק וקנין: עזוב את תפוח האדמה.

מיקי רוזנטל: מה אין שום סיטונאי?

מיקי רוזנטל: איפה כל הדיבורים?

מיקי רוזנטל: רק מה שקל אתם עושים.

יצחק וקנין: גזר, 1.30 שקלים, אתם מוכרים אותו בחמישה שקלים.

יצחק וקנין: אני שואל אותך, הכשל אצלי או במערכת למעלה?

יצחק וקנין: מה צריך לעשות הריבון?

רועי פולקמן: הנושא הזה נבחן.

יצחק וקנין: לא נבחן כלום.

יצחק וקנין: אדוני, לא עשו כלום.

יצחק וקנין: לא קיבלו את דעתי.

יצחק וקנין: אני הבאתי את החוק.

רועי פולקמן: אני רק אומר שממש לא עשו את הדברים הקלים כיוון שהלובי בדברים האלה, הם לא החקלאים.

רועי פולקמן: יש כאן עניין ששמו את החקלאים ואומרים שהולכים על החקלאים.

רועי פולקמן: ממש לא.

רועי פולקמן: כשסנפרוסט קונה ב-18 שקלים ולא את פרי גליל ב-14 או ב-11 שקלים, יש כוח.

<קריאה: מוכרים.

רועי פולקמן: אבל רוב הציבור קונה סנפרוסט.

רועי פולקמן: כשאנחנו באים ואומרים שצריך לייבא ירקות קפואים או אמנון קפוא, שזה חמישים מיליון שקלים מתוך המיסים שהמדינה מקבלת בעסקה לשלושת החודשים האלה, זאת לא תחרות בחקלאי הישראלי.

רועי פולקמן: יש במדינת ישראל ריכוזיות והריכוזיות היא לא אצל החקלאי אלא היא אצל הגופים המייצרים.

רועי פולקמן: למשל, סנפרוסט.

<קריאה: אתה לא תצליח להוריד את המחיר.

רחל עזריה: למה לא?

רחל עזריה: בוודאי שנצליח.

רועי פולקמן: הגבינות הקשות, הירקות הקפואים, הדגים הקפואים, אתם תראו שהמחירים ירדו.

רועי פולקמן: שני דברים ברורים צריכים להיעשות כאן.

רועי פולקמן: כל מה שנאמר זה שהחקלאי לא ייפגע באותם תחומים בהם יש מונופולים.

רועי פולקמן: אתה אומר קלים, אבל המונופול של תנובה – ותנובה עושה הרבה דברים טובים, שלא תהיה אי הבנה – אבל המאבק, חברים יקרים, הוא לא בחקלאי ישראל.

רועי פולקמן: במתווה של הפיצוי, כל חקלאי יקבל פיצוי.

<קריאה: לא רוצים פיצוי.

<קריאה: לא רוצים כסף.

<קריאה: לא רוצים שום דבר.

<קריאה: לא רוצים כסף.

מיקי רוזנטל: יהיו חקלאים כמו שיש בנאים.

מיקי רוזנטל: כך יהיו חקלאים.

מיקי רוזנטל: אלה הכול רפורמות שהממשלה עשתה.

רועי פולקמן: היושב ראש, אין טיפה של עניין לפגוע בחקלאות שהיא נכס ממדרגה ראשונה.

רועי פולקמן: יש במדינת ישראל מונופולים שעוסקים בייצור של התוצרת החקלאית.

<קריאה: אבל יש שווקים.

רועי פולקמן: זה לא רק בשווקים.

רועי פולקמן: כאן הנחישות הייתה להילחם במונופולים.

<קריאה: תחליש את המונופול ואין לך בעיה.

רועי פולקמן: השאלה עכשיו היא איך עושים את זה.

איתן ברושי: תתחיל במקורות.

רועי פולקמן: אנחנו נשמור על החקלאות אבל כאשר שמונים אחוזים מהתוצרת בישראל משווקת לחוץ לארץ - - -

<קריאה: איך תשמור על החקלאות?

רועי פולקמן: גם מוכרי הדגים יודעים את זה.

רועי פולקמן: לכן יש כאן אתגר ואנחנו נשמור על החקלאות.

רועי פולקמן: דרך אגב, על מתווה החלב יש מתווה לוקר, סוכם שהוא לא ייפתח אלא בהסכמות.

רועי פולקמן: יש מונופולים על התוצרת החקלאית בישראל.

רועי פולקמן: כל המאבק ביוקר המחיה של שר האוצר הוא במונופולים האלה.

רועי פולקמן: לא ייפגע כאן חקלאי אחד.

חיים ילין: כשאני שומע שחקלאי לא ייפגע, זה מזכיר לי את היושב ראש שאומר שהוא לא מפטר את המאמן ואחרי שבוע הוא מפטר אותו.

רועי פולקמן: אני אסיים ואומר שיש למעלה ממיליארד וחצי שקלים של מס עודף על השכבות החלשות שהגיעו בגלל העודפים במחיר של המונופולים המייצרים, לא החקלאים, וקנין.

יצחק וקנין: אתה לא נלחם בהם.

רועי פולקמן: גם אני גרתי בערבה וגם אני חייתי במשק חקלאי.

יצחק וקנין: הרבה כמוך שמעתי.

חיים ילין: יטבתה היא מונופול?

חיים ילין: בלי יטבתה אין לך בכלל ערבה.

חיים ילין: על מה אתה מדבר?

חיים ילין: את עוטף עזה תסגור עם תפוגן ופרי הגליל עם הגליל.

רועי פולקמן: אין כוונה לפגוע בחקלאים.

רועי פולקמן: יש מונופולים יצרניים שגובים מס מהציבור.

יצחק וקנין: ולא עושים להם כלום.

יצחק וקנין: לא נוגעים בהם.

רועי פולקמן: בוא נראה.

מיקי רוזנטל: על מי נעשה את הניסויים?

מיקי רוזנטל: על אזרחי ישראל?

<קריאה: אתה מגן על תנובה.

מיקי רוזנטל: אני לא מגן.

משה גפני: רועי, אתה פתחת כאן כולל שלומדים בחברותא?

משה גפני: אני בעד.

<אבנר לוי: אני מגיע ממושב.

<אבנר לוי: אני עשיתי דוקטורט בפקולטה לחקלאות ויצאתי לפוסט דוקטורט, חזרתי משם והחלטתי להיות חקלאי.

<אבנר לוי: אני נמצא בכמהין על גבול מצרים.

<אבנר לוי: המצב אצלנו באזור הוא קטסטרופלי.

<אבנר לוי: אתם פשוט עושים כאן דיון בדיוק כמו אצלנו במושב שלנו עם כל החקלאים, צועקים ולא מבינים את המצב.

<אבנר לוי: המצב הוא פשוט קטסטרופלי.

<אבנר לוי: האזור שלנו, שבעים אחוזים מהחקלאים מגדלים עגבניות שרי.

<אבנר לוי: שמונים אחוזים מהמשפחות הן חקלאיות.

<אבנר לוי: המצב הוא כזה שאין כסף.

<אבנר לוי: לאנשים אין כסף.

<אבנר לוי: אנשים מתחילים לעזוב.

<אבנר לוי: אתם לא מבינים כמה המצב קשה.

<אבנר לוי: אנחנו החקלאים מייצאים בחורף את הסחורה שלנו והייצוא כבר לא קיים מבחינתנו.

<אבנר לוי: אירופה סגורה בפני החקלאים, רוסיה שהייתה היעד הגדול שלנו, כרגע יש בעיות עם הרובל ואנחנו כמעט לא מייצאים גם לשם.

<אבנר לוי: זאת אומרת, רוב הסחורה שלנו הולכת לשוק המקומי.

<אבנר לוי: השוק המקומי מוצף בסחורה שלנו.

<אבנר לוי: אם תסתכלו על המחירים, אפשר לראות אותם בדיסק, המחירים יותר ממה שעולה לנו לגדל את העגבניות שלנו.

<אבנר לוי: אנחנו מפסידים כסף.

<אבנר לוי: עכשיו ברגע זה אנחנו מפסידים כסף.

<אבנר לוי: פסח הוא לא בעיה, בפסח יש עודף של סחורה ואין שום בעיה.

<אבנר לוי: עכשיו מביאים לנו את הייבוא.

<אבנר לוי: זאת אומרת, עכשיו אני מפסיד חצי שקל על כל קילו שאני שולח ועכשיו אני אתחיל להפסיד שקל וחצי.

<אבנר לוי: יש לי סחורה אין סופית בקיץ ואני מפסיד את כל הכסף הזה ואז המשק שלי יפשוט רגל.

<אבנר לוי: זה לא רק אני אלא אלה כל החקלאים מסביבי ואלה ישובים שלמים.

<אבנר לוי: ישובים שלמים יקרסו.

<אבנר לוי: זה מה שקורה כרגע.

<אבנר לוי: אם לא תפסיקו את הייבוא הזה ברגע זה, ישובים יקרסו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני אפילו לא יודע היכן להתחיל.

רועי פולקמן: מי מייבא עגבניות שרי?

<אבנר לוי: מייבאים מעזה.

<אבנר לוי: כל הזמן עגבניות שרי עוברות מעזה.

<אבנר לוי: כל השנה וכל הזמן.

רועי פולקמן: יש לי חברים בפתחת ניצנה ולא מייבאים.

<אבנר לוי: אתה לא יודע את הנתונים.

רועי פולקמן: לא מייבאים עגבניות שרי.

משה גפני: אנחנו נבדוק את העניין.

רועי פולקמן: לא מייבאים עגבניות שרי מעזה.

משה גפני: מה זה הדיון הזה עכשיו?

משה גפני: רועי, אתה הופך את הדיון בוועדה לדיון סרק שאין בו שום רצינות.

משה גפני: אני לא רוצה לשמוע.

משה גפני: תכף תבדוק את העניין הזה, מה מייבאים ומה לא מייבאים.

משה גפני: תכף נקבל החלטה ונקבל החלטה שהיא לא תהיה פרווה.

מיקי רוזנטל: אני באמת לא יודע מאיפה להתחיל את הדברים שלי מהטעם הפשוט שבאמת כל פעם מתחלף שר אוצר ושר חקלאות והבעיות הן אותן בעיות.

מיקי רוזנטל: הוועדות השונות שישבו בסוגיות החקלאות החליטו עבור מדינת ישראל ועבור ממשלת ישראל הרבה מאוד החלטות שלא מיושמות.

מיקי רוזנטל: זאת הבעיה המרכזית בסוגיה הזאת.

מיקי רוזנטל: כל פעם זה מגיע למשבר חדש.

מיקי רוזנטל: תמיד רואים רק את המשבר עצמו ולא את הסוגיה של החקלאות בכלל ואני תכף ומיד אדגים את זה בדוגמאות רבות ואין ספור.

מיקי רוזנטל: למשל, ממשלת ישראל החליטה להקים שוק סיטונאי חדש.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה לא מתקיים כבר שנים על גבי שנים ולא חשוב מה הסיבות.

מיקי רוזנטל: שוק סיטונאי הוא דבר מאוד חשוב לרמת המחירים.

מיקי רוזנטל: היום שמונים אחוזים מהסחורה החקלאית לא מגיעים בכלל לשוק הסיטונאי אלא הוא נקנה ישירות על ידי הסיטונאים הגדולים, דהיינו הרשתות הגדולות, ולכן אין מסחר כי אין סחורה וכי אין שוק.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה, גם ממשלת ישראל החליטה שהוא חיוני ודרמטי אבל הוא לא מתקיים.

מיקי רוזנטל: לוועדת קדמי בה ישב מנכ"ל משרד הכלכלה לגבי יוקר המחיה במדינת ישראל הייתה שורה של המלצות מאוד דרמטיות שנוגעות גם למחירי החקלאות אותן מעלה עכשיו חבר הכנסת פולקמן.

מיקי רוזנטל: ההצעה לא הייתה להוריד מכסים אלא ההצעה הייתה לפרק את המונופולים הגדולים ובין היתר לפרק את תנובה שמחזיקה את סנפרוסט, שהיא מכתיבה מחירים.

מיקי רוזנטל: במקום לעשות את מה שצריך ולהתמודד עם הגדולים, אתם באים ומתגוללים על החקלאים.

מיקי רוזנטל: גיבורים גדולים.

מיקי רוזנטל: זה מה שאתם עושים.

<קריאה: צריך להגיד את האמת.

משה גפני: לא להגיד כאן את האמת.

משה גפני: אין מצווה כזאת.

מיקי רוזנטל: אני כן אשתדל.

מיקי רוזנטל: מדינת ישראל, כל פעם שהיא נכנעת לרפורמות קלוקלות, התוצאה היא שאין היום בנאים ישראלים כי פעם חשבו שזה לא משנה אם יש בנאים ישראלים.

מיקי רוזנטל: בנאי סיני מרוויח 15 אלף שקלים לחודש או 17 אלף שקלים לחודש ולבנאי ישראלי לא מוכנים לשלם לו אפילו 8,000 שקלים לחודש ולכן אין בנאים ישראלים.

מיקי רוזנטל: אותו דבר יהיה עם החקלאות בארץ.

מיקי רוזנטל: אותו דבר בדיוק, לא בערך ולא אולי.

מיקי רוזנטל: בעוד עשר שנים לא יהיו חקלאים במדינת ישראל כי לא יהיה כדאי להיות חקלאי במדינת ישראל כתוצאה ממדיניות ממשלתית קלוקלת וחסרת ראייה כוללת של התחום הזה.

מיקי רוזנטל: אותו דבר גם לגבי חרטים.

מיקי רוזנטל: אין אותם כי המדיניות החכמה של ממשלת ישראל אומרת שחינוך טכנולוגי הוא חשוב, דנים בה כבר עשר שנים, אבל לא עושים שום דבר נכון בהקשר הזה.

מיקי רוזנטל: אותו הדבר יהיה עם החקלאים.

מיקי רוזנטל: אני לא אעלה כאן את כל הבעיות.

מיקי רוזנטל: יש חמישה דברים עיקריים שחייבים לקבל בהם החלטות והם חייבים להיות קשורים להחלטה על המכסים כי זה חלק בלתי נפרד הראייה הכוללת של החקלאות.

מיקי רוזנטל: הסוגיה הראשונה היא סוגיית פערי התיווך, אותה העלה חבר הכנסת וקנין והיא בעיה אמיתית ויסודית.

מיקי רוזנטל: זה גם לשיטתו של משרד החקלאות ואין מענה.

מיקי רוזנטל: משרד האוצר מתנגד והוא יגיד את דבריו.

מיקי רוזנטל: הסוגיה השנייה היא השוק הסיטונאי שהוא חשוב מאוד לשכלול.

מיקי רוזנטל: הסוגיה השלישית היא הנושא של הפיצוי לחקלאים אבל לא הסוג הזה של הפיצוי.

מיקי רוזנטל: מדינת ישראל צריכה להבין, והיא מבינה טוב מאוד, שנושא הסבסוד לחקלאות ולחקלאים נמצא היום בתחתית ה-OECD.

מיקי רוזנטל: מדינת ישראל מסבסדת הכי פחות את החקלאות, פחות מאשר בארצות הברית הקפיטליסטית, פחות מאשר בצרפת, פחות מאשר בגרמניה, פחות מאשר באנגליה.

מיקי רוזנטל: אנחנו מסבסדים את החקלאות הכי פחות בעולם המערבי.

רחל עזריה: זה נכון.

מיקי רוזנטל: זה לא הגיוני.

רחל עזריה: זה נכון.

רחל עזריה: זה מה שרוצים לעשות.

מיקי רוזנטל: לא כי עכשיו צריך לשלם להם כסף שיסכימו על המכסים אלא כמדיניות.

רחל עזריה: נכון.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו נסבסד את החקלאות, מחירי המוצרים יהיו יותר זולים.

רחל עזריה: נכון.

מיקי רוזנטל: זה הסיפור, אבל מה שאתם עכשיו רוצים זה לקנות את השקט של החקלאים וזה משהו אחר.

מיקי רוזנטל: זאת רמאות.

מיקי רוזנטל: אתם רוצים עכשיו לקנות את השקט של החקלאים ולא לסבסד את החקלאות.

רחל עזריה: זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: ואלה שני דברים שונים.

רחל עזריה: זה אתה אמרת.

מיקי רוזנטל: אני אומר מה שאני יודע ותאמיני לי שאני יודע ומבין בסוגיות האלה.

מיקי רוזנטל: אני אומר את הדברים שצריך להחליט עליהם בהקשר של המכסים ואני מונה אותם.

מיקי רוזנטל: בין היתר גם את סוגיית מחירי המים לחקלאות שזה נושא מאוד מאוד חשוב שאפשר לטפל בזה בדרך של סבסוד ואפשר לטפל בזה בדרך אחרת אבל צריך לטפל בזה כי זה מרכיב מרכזי בעלויות הייצור של החקלאות.

מיקי רוזנטל: הנושא האחרון שאני אזכיר זאת ההשקעה של מדינת ישראל בפיתוח, במו"פ בכלל, בנושא החקלאות.

מיקי רוזנטל: זה נושא דרמטי והוא חשוב מאוד אבל לא נרחיב עליו את הדיבור.

מיקי רוזנטל: אני חושב, אדוני, שהרעיון של הקמת ועדה שלא דנה רק במכסים - - -

מיקי לוי: אבל לקצוב את זמנה.

מיקי רוזנטל: לקצוב את זמנה.

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה.

מיקי לוי: אחרת זה יארך שנתיים.

מיקי רוזנטל: יש כאן הרבה מאוד אנשים שמבינים בתחום והם יכולים לסייע.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לומר משהו.

מיקי רוזנטל: גם בחקלאות יש מונופולים.

מיקי רוזנטל: בחקלאות יש מונופולים.

מיקי רוזנטל: למשל במלפפונים, יש מונופול.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: זאת התמחות.

מיקי רוזנטל: הם מתאמים מחירים.

מיקי רוזנטל: אל תגידו לי לא.

מיקי רוזנטל: אני מבין בחקלאות יותר טוב ממך למרות שאתה צועק הרבה חקלאות.

מיקי רוזנטל: תאמין לי שאני מבין יותר טוב ממך.

מיקי רוזנטל: תשאל את אבו, הוא יאשר את זה.

חיים ילין: אנחנו לא מבינים כלום ורק אתה מבין?

מיקי רוזנטל: לא, חס וחלילה.

מיקי רוזנטל: אבל אתה לא תגיד לי שאין מונופולים בחקלאות.

מיקי רוזנטל: יש מונופולים בחקלאות.

חיים ילין: איזה מונופול יש בחקלאות?

מיקי רוזנטל: נתתי דוגמה.

חיים ילין: בחקלאות אין שום מונופול.

חיים ילין: אין.

חיים ילין: אצל החקלאים לא קיים מונופול.

מיקי רוזנטל: מה זה שולחן, אתה יודע?

מיקי רוזנטל: תשאל את אבו והוא יסביר לך.

מיקי רוזנטל: אני אסביר כאן מה זה שולחן.

מיקי רוזנטל: אדוני, זה חשוב שאני אסביר מה זה שולחן.

משה גפני: לא, אל תסביר.

משה גפני: אתה מסביר את זה לחיים ילין?

מיקי רוזנטל: כן.

משה גפני: לא.

מיקי רוזנטל: הוא לא יודע מה זה שולחן.

משה גפני: אז הוא לא יודע.

משה גפני: הוא למד בחינוך העצמאי שהוא יכול לדעת?

חיים ילין: כבוד היושב ראש, אני יודע מה זה שולחן ערוך ולא מה זה השולחן עליו הוא מדבר.

מיקי רוזנטל: המחיר הסיטונאי נקבע בארץ באופן שערורייתי, באופן אקראי, בשוק קטן מאוד של ארבעה סוחרים כאשר סוקר מסתובב שם.

מיקי רוזנטל: גם את זה הוא לא עושה לגבי ירקות ופירות מסוימים שהמחיר שלהם נסגר בשולחן.

מיקי רוזנטל: שולחן הוא חבורה של חקלאים שמגדלים את אותה תוצרת ויש להם מונופול.

מיקי רוזנטל: זה דבר שבשוק סיטונאי לא יהיה.

חיים ילין: זה לא נכון.

חיים ילין: לך לדרום ותבין מה קורה שם, בכמה כסף קונות החברות בנות של רמי לוי מהחקלאים.

חיים ילין: הוא עושק אותם.

חיים ילין: על מה אתה מדבר?

חיים ילין: זה המונופול.

משה גפני: חבר הכנסת חיים ילין, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

חיים ילין: כל הכבוד.

משה גפני: אי אפשר לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: מיקי, תתכנס לסיכום.

מיקי רוזנטל: אני חושב שצריך להקים ועדה.

מיקי רוזנטל: יוקר המחיה הוא דבר חשוב מאוד, שימור החקלאות הוא דבר חשוב מאוד ושימור מקצוע החקלאות הוא דבר חשוב מאוד.

מיקי רוזנטל: כל האינטרסים האלה יכולים להסתדר זה עם זה אם יהיה דבר מאוד מאוד מוזר שנקרא מדיניות.

מיקי רוזנטל: אם ממשלת ישראל, תהיה לה סוף כל סוף מדיניות במשהו, גם בתחום החקלאות, אז נפתור את כל הבעיות.

חיים ילין: המשיח יבוא לפני כן.

חיים ילין: אל תדאג.

משה גפני: מנכ"ל משרד החקלאות.

<קריאה: מה עם החקלאים מהצפון?

<קריאה: למה לא שומעים אותם?

משה גפני: הדיון עוד לא הסתיים.

<שלמה בן אליהו: צהרים טובים.

<שלמה בן אליהו: הייתי פותח בנאום הלווייתנים של חיים רמון.

<שלמה בן אליהו: הייתי בא ואומר שאכן חבר הכנסת וקנין צודק.

<שלמה בן אליהו: לאורך זמן, והרבה מאוד לפני, אנחנו רואים משקים נסגרים.

<שלמה בן אליהו: אנחנו רואים שהחקלאות מידרדרת, המשקים נסגרים ויש יתרון לגודל.

<שלמה בן אליהו: השאלה מה עשינו או לא מה עשינו אלא מה הולכים לעשות.

<שלמה בן אליהו: אנחנו מזהים את הבעיה הזאת ומזהים שלחק

<שלמה בן אליהו: לאי יש חוסר ודאות כלכלי, הוא במידה מסוימת מהמר.

<שלמה בן אליהו: הוא לא יודע מה קורה עם מזג האוויר, הוא לא יודע מה קורה עם הנגעים, הוא לא יודע מה קורה עם שער הרובל, יש לו הרבה מאוד נעלמים.

<שלמה בן אליהו: כדי להקטין את חוסר הוודאות, כדי שהמשקים לא ייסגרו, כדי שהמשקים יהיו רווחיים, אנחנו חשבנו ואמרנו מה הפתרון להגיע לתוצאה הזאת.

<שלמה בן אליהו: אם אתה שואל אותי מה האידיאולוגיה או מה המטרה שאנחנו הולכים אתה לקראת תמיכה ישירה, אנחנו רוצים שיהיה מזון בריא וטרי ישראלי, עדיף לנו לא מייבוא.

<שלמה בן אליהו: כל מה שאפשר לייצר בישראל, עדיף לנו לייצר בישראל ומצדי שיהיה מאה אחוזים.

חיים ילין: למה אתם מתנגדים עכשיו גם לסימון מוצרים ישראלים כשאתה פותח את הייבוא?

חיים ילין: אתה מתנגד לזה.

משה גפני: חיים, מה לעשות אתך עכשיו?

חיים ילין: תקרא לי פעם שנייה.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רוצה להגיע לסיכום.

חיים ילין: הוא עוד פעם אומר הפוך.

משה גפני: הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה.

משה גפני: כשאתה תהיה מנכ"ל משרד החקלאות, תגיד מה שאתה רוצה.

חיים ילין: אני לא רוצה להיות מנכ"ל משרד החקלאות.

חיים ילין: אני לא רוצה ג'ובים.

<שלמה בן אליהו: לכן המטרה היא שהחקלאות הישראלית תספק את צורכי המשק הישראלי.

<שלמה בן אליהו: אם היא יכולה גם לייצא, נשמח.

<שלמה בן אליהו: המציאות היא שהיא גם מספקת את הצרכים וגם מייצאת.

<שלמה בן אליהו: כאשר השוק לא מתוכנן, זאת אומרת, כאשר אני לא קובע לחקלאי מה לגדל, אני לא אומר מי מגדל עגבניות, בכמה מגדלים עגבניות, באיזה שטח מגדלים עגבניות, כאשר השוק הוא לא מתוכנן, המשמעות היא שיש פיקים ויש ירידות כי כל אחד מחליט כמה לגדל ומתי לגדל.

<שלמה בן אליהו: אנחנו לא קובעים להם מה לגדל.

<שלמה בן אליהו: המשמעות של שוק חופשי היא שיש עליות וירידות.

<שלמה בן אליהו: מי שמדבר על כך שאנחנו פותחים כרגע את הייבוא ושיש שפע של מוצרים והמחירים נמוכים, הוא לא מבין את השוק.

<שלמה בן אליהו: אין דבר כזה שמחיר עגבנייה הוא שקל וחצי בישראל, ויהיה איזה מטומטם אחד שייבא עגבנייה מחוץ לארץ שם העגבנייה עולה לו ארבעה שקלים.

<שלמה בן אליהו: הוא לא יוכל למכור אותה בישראל אלא הוא ימכור אותה בהפסדים.

<שלמה בן אליהו: אין דבר כזה.

<שלמה בן אליהו: כשיש שפע, כשיש היצע, אין ייבוא.

<קריאה: מי נתן רשת ביטחון לייבוא?

משה גפני: לא.

<שלמה בן אליהו: גם אם אני אפתח את כל המכסות האפשריות, אין מטומטם שיביא עגבניות מחוץ לארץ כאשר המחירים שלהן יותר יקרים מאשר של העגבניות בישראל.

<שלמה בן אליהו: עד היום כאשר החקלאים סגרו עסקה עם ממשלת ישראל ועם משרד האוצר, משרד האוצר עמד כלשונו בהסכם.

<שלמה בן אליהו: מדובר גם על מתווה לוקר, מדובר גם על הסכם המים, גם על הסכם הבשר.

חיים ילין: עם חוק המים הולכים להרוג אותם.

חיים ילין: על מה אתה מדבר?

<קריאה: 2.80 שקלים בהסכם המים.

<קריאה: ממש עמדו בו.

<שלמה בן אליהו: אני רוצה להגיד לכם משפט חשוב.

<שלמה בן אליהו: אומרים לנו למה אנחנו קובעים סד זמנים לחוץ להגיע להסכמות על המתווה הישיר.

<שלמה בן אליהו: אני אסביר לכם מדוע.

<שלמה בן אליהו: שימו לב, מי שמממן את החקלאות, אלה בעיקר הבנקים.

<שלמה בן אליהו: בנק, אם הוא שומע שיש חשש לביטול מכסות או לבטל מכסים, כשמישהו בא אליו ורוצה להקים רפת חדשה, הוא אומר, רגע, אני ב-הולד, אני לא יודע מה קורה.

<שלמה בן אליהו: מחיר המטרה יישאר 1.88 שקלים?

<קריאה: די.

<קריאה: מספיק.

<קריאה: מספיק עם השטויות האלה.

<קריאה: אנחנו לא בורסה.

<קריאה: אנחנו חקלאים.

<קריאה: מה זה השטויות האלה?

<קריאה: תייבא בנקאים מחוץ לארץ.

<קריאה: למה אתה לא מייבא בנקאים מחוץ לחוץ לארץ?

חיים ילין: כבוד המנכ"ל, יש ערבות מדינה.

חיים ילין: אתה יודע מה זה?

חיים ילין: זה היה מוריד את מפלס הלחץ לכולם.

משה גפני: חבר הכנסת ילין, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

<שלמה בן אליהו: רגע, זה המשפט הבא שלי.

<שלמה בן אליהו: דקה.

משה גפני: למה אתה עונה לו? רגע.

משה גפני: אתה לא יודע את הכללים בוועדה.

משה גפני: אם מישהו מדבר בלי רשות, אתה לא עונה לו, במיוחד שהוא כבר באזהרה שנייה.

<קריאה: אבל אדוני היושב ראש, תשמע גם אותנו.

<שלמה בן אליהו: לכן אני אומר את הדברים כלהלן.

<שלמה בן אליהו: אנחנו לא נגיע למתווה הישיר אם לא תהיה הסכמה עם החקלאים.

<קריאה: איזה חקלאים?

<שלמה בן אליהו: רבותיי, אם לא תהיה הסכמה עם החקלאים.

<שלמה בן אליהו: תקשיבו למה שאני אומר.

<שלמה בן אליהו: אתם תמיד צועקים.

משה גפני: לא, אל תגיד להם.

משה גפני: מותר להם לצעוק אבל לא בוועדה.

<שלמה בן אליהו: גם לפני פסח אמרתם ואמרנו לכם שנגיע להסכמה וייתנו לחקלאים על כל הפסד שייגרם להם שקל מול שקל.

<קריאה: לא רוצים את זה.

<אילן לוין: עם מי אתה מדבר?

<אילן לוין: החקלאים יושבים כאן.

<אילן לוין: עם מי אתה מדבר?

<שלמה בן אליהו: אני אגיד לך עם מי אני מדבר.

<דובי אמיתי: אתה מדבר רק עם מי שנוח לך.

<דובי אמיתי: זה לא יקרה יותר.

<דובי אמיתי: אדוני היושב ראש, יש גבול למה שניתן לעשות לחקלאים.

<אילן לוין: מוכרים אותנו.

<אילן לוין: מוכרים אותנו כמו שמכרו אותנו במתווה המים.

משה גפני: אני לא מסכים לדיון הזה.

משה גפני: מותר למנכ"ל להגיד מה שהוא רוצה, מותר לכם להגיד מה שאתם רוצים, אנחנו מבינים את מה שקורה.

משה גפני: אל תחשבו שמישהו מאתנו לא מבין את התהליך.

משה גפני: התהליך הזה, אני הולך לסכם אותו ואני מבקש קודם לאפשר למנכ"ל לסיים את דבריו.

משה גפני: הוא צריך לצאת ואנחנו נמשיך את הדיון לאחר מכן.

<קריאה: הוא צריך...

<שלמה בן אליהו: כשאתם אומרים לי שלא צריך, אל תבואו אלי יום יום לבקש.

משה גפני: לא.

משה גפני: הם יבואו.

<קריאה: הוא לא מדבר עם אף אחד.

משה גפני: במשרד החקלאות לא יודעים את הכללים של ועדת הכספים.

משה גפני: כנראה שאתם צריכים לעבור סדנה.

משה גפני: ביקשתי לא לענות לקריאות ביניים.

משה גפני: אם אתה רוצה להישאר כאן עוד שעה ולשמוע את כולם, אני מאפשר לך.

משה גפני: אם אתה לא נשאר, אתה אומר שיש לך ישיבה בבית דגן, אני מבקש שתאמר את הדברים.

<שמעון ביטון: הוא חייב לשמוע אותנו.

משה גפני: הדבר היחיד שחייבים לעשות זה לשמור שבת.

משה גפני: להישאר כאן הוא לא חייב.

משה גפני: ההחלטה לא תהיה כאן.

<שמעון ביטון: הוא אומר שיש לו ישיבה בבית דגן אבל הוא צריך להישאר ולשמוע את החקלאים.

<שמעון ביטון: הוא צריך לשמוע אותנו כאן.

<שלמה בן אליהו: אני מסכם.

<שלמה בן אליהו: כל הסכמה תהיה על דעת ההסכמות עם החקלאים ושר האוצר עד היום עמד בדיבורו.

<שלמה בן אליהו: למרות שאני לא מנכ"ל משרד האוצר, אני אומר לכם ששר האוצר עמד בדיבורו.

<שלמה בן אליהו: לשר האוצר חשוב המשק החקלאי וחשוב לנו הגידול שלכם והעבודה שלכם.

<שלמה בן אליהו: הכול יהיה בהסכמה.

<שמעון ביטון: שקר וכזב.

<קריאה: עד שזה יעבור, עוד מאתיים חקלאים קורסים.

<שלמה בן אליהו: זה יהיה בהסכמה.

<אילן לוין: הכול דמגוגיה.

<שלמה בן אליהו: זה יהיה כמו שהיה בפסח.

<שלמה בן אליהו: זה יהיה בהסכמה.

<דובי אמיתי: זה לא יהיה.

<דובי אמיתי: אדוני המנכ"ל, זה לא יהיה.

<שלמה בן אליהו: אני מדבר עם מי שמייצג את החקלאים ולא אתך.

<אילן לוין: יצא המרצע מהשק.

<קריאה: זה לא מכובד.

<קריאה: אתה צריך לשמוע אותנו.

<קריאה: זאת בושה שהוא יוצא עכשיו באמצע הדיון.

<אילן לוין: כך מתייחסים לחקלאות.

<אילן לוין: כך לצערי מתייחסים לחקלאות.

<קריאה: החקלאות קורסת ומנכ"ל משרד החקלאות יוצא כאשר מדברים על עתיד ההתיישבות והחקלאות.

<קריאה: בושה וחרפה למדינת ישראל.

<קריאה: בושה וחרפה למשרד החקלאות.

משה גפני: אברהם דניאל, בבקשה.

<אברהם דניאל: תכנית הממשלה היא ברורה.

<אברהם דניאל: הממשלה במשך שני עשורים פועלת לחיסולה של החקלאות וכל יום הוסיפו עוד משקולת לחקלאים בעליית מחירי המים, במיסים, בעובדים וכל זה מכאן ועד להודעה חדשה.

<אברהם דניאל: אני רוצה להתייחס לראש הממשלה.

<אברהם דניאל: אני חושב שזה המדיניות שהוא מוביל אותה ואני אגיד לכם את זה מאוד ברור.

<אברהם דניאל: נפגשתי עם אחד המקורבים לראש הממשלה.

<אברהם דניאל: ראש הממשלה שאל כמה חקלאים יש במדינת ישראל.

<אברהם דניאל: ענה לו המקורב שיש 5,000 חקלאים.

<אברהם דניאל: אמר לו ראש הממשלה: תשלם ונסגור את החקלאות.

<אברהם דניאל: ראש הממשלה בראש וראשונה לא בעד החקלאות ומאז הוא בראשות הממשלה, כל יום הוא מטיל עלינו גזרה חדשה.

<אברהם דניאל: באשר לייבוא.

משה גפני: מה אתה מציע לוועדה?

<אברהם דניאל: אני אגיד לך מה אני מציע.

משה גפני: לגבי ראש הממשלה הבנתי אבל מה אתה מציע לוועדה?

<אברהם דניאל: קודם כל, זה חשוב לדעת.

משה גפני: שום דבר לא חשוב.

משה גפני: הצעה.

<אברהם דניאל: אני אגיד לך מה אני מציע.

<אברהם דניאל: קודם כל, צריך לטפל בחקלאי ולראות איך מטפלים בחקלאי אם רוצים שיהיו חקלאים.

<אברהם דניאל: אנחנו חבורה של קשישים ואת זה אתם צריכים להבין.

<אברהם דניאל: נשארנו 5,000 חקלאים.

<אברהם דניאל: לא יעלה על הדעת שאנחנו ממשיכים באותה מדיניות ודנים מסביב אבל לא בבעיה האמיתית.

<אברהם דניאל: הבעיה האמיתית היא איך משקמים את החקלאות ואת זה אמר חבר הכנסת וקנין.

<אברהם דניאל: אני רוצה לומר לכם שגם משרד החקלאות בגדול לא מעוניין להיפגש עם החקלאים.

<אברהם דניאל: הוא החליט עם מי להיפגש.

<אברהם דניאל: הדבר דומה לכך שהתובע בוחר לנאשם את הסניגור שלו וזה מתחת לכל ביקורת.

<אברהם דניאל: משרד החקלאות אמור להיות פתוח ולשמוע את החקלאים מכל הקשת החקלאית, לשמוע את כולם ולהגיע למסקנות הנכונות.

<אברהם דניאל: הגיע הזמן שהממשלה הזאת תשנה את המדיניות שלה, אם היא רוצה חקלאות.

<אברהם דניאל: ראש הממשלה נלחם על יהודה ושומרון ואת החקלאות בתוך מדינת ישראל הוא מחסל.

<אברהם דניאל: לכן יש לקבל את ההצעה של וקנין ואכן להקים ועדה שתטפל בעניין הזה, ועדה שמודעת וקרובה לעניין הזה וחבר הכנסת וקנין יכול לנהל אותה.

<אברהם דניאל: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שמעון ביטון.

משה גפני: זאת ועדת כספים של הכנסת ועכשיו דבר במתינות.

<שמעון ביטון: תודה אדוני היושב ראש.

<שמעון ביטון: חשוב שבישיבות הוועדה הבאות שהמנכ"ל יכבד אותנו ויישאר עד סוף הדיון.

<שמעון ביטון: פעם עשירית אני מגיע לדיון הזה ובדיוק באותו עיתוי בו החקלאים צריכים לדבר, יש לו ישיבה בבית דגן.

<שמעון ביטון: על זה אני מוחה.

<קריאה: כל הצוות שלו כאן.

<שמעון ביטון: אני ממושב אביבים בגבול הצפון.

<שמעון ביטון: אני מגיע לכאן כמגדל של מטילות ביצים ונשירים, כל הנשירים.

<שמעון ביטון: אני חושב שהמדינה הזאת השתגעה לגמרי ואומר למה אני מכוון.

<שמעון ביטון: אם המנכ"ל כדי לחצות קו אדום, מציע לי את השקל, אומר לי כבר בכניסה: מה הבעיה שלכם?

<שמעון ביטון: אני אתן לכם את השקל החסר.

<שמעון ביטון: מה מכבסת המילים הזאת?

<שמעון ביטון: זה לבזות אותנו, החקלאים.

<שמעון ביטון: אדוני היושב ראש, חשוב לי שתשמע את הדברים.

<שמעון ביטון: על גופי אני נושא צלקות עקב כך שגדלתי בגבול הצפון, על הגדר עם לבנון.

<שמעון ביטון: שנה בבית חולים רמב"ם, ניצול אוטובוס ילדי אביבים.

<שמעון ביטון: 54 שנים לא חשבתי לעזוב את המקום הזה ואני לא חושב לעזוב אותו למרות שיש לי את האפשרות לעזוב, אבל הכלכלה הולכת להתרסק לנו.

<שמעון ביטון: בשם כל החקלאים אני אומר לך שאנחנו מרימים את הדגל של הוזלת יוקר המחיה בכל הענפים שאנחנו מגדלים.

<שמעון ביטון: אני אתן את הדוגמה של מה שאני מגדל.

<שמעון ביטון: הביצים אצלי במשק, 43 אגורות.

<שמעון ביטון: תבנית של שלושים ביצים, אותן שלושים ביצים, נמכרות אצל מדליק המשואה פורץ הדרך, לא שמעון ביטון בגבול הצפון שכולו מצולק, לא אני נקראתי להדליק משואה, נמכרת בשלושים שקלים.

<שמעון ביטון: שקל אחד לביצה.

<שמעון ביטון: אני מוכר פירות בשקל וחצי, ב-1.40 שקל, ב-1.70 שקל ואין אותם בפחות מעשרה שקלים ברשתות.

<שמעון ביטון: ראינו את הדוחות הכספיים שלהם, 700 מיליון בשופרסל, 400 מיליון ברמי לוי.

<שמעון ביטון: הם מתהדרים בדוחות הכספיים שלהם.

<שמעון ביטון: הם לא רואים את הצרות שאנחנו עוברים.

<שמעון ביטון: אני ב-43 אגורות מוכר וזה כולל את הפרגיות, את רכישת הפרגיות, את המזון, את המים, את בריאות הציבור, את רווחת העוף ואת כל מה שאני נדרש לו.

<שמעון ביטון: עובד זר אצלי, תאילנדי, כופים עלי לשלם לו שכר מינימום בסך 5,300 שקלים, אני משלם מע"מ, אני נדרש לכל בריאות הציבור, אני עומד בכל ותודה לאל, חברים, כן, מרוויח 6,000 שקלים מהלול ומזה אני חי.

<שמעון ביטון: אדוני, אני מסכם.

<שמעון ביטון: הלול בשבילי ובשביל שבעים אחוזים מהמגדלים בצפון, הוא לא רק הפרנסה.

<שמעון ביטון: לצערי בחצי השנה האחרונה אני כבר לא עובד אלא כל יומיים אני כאן בירושלים.

<שמעון ביטון: כל יומיים אני יוצא ב-4:00 לפנות בוקר כדי להגיע לכל ישיבות הוועדות.

<שמעון ביטון: הלול הוא לא רק ההכנסה הזאת.

<שמעון ביטון: אמי בת 73, זה מרכז יום הקשיש שלה ואין לה כל חלופה אחרת.

<שמעון ביטון: היא נכנסת 19 פעמים ביום לתוך הלול.

<שמעון ביטון: תחשוב אם לא יהיה לה את הלול, החלופה היחידה שלה היא ללכת למרפאה ולשתות כדורים כל היום.

<שמעון ביטון: בזה רוצים לפגוע.

<שמעון ביטון: יושב כאן מנכ"ל שלא מעניין אותו שום דבר.

<שמעון ביטון: הוא לא מבין בחקלאות, לא הוא ולא השר ומורחים אותנו בוקר, צהרים וערב ואומרים נשלים לכם ונדאג לכם.

<שמעון ביטון: אל תדאגו לנו.

<שמעון ביטון: המשרד הזה גדול עליכם, אתם לא מבינים את המשמעות של המשרד הזה, תעזבו את המשרד הזה מיד.

<שמעון ביטון: תודה רבה.

משה גפני: ערן יעקב, משנה למנהל רשות המסים.

<ערן יעקב: צהרים טובים.

<ערן יעקב: אני אדבר בקצרה ואתייחס לדברים שהועלו כאן וגם לגבי העיקר והעובדות לדברים שנשאלנו עליהם.

<ערן יעקב: נשאלנו לגבי הגובה.

<ערן יעקב: אני אומר כמה זה עולה בעולם של מס ומה שווה ההפחתה הזאת.

<ערן יעקב: בסופו של יום, אני חושב שהמדיניות באנו לייצר כאן היא מדיניות ארוכת טווח, היא מדיניות עם מטרה מאוד ברורה.

<ערן יעקב: מצד אחד לנסות ולהפחית את המחיר לצרכן, שזה הדיון כאן בנושא יוקר המחיה, ומצד שני למצוא את אותו מאזן שבין הכוח שמייצר מצד אחד לכוח שרוכש מצד שני לכל אורך השרשרת.

<ערן יעקב: לייצר איזשהו תהליך שבסופו של יום הצרכן יוכל לקבל מחיר טוב יותר וזול יותר וכאשר מדברים על ירקות קפואים, מדברים על מדינה שהמחירים בה אולי מהגבוהים בעולם והשאלה אם יש סיבה לכך שהמחירים יהיו מהגבוהים בעולם והאם זה לא צריך להפריע.

<ערן יעקב: מצד שני, בכל התהליך הזה של יצירת מדיניות ארוכת טווח, צריך לראות איך החקלאים ככל שיהיו ייפגעו ברמה המינימלית ובסופו של דבר להגיע לשיווי משקל אחר וחדש שהצרכן ייהנה ממנו.

<ערן יעקב: בעולם קיימים מודלים שונים לתהליך הזה.

<ערן יעקב: יש מדינות רבות בעולם, במרבית העולם, בעיקר באירופה ובארצות הברית וגם במדינות אחרות, שם יש סבסוד מצד אחד לעולם החקלאות ויש מדינות אחרות שבוחרות להגן במכסים.

<ערן יעקב: כלומר, האופנים שבהם התהליך הזה מתבצע, אלה אפשרויות שונות.

<ערן יעקב: מדינת ישראל בחרה באופן היסטורי בחלק גדול מעולם החקלאות לייצר חסמי מכס גבוהים וכך הדבר היום במדינת ישראל.

<ערן יעקב: בעולם שיש תחרות, הדבר אולי לא צריך להטריד.

<ערן יעקב: כלומר, אם מחר בבוקר המכסים יופחתו לרמה מאוד נמוכה, הדבר לא צריך להטריד.

<ערן יעקב: אני חושב שזה עלה כאן בוועדה לגבי עגבניות ודברים אחרים.

<ערן יעקב: כי ככל שיש תחרות ואין מכסים, המצב לא צריך להפריע.

<ערן יעקב: ככל שיש יתרון יחסי לחקלאי הישראלי, וכך אני מבין מהדיון כאן, והוא יודע לייצר את זה בעלויות נמוכות ואת אותה סחורה, מן הסתם לא צריכה להיות בעיה.

<ערן יעקב: אני אומר שיכול להיות שהסיפור סביב הבעיה הזאת נעוץ בהרבה דברים היסטוריים לאורך כל השרשרת.

<ערן יעקב: המטרה של התהליך, כמו שאנחנו מבינים או באים לעשות אותו לפחות בצווים האלה, היא לאפשר מחיר זול יותר לצרכן.

<ערן יעקב: אנחנו מאמינים שבתהליך שבו הפרסום שנוצר סביב התהליך הזה, זה אומר שהצרכן מודע לתהליך הזה של הפחתת המכסים, כי השאלה כל הזמן היא האם באמת ההפחתה של המכסים תגיע לצרכן, אבל לא רק שמפחיתים כאן את המכסים אלא מצד שני יוצרים איזון באותו מאזן שבין הצורך לשמר את החקלאות לבין שימור מחיר סביר לצרכן ועל מנת לאפשר את זה התהליך שנעשה היום בצווים האלה, מצד אחד זאת הפחתת המכסים ומצד שני אלה ההסכמות עם אותם חקלאים לגבי הפיצוי או הסבסוד שיקבלו על מנת שבסופו של יום הצרכן ייהנה מההפחתה הזאת שתגיע לפתחו.

<ערן יעקב: כדי לייצר את זה, אלה המודלים שקיימים בעולם וכך חשבנו שנכון לעשות את זה כרגע.

<ערן יעקב: לכן זה בהוראת שעה, כדי לראות שאם תקרה כאן לכאורה איזושהי קטסטרופה מאוד גדולה ואם אכן זה יהיה והמטרה לא תושג, זה בהוראת שעה על מנת למזער.

<ערן יעקב: המטרה המשמעותית היא לייצר מדיניות ארוכת טווח.

<קריאה: מה תעשו כשאנשים יקרסו?

<קריאה: איך תחזירו אז את הגלגל לאחור?

<קריאה: חקלאות לא בונים ביומיים.

משה גפני: השאלות הן שאלות קשות.

משה גפני: ולכן מה?

<ערן יעקב: על מנת שבסופו של יום – וזו המטרה היחידה שעומדת מול שר האוצר - להפחית את יוקר המחיה ומצד שני לייצר את זה מאוזן כך שהפיצוי לחקלאות יהיה כזה שהוא יהיה הוגן.

<ערן יעקב: אני חושב שבתהליך שנעשה כאן כרגע, כאשר מצד אחד מפחיתים את המכסים ומצד שני מסבסדים בכשמונים מיליון שקלים - - -

עודד פורר: איך מסבסדים?

משה גפני: עודד, אנחנו לא שם עכשיו.

<ערן יעקב: אני חושב שהתהליך הזה בדומה למדינות אחרות בעולם הוא יכול ויאפשר בסופו של יום את המחיר לצרכן.

<ערן יעקב: אגב, אני לא יודע אם אתם יודעים אבל אנחנו עשינו את אותו תהליך, דומה אבל שונה, בהפחתת המכסים בגבינות והוא צלח בצורה משמעותית.

<ערן יעקב: המחירים ירדו בצורה מאוד מאוד משמעותית בעולם הגבינות ואותו דיון התקיים כאן.

<ערן יעקב: דיון דומה התקיים בעניין של הגבינות הקשות ואני חושב שאפשר לראות - זה היה ניסוי טבעי שצלח - שהמחירים ירדו.

<ערן יעקב: לגבי העלות.

<ערן יעקב: נשאלה שאלה לגבי העלות.

<ערן יעקב: ההפחתה במונחי מס היא כ-84 מיליון שקלים.

<ערן יעקב: אם אתם רוצים, אני יכול לפרט את זה יותר.

משה גפני: לא.

<ערן יעקב: זאת המשמעות של ההפחתה הזאת לאותה הוראת שעה.

משה גפני: מה סכום הסבסוד?

<ערן יעקב: הסבסוד כרגע – אין שום הסכם חתום - אמור להיווצר או לעמוד לפי הבנתי סביב השמונים מיליון שקלים.

<ערן יעקב: אני חושב שזה די מאזן את זה ודי מאפשר בסופו של יום - - -

משה גפני: זה כולל את המפעלים עליהם דובר?

<ערן יעקב: לא.

<ערן יעקב: הסבסוד הוא לחקלאות.

<ערן יעקב: גם בעולם הסבסוד הוא לחקלאות.

משה גפני: המפעלים עליהם דיבר אפרים.

מיקי רוזנטל: הבעיה היא לא החקלאים.

מיקי רוזנטל: אתם טוענים שהבעיה היא התפוצ'יפס וסנפרוסט.

מיקי רוזנטל: איך זה מסתדר?

מיקי רוזנטל: מה זה הקשקוש הזה?

משה גפני: צביקה כהן, סמנכ"ל משרד החקלאות, למה הנהנת בראש?

מיקי לוי: יש סבסוד למפעלים.

מיקי לוי: אתה לא יודע?

<צביקה כהן: 78 מיליון שקלים ההסכם שלא חתום.

משה גפני: חוץ מהסכום עליו דיבר ערן?

<ערן יעקב: לא.

<צביקה כהן: כולל את הכול מכל.

<שרגא ברוש: מה זה הכול?

<צביקה כהן: אני אגיד.

<צביקה כהן: הוא כולל 23 מיליון שקלים למגדלי הדגים בתמיכה ישירה, עוד שני מיליון שקלים למגדלי הדגים לקידום מכירות, עוד 12 מיליון שקלים באוויר למגדלי הדגים במידה והם יקרסו יותר, עוד 16 מיליון שקלים למגדלי הזיתים ו-25 מיליון שקלים למפעלים שהבטיחו - - -

<שרגא ברוש: לכל המפעלים?

<משה אפרים: לא לכל המפעלים.

<שרגא ברוש: אני שואל.

<שרגא ברוש: תן לוועדה לענות.

<שרגא ברוש: לכל המפעלים?

<שרגא ברוש: לתפוגן, לתנובה או רק לפרי הגליל?

<משה אפרים: זה לא רק לפרי הגליל

<שרגא ברוש: אני שואל.

<משה אפרים: למה אתם רוצים להרוס את זה?

<שרגא ברוש: אני שואל.

<שרגא ברוש: יש לי עניין רב.

<משה אפרים: יש לכם עניין להרוס.

<שרגא ברוש: אין לי בעיה לאפשר רק לפרי הגליל לקבל כסף.

<משה אפרים: לא אתה קובע.

<שרגא ברוש: בוא נבדוק מי קובע.

<משה אפרים: אתם מנסים להפוך את העניין.

<משה אפרים: הצווים כבר נחתמו.

<משה אפרים: למה אתה תורם?

<שרגא ברוש: עוד רגע אני אסביר לך.

<שרגא ברוש: עוד מעט אתה תבין מה אני אומר.

<משה אפרים: אני מבין יותר טוב ממה שאתה חושב.

<שרגא ברוש: אני בטוח שאתה מבין.

<משה אפרים: אתה חושב שאני לא מבין מה אתה רוצה לעשות?

<משה אפרים: לא דיברו אתך, נפגעת?

<שרגא ברוש: לא.

<משה אפרים: אתה רוצה להרוס.

<משה אפרים: הצווים נחתמו.

<משה אפרים: מבינים את האינטרסים שלכם.

<שרגא ברוש: לאט לאט.

<שרגא ברוש: הכול יהיה בסדר.

<קריאה: אתם רוצים שמי שמקבל את הכסף בחשבון, ייקח את הכסף.

מיקי רוזנטל: זאת לא מדיניות לחקלאות.

מיקי רוזנטל: זה שוחד.

עודד פורר: מה יקרה כשפעם אחת לא יהיה תקציב?

משה גפני: הדיון הסתיים.

מיקי רוזנטל: לא יישארו חקלאים לפצות.

משה גפני: אני רוצה לדעת, כשאתם מדברים על הסבסוד, האם בדקתם את הנומרטור.

יצחק וקנין: אני חשבתי על זה.

משה גפני: מה היה הצחוק עכשיו?

מיקי רוזנטל: אני אמרתי לך לא להעביר את הנומרטור ואתה לא רצית.

משה גפני: אז מה אם אמרת לי?

משה גפני: ואם טעיתי, אז מה?

משה גפני: טעינו.

משה גפני: טועים.

מיקי רוזנטל: הנומרטור, זה נורא ואיום.

משה גפני: אני לא יודע למה צחקו.

משה גפני: תתעלמי מזה.

משה גפני: אני שאלתי שאלה רצינית.

משה גפני: אגף התקציבים הוא אגף רציני.

<שירה ברגמן: אני עונה לך בכל הרצינות.

<שירה ברגמן: מכיוון שמדובר במהלך ל-2016, הוא אינו משפיע על הנומרטור.

משה גפני: למה?

מיקי רוזנטל: החוק מ-2017.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: נעלה אותם גם ב-2017.

מיקי לוי: נעלה את הפלאשמורה ב-2017 ואז לא תהיה בעיה.

<שירה ברגמן: הפוך.

<שירה ברגמן: אם תעלה אותם ב-2016.

מיקי רוזנטל: אם היית מעלה אותם עכשיו, הם לא בנומרטור.

משה גפני: אתם סתם חברי כנסת שלא לוקחים את החיים ברצינות.

מיקי לוי: העניין הוא שאנחנו לוקחים אותם יותר מדי ברצינות.

משה גפני: שירה נותנת תשובה ואני רוצה לשמוע אותה.

<שירה ברגמן: עניתי.

משה גפני: הנומרטור לא חל ב-2016?

<שירה ברגמן: הנומרטור מדבר על טווח הזמן הבינוני.

<שירה ברגמן: מ-2017 והלאה.

משה גפני: היות ולמדתי בחינוך העצמאי, ארוך, בינוני וקצר לא ברור לי.

משה גפני: בינוני, איזה שנה זאת?

<שירה ברגמן: 2017 והלאה.

משה גפני: למה אמרו לי באגף התקציבים כששאלתי משהו על 2016 שזה נגד הנומרטור?

משה גפני: לא אמרו לי אמת?

<שירה ברגמן: לא.

<שירה ברגמן: נדרש למצוא מקור ב-2016.

מיקי רוזנטל: גם היום צריך סעיף תקציבי.

מיקי רוזנטל: זה לא נקרא נומרטור.

משה גפני: מיקי, עם כל הכבוד, אתה לא אגף התקציבים.

<שירה ברגמן: אם מעוניינים למצוא מקור תקציבי בשנת התקציב הנוכחית, אין לזה השפעה על הנומרטור.

<שירה ברגמן: הנומרטור, כל המהות שלו, הוא ארוך טווח.

<שירה ברגמן: זאת אומרת, צריך ב-2016 למצוא מקור תקציבי.

משה גפני: זאת אומרת, אם אני למשל רוצה תקציב לניצולי השואה ואגף התקציבים מחליט לתת לי ארבעים מיליון שקלים לניצולי השואה, אין בעיה של הנומרטור?

משה גפני: אני מדבר על שנת 2016.

<שירה ברגמן: רק ב-2016, ככל שיש מקור לארבעים מיליון השקלים.

משה גפני: מה זה המקור?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: נומרטור או לא?

<שירה ברגמן: זה לא קשור לנומרטור.

משה גפני: אז מה זה אם יש מקור?

משה גפני: אם אני מחליט להיכנס לגירעון?

<שירה ברגמן: זה לפני שחוקק החוק.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: לא את הכול אני צריך להבין.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם אני מבקש ארבעים מיליון שקלים לחקלאים, ואני מבקש ב-2016, אני צריך לחפש מקור תקציבי?

<שירה ברגמן: תמיד.

משה גפני: תמיד.

משה גפני: אז מה מוסיף הנומרטור?

<שירה ברגמן: הנומרטור אומר שלא רק באותה שנת תקציב לגביה הממשלה מציעה אלא גם לשנים הבאות.

משה גפני: היועצת המשפטית, אני רוצה לדעת.

משה גפני: אם למשל לא עומדים בנומרטור, אסור מבחינה משפטית להעביר כסף לחקלאים?

משה גפני: אם זה לא עומד בנומרטור.

<שגית אפיק: ל-2016?

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: ל-2016, ל-2020.

<שגית אפיק: ל-2017.

משה גפני: בסדר, ל-2017.

משה גפני: אסור?

<שגית אפיק: לכאורה כן.

משה גפני: למה?

משה גפני: כי כתוב בחוק?

<שגית אפיק: לא, לא כתוב בחוק.

<שגית אפיק: כתוב בחוק שהממשלה לא יכולה לקבל החלטה על העברת פיצוי לחקלאים ככל שאין לה מקור.

<קריאה: מקור עתידי.

<שגית אפיק: הממשלה לכאורה לא יכולה להחליט לא על הפחתת המכסים ולא על הפיצוי, ככל שהיא לא מציגה מקור תקציבי לאותם 160 מיליון שקלים.

מיקי רוזנטל: למה הנומרטור הזה הוא בלוף?

משה גפני: כשהפחתתם את המע"מ, הצגתם מקור תקציבי?

<שירה ברגמן: כן.

עודד פורר: אין לזה השלכה על 2017, על מה שקורה כאן?

<שירה ברגמן: כשהפחתנו את המע"מ, כן.

משה גפני: למה לא אמרתם לנו?

משה גפני: אני הבאתי את זה למליאת הכנסת.

<שירה ברגמן: אתה מדבר על המהלך של התחבורה הציבורית?

<שגית אפיק: כן.

<שירה ברגמן: אלה היו הסיכומים התקציביים של טרום התקציב.

משה גפני: לא.

משה גפני: המקור.

<שירה ברגמן: זה הסיכום הקואליציוני מול השר דרעי.

מיקי לוי: זה המקור.

עודד פורר: מה יקרה ב-2017 אחרי שחצי מהחקלאים יקרסו?

משה גפני: ערן יעקב, המשנה למנכ"ל רשות המסים, תודה רבה.

משה גפני: תכף נחזור אליך.

מיקי רוזנטל: יש לי שאלה לאוצר.

מיקי רוזנטל: כמה חקלאים יש במדינת ישראל?

מיקי רוזנטל: אתם יודעים?

משה גפני: זה חידון תנ"ך?

מיקי רוזנטל: תאמין לי שהשאלה מצוינת.

מיקי רוזנטל: כמה חקלאים יש במדינת ישראל?

<שירה ברגמן: כ-10,000.

<קריאה: בשנה הבאה 6,000.

מיקי רוזנטל: מאיפה המספר הזה?

מיקי רוזנטל: לא סתם אני שואל.

מיקי רוזנטל: זאת שאלה מצוינת כי אתם לא יודעים.

מיקי רוזנטל: אין לכם שום מושג כמה חקלאים יש במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: זה מתחיל משם ונגמר שם.

משה גפני: אני יודע, אבל אנחנו כבר אחרי זה.

מיקי רוזנטל: החקלאים זה עוד מספר בתקציב.

אילן גילאון: פעם הבאה תבקש שאתה תהיה הנומרטור ולא דרעי.

משה גפני: שרגא ברוש, בבקשה.

<שרגא ברוש: רבותיי, שלום לכולם.

<שרגא ברוש: אני חייב לומר לכם שבשבועיים האחרונים אני שואל את עצמי אם המדינה יודעת מה היא רוצה.

<שרגא ברוש: אם באמת היא יודעת מה היא רוצה.

<שרגא ברוש: ניסיתי לברר את זה באוצר ובאמת אמרו לי את מה שכאן נאמר בקול רם, שמה שמעניין אותנו, זה לא להוריד מחירים לחג.

<שרגא ברוש: זאת המטרה ואין בלתה.

<שרגא ברוש: כשאמרו לי שרוצים להוריד מחירים לחג, הלכתי לבדוק.

<שרגא ברוש: אז הסתבר לי – ושתהיה לכם סבלנות – שב-1 במרץ החקלאים מכרו תפוחי אדמה לבנים ב-1.40 שקל והרשתות מכרו אותם – ואני לא אגיד את שמות הרשתות כדי לא לעשות כאן

<שרגא ברוש: פרסום לאף אחת – ב-4.90 שקלים, ב-5.90 שקלים, ב-4.80 שקלים.

משה גפני: זה נאמר קודם.

יצחק וקנין: הבאתי את כל הנתונים.

<שרגא ברוש: כך המשכתי והמשכתי והמשכתי לבדוק 12 ירקות שונים.

<שרגא ברוש: אז אמרתי מה הבעיה, הרי זה בזול.

<שרגא ברוש: אמרו לי שאם החקלאים יתחייבו לתת תפוחי אדמה בזול גם לחג, לא נחתום על הורדת מכסים על התפוגן.

<שרגא ברוש: יופי.

<שרגא ברוש: מכרו החקלאים ב-1.70 שקל.

<שרגא ברוש: אז אמרו לי שאם היצרנים של הירקות הקפואים יעשו הנחה משמעותית, לא יורידו את המכס על הירקות הקפואים.

<שרגא ברוש: בהתחלה הסכימו להוריד 22 אחוזים.

<שרגא ברוש: אמרו לי שזה צחוק וזה לא רציני, שיורידו ארבעים אחוזים.

<שרגא ברוש: אני אמרתי, אתם מטורפים?

<שרגא ברוש: איך אתם מבקשים שיורידו ארבעים אחוזים?

<שרגא ברוש: אם תורידו ארבעים אחוזים, יש דיל.

<שרגא ברוש: אותו יצרן הסכים לתת על כל שקית, שקית חינם.

<שרגא ברוש: לצרכן זה חמישים אחוזים, מי שלא יודע לעשות חשבון.

<שרגא ברוש: באותו רגע התחילו מה שנקרא בצבא לחלץ לאחור.

<שרגא ברוש: אמרו לי בשקט שגם התעשיינים מסכימים להורדת מכסים.

<שרגא ברוש: אמרתי, תראו, הסתכלתי בכרטיס הביקור, אני נשיא התעשיינים, לא ידוע לי שהתעשיינים מסכימים.

<שרגא ברוש: אמרו לי לבדוק.

<שרגא ברוש: בדקתי.

<שרגא ברוש: נכון.

<שרגא ברוש: יש תעשיין שמסכים.

<משה אפרים: זה אני.

<שרגא ברוש: התעשיין הזה משמעותי ומכובד בעיני מאוד אבל גודלו בשוק של הקפואים הוא עשרה, 15 אחוזים.

<משה אפרים: תעצור.

<משה אפרים: אני הכי גדול בארץ.

<שרגא ברוש: הוא הכי גדול בארץ.

<שרגא ברוש: גמרנו.

<שרגא ברוש: הכי גדול בארץ.

<משה אפרים: אתה מטעה.

<שרגא ברוש: סליחה, הוא הכי גדול בארץ.

<שרגא ברוש: תיקנתי את הדברים.

<משה אפרים: אני רואה שאתה מייצג גם את החקלאים.

<שרגא ברוש: גמרנו.

<שרגא ברוש: הכי גדול בארץ.

משה גפני: לאיזה צורך הדיון הזה?

<שרגא ברוש: כשנסעתי בדרך הבוקר מנצרת לכאן, ואני מתנצל על האיחור כי היה לי ביקור חשוב במפעל, אמרו לי שהבטיחו 25 מיליון שקלים ליצרן אחד.

<משה אפרים: למה אתה מדבר סתם?

<שרגא ברוש: רק רגע.

<שרגא ברוש: אמרתי, יבושם לו, גם לזה אני מסכים.

<שרגא ברוש: אני מבקש דבר אחד מהוועדה, מה שנותנים פיצוי לתעשיינים, נותנים לכולם.

<שרגא ברוש: נותנים למילוטל, נותנים לתפוגן, נותנים לסנפרוסט ונותנים לכולם.

<שרגא ברוש: שנית, אנחנו באנו לבקש פיצויים?

<שרגא ברוש: אנחנו באנו לכאן כדי לקיים את המפעלים.

<שרגא ברוש: אנחנו באנו לכאן כדי לקיים את המשק הזה של המזון במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: מחיר המוצרים הקפואים בארץ, הוא הגבוה ביותר בעולם.

<משה אפרים: לא של פרי הגליל.

<שרגא ברוש: איך זה יכול להיות שתפוחי אדמה טריים מצד אחד השוק לרוסיה סגור, יש להם עודפים, ואנחנו צריכים לעסוק בייבוא תפוגן.

<שרגא ברוש: זה חלם.

<שרגא ברוש: בואו נעזור לחקלאים לגמור את תפוחי האדמה שלהם בארץ.

<קריאה: כך זה גם בתפוחים.

<שרגא ברוש: כך זה בכל דבר אבל נתתי דוגמה אחת כדי לא להאריך בדיבור.

<שרגא ברוש: לכן מדברים על פיילוט.

<שרגא ברוש: על איזה פיילוט אנחנו מדברים אדוני היושב ראש?

<שרגא ברוש: נעשה כבר פיילוט.

<שרגא ברוש: נעשה פיילוט בטונה, נעשה פיילוט בסרדינים, המחירים לא ירדו.

רועי פולקמן: בגבינות הקפואות.

<שרגא ברוש: אני אענה גם לגבי הגבינות.

<שרגא ברוש: המחירים לא ירדו, המפעלים נסגרים והתעשיינים הופכים להיות יבואנים.

<שרגא ברוש: זה הפיילוט.

<שרגא ברוש: עכשיו אני גם אומר לכם לגבי הגבינות.

משה גפני: ממש בקצרה.

<שרגא ברוש: אני אענה על הגבינות כדי שהאגדה הזאת תיגמר.

<שרגא ברוש: נכון, מביאים גבינות מחוץ לארץ.

<שרגא ברוש: אז מביאים מפולין גבינות והן יותר זולות מהגבינות שמייצרים בארץ.

<שרגא ברוש: רבותיי, אני חייב לומר לכם שאני עברתי במפעל בנתיבות, בו השקיעו 800 מיליון שקלים, ועברתי בצפון בבית שאן, שם השקיעו עוד 400 מיליון שקלים, ואין שום בעיה.

<שרגא ברוש: תודיעו לנו שלא צריכים לייצר, אנחנו נתארגן ולא נשקיע את מאות המיליונים, נהיה יבואנים של גבינות, של טונה, של מה שאתם רוצים.

<שרגא ברוש: מה שתגידו לנו.

<שרגא ברוש: אתם מנהלים את המדינה.

<שרגא ברוש: בחרנו אתכם כדין לנהל את המדינה.

<שרגא ברוש: לנו מגיע לדעת את זה בזמן ומראש, לפני שאנחנו משקיעים מאות מיליוני שקלים ואז כשיהיה צוק איתן וכמו שאף חברת תעופה לא טסה לכאן, גם אף אחד לא ימכור לנו אוכל ואני לא יודע איפה אתם תהיו באותו יום לספק למדינת ישראל ירקות, פירות, ביצים, חלב, בשר כי אנחנו, עם כל הכבוד, מה לעשות, בעולם מוכרים לנו כשהם רוצים וכשהם לא רוצים, יש להם מדיניות אחרת.

<שרגא ברוש: אני לא מכיר מדינה שהחליטה לקחת את משק המזון שלה ולמסור אותו לידיים זרות.

<שרגא ברוש: לא מכיר.

<שרגא ברוש: אם רוצים להתעסק ביוקר המחיה, לכו לרשתות השיווק ותתעסקו ביוקר המחיה.

מיקי רוזנטל: לזה אין להם אומץ.

<שרגא ברוש: אם אתם רוצים להתעסק בכלכלה, רבותיי, בבקשה, אל תבואו לדבר אתי על מחיר הייצור או על מחיר החקלאות כשאתם לא יודעים להגיד מה הארנונה בחוץ לארץ לעומת הארץ, מה מחיר המים בחוץ לארץ לעומת המחיר שלהם בארץ, מה מחיר שכר עבודה בחוץ לארץ לעומת המחיר בארץ.

<שרגא ברוש: אל תבואו.

<שרגא ברוש: תציגו כאן על השקף את הנתונים ותקיימו דיון אמיתי ורציני.

<שרגא ברוש: אחרי הדיון הזה תחליטו על המדיניות ואנחנו נפעל על פי המדיניות שלכם ואתם תשלמו את המחיר.

משה גפני: לא, אין מחיאות כפיים.

עודד פורר: לפני עשר שנים רצו לייבא מים מתורכיה.

משה גפני: אני לא שם.

<שרגא ברוש: אדוני, עוד משפט.

עודד פורר: מה היה קורה היום אם היינו מייבאים את המים מתורכיה?

<שרגא ברוש: אדוני היושב ראש, אנחנו מצאנו שבסמכות הוועדה, על פי סעיף 2(ב) לחוק מיסי המכס, אתם יכולים לעצור את הצווים האלה.

משה גפני: אנחנו יודעים.

<שרגא ברוש: אני מבקש ממכם שתפעלו לעצור את הצווים האלה.

<קריאה: אפשר לשאול את האוצר שאלה?

משה גפני: לא.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: האוצר לא יודע לענות תשובות.

משה גפני: יוסי יעיש ממגדלי הדגים ביקש לומר משהו.

משה גפני: תגיד משפט.

משה גפני: זה לא בסדר מבחינתי כי אני הייתי צריך לסגור את הדיון בשעה 12:00.

משה גפני: אמרו לי שהדגים לא היו על השולחן.

<יוסי יעיש: בגדול עולה בסין לייצר קילו פילה 26 שקלים והוא נמכר כאן ב-13 שקלים.

<יוסי יעיש: בגלל היעדר רגולציה, הדגים האלה מגיעים עם עשרים אחוזים קרח ועוד עשרה אחוזים הזרקה.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: דנו על העניין הזה.

<יוסי יעיש: דיברה לפני שבועיים רחל עזריה בוועדת הכלכלה ואמרה שמחירי הדגים בישראל גבוהים בעשרים אחוזים ואני אומר שמזל שאלה רק עשרים אחוזים כיוון שהדגים הישראלים הם רק 15 אחוזים מסך כל הצריכה.

<יוסי יעיש: 85 אחוזים מהדגים באים מחוץ לארץ.

<יוסי יעיש: הראיתי בטבלאות שיש לחלק מם שחלק מהדגים הם יותר יקרים ב-120 אחוזים.

<יוסי יעיש: הדגים שאין עליהם מכס כמו הסלמון, כמו הלברק וכמו נסיכת הנילוס.

<יוסי יעיש: לכן להאשים את מגדלי הדגים הישראליים ביוקר המחיה, אני חושב שזה דבר לא ראוי.

<יוסי יעיש: אני רוצה לסכם ולומר שוועדת הכספים צריכה להוות אופוזיציה לשר האוצר, עם כל הכבוד, בהוראת שעה.

<יוסי יעיש: הנזקים יכולים להיות נקודתיים אבל בטווח הארוך אני חושב שאסור לתת לשר האוצר ולמשרד האוצר להוריד מכסים ללא בקרה.

<יוסי יעיש: אני חושב שהדבר הזה חייב להיות באחריות ועדת הכספים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, אני במקש לסכם את הדיון.

משה גפני: התעוררו כאן כמה בעיות.

משה גפני: התעוררה בעיה לגבי המכסים, האם באמת זה הולך לפתור את הבעיה, האם החקלאים יוכלו לעמוד בעניין הזה וכל מה שנלווה לכל הדיון שמתקיים כבר הרבה שנים ולא עשינו בו דבר וחצי דבר.

משה גפני: אני מבקש להקים צוות או ועדה כדי שתאמר לנו מה לעשות.

משה גפני: אנחנו נצטרך אולי לתקן את החוק.

משה גפני: יכול להיות שנצטרך לעשות את זה.

משה גפני: אני לא מפחד מאנשים חזקים.

משה גפני: אולי יתברר לי בסוף שאני טועה, אבל כך אני נוהג כל השנים.

משה גפני: אני מבקש ששני ראשי הלובי החקלאי יעמדו בראש הוועדה הזאת, שזה חבר הכנסת יצחק וקנין וחבר הכנסת איתן ברושי.

מיקי לוי: אני מבקש להוסיף את חיים ילין בבקשה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אחרי כן נדבר על זה בארבע עיניים.

משה גפני: אנחנו הרי עושים את זה עם הממשלה.

משה גפני: אני לוקח את הוועדה ברצינות ואני לוקח את חיים ילין ברצינות.

משה גפני: אני אדבר אתך.

משה גפני: קודם כל, לגבי ההחלטה.

משה גפני: משנה למנהל רשות המיסים יהיה חבר בוועדה, ערן יעקב.

משה גפני: צביקה כהן, סמנכ"ל משרד החקלאות, יהיה חבר בוועדה.

<קריאה: גם משרד הכלכלה ביקש להיות חבר בוועדה.

משה גפני: מבקש, בסדר.

<קריאה: מה עם נציג התעשייה?

משה גפני: אפשר לדברר בוועדה הזאת?

משה גפני: עם כל הכבוד, תנהלו אתם את הוועדה.

משה גפני: צביקה כהן, סמנכ"ל משרד החקלאות, יהיה חבר בוועדה.

משה גפני: אודי אדירי , סמנכ"ל ראש אגף התקציבים באוצר יהיה חבר בוועדה.

משה גפני: נציג החקלאים יהיה חבר בוועדה.

משה גפני: לנציג החקלאים אני רוצה לומר.

משה גפני: אני מכיר את זה כי גם אצלנו תמיד יש מחלוקות ובעיות.

משה גפני: אצל כל אחד יש.

משה גפני: אם כנים דבריכם שבאמת החקלאות בקריסה והכול הולך להתמוטט, אתם צריכים לבחור נציג שיהיה חבר בוועדה.

משה גפני: תחליטו ביניכם.

<קריאה: הוא יושב כאן ליד השולחן.

<קריאה: לא.

<קריאה: אני חקלאי.

<קריאה: אני מתנדב.

<קריאה: לא צריך עסקנים.

<קריאה: אני שמח שאנשי המסחר מתיימרים לייצג את החקלאים.

<קריאה: יש מזכ"ל התאחדות החקלאים.

משה גפני: אני מבקש שאתם תחליטו מי יהיה הנציג שלכם.

משה גפני: אני לא אומר לכם מי יהיה.

משה גפני: תגידו מי נציג החקלאים שיהיה בוועדה.

רועי פולקמן: יש גוף יציג.

רועי פולקמן: איך הם יחליטו ביניהם?

אילן גילאון: אתה מחליט עכשיו על בחירות?

רועי פולקמן: יש גוף יציג.

<קריאה: איש מסחר לא יכול לייצג את החקלאים.

<קריאה: זה לא סביר.

משה גפני: אני אדבר עם חבר הכנסת איתן כבל שהוא יושב ראש ועדת הכלכלה.

משה גפני: אנחנו מדברים כאן על המכסים, אנחנו מדברים על המיסים ועל כל הדברים שהם חלק מן העניין.

משה גפני: אני רוצה לדבר עם איתן כבל כך שגם ועדת הכלכלה תהיה בעניין הזה כי אני הולך לקחת את הוועדה הזאת ברצינות גמורה.

משה גפני: אני לא רוצה לבוא בעוד כמה שנים ואומר שלא עשינו שום דבר.

משה גפני: אנחנו נעשה.

<קריאה: למה אין נציגים לתעשייה?

משה גפני: למה אתה צועק משם כששרגא ברוש יושב כאן?

משה גפני: זה נראה כאילו אתה מביע בו אי אמון כי הוא לא לוחש לי את זה באוזן.

<משה אפרים: שרגא ברוש לא מייצג את כולם.

<משה אפרים: הוא מייצג את מי שבוחר בו.

משה גפני: אני אדבר עם איתן כבל.

משה גפני: יכול להיות שנצטרך לעשות ועדה משותפת.

משה גפני: יהיה בה נציג התאחדות התעשיינים ויכול להיות שיהיו שם, אם אני מגיע אתו לסיכום, שני נציגים של החקלאים אבל אז נצטרך להוסיף גם את משרד הכלכלה כי צריך שיהיה איזון בין הממשלה לבין הכנסת.

אילן גילאון: אם היית לומד ליבה, היית עכשיו שואל אם יש מתנדבים בקהל.

אילן גילאון: תגיד, אתה רציני במה שאתה אומר?

אילן גילאון: זה לא רציני.

אילן גילאון: תסתפק במה שיש לך כרגע.

משה גפני: מה יש לי?

אילן גילאון: אתה רוצה להתחיל פריימריס בתחום הזה?

משה גפני: לא.

משה גפני: לכן אמרתי שני נציגים.

אילן גילאון: אני לא רוצה שאתם תלכו מכות.

<קריאה: אנחנו לא נלך מכות.

משה גפני: אני הולך לדבר עם איתן כבל ואז נצטרך להרחיב את זה.

משה גפני: אילן, אני מכיר את הבעיה ואני יודע.

משה גפני: אני הולך להתמודד עם זה כי אם זה לא יקום, המצב יהיה רע.

משה גפני: לכן אני מסכם את העניין הזה.

משה גפני: אני מקים את הוועדה.

משה גפני: המטרה של הוועדה הזאת היא להגיד לנו מה לעשות.

משה גפני: בסופו של דבר אני רוצה שזה יהיה בתיאום עם הממשלה, אני לא רוצה לעשות את זה כאופוזיציה לממשלה ולכן אני מבקש שהאנשים הבכירים, גם ברשות המיסים, גם באגף התקציבים, גם במשרד החקלאות ויתכן שגם במשרד הכלכלה – אם אנחנו עושים ועדה מורחבת יותר ואני מניח שנעשה זאת – יהיו חברים בוועדה.

מיקי לוי: גפני חסרים לך שם שני אלמנטים.

מיקי לוי: תאריך סיום הקמת הוועדה ותאריך סיום עבודתה של הוועדה כי אחרת אנחנו הולכים לשנה וחצי.

יצחק וקנין: תוך שישים ימים.

משה גפני: אני מציע שזה יהיה באמת כמו שיצחק וקנין אומר.

משה גפני: אני מציע שאלה יהיו שישים ימים אבל אני רוצה לדבר עם איתן כבל קודם לכן.

<רז הילמן: אני מבקש שגם לשכת המסחר תיוצג בוועדה.

<רז הילמן: נבקש שגם איגוד לשכות המסחר יהיה בוועדה.

משה גפני: בסדר.

מיקי רוזנטל: צריך שהוועדה תוך שישים ימים תביא המלצות ביניים.

רועי פולקמן: על מה?

רועי פולקמן: חשבתי שאתה מדבר על פתרון ארוך טווח.

משה גפני: אנחנו מדברים על כל הנושא של החקלאות.

משה גפני: ברגע שהוועדה מסיימת את עבודתה, או שהיא מגישה מסקנות ביניים או שהיא אומרת שזה מה שצריך לעשות, אנחנו מתחילים או בהליך חקיקה או בצווים.

משה גפני: זה יחד עם הממשלה.

רועי פולקמן: זה פתרון ארוך טווח.

רועי פולקמן: הרי המושב מסתיים בפסח ולדיון עכשיו זה לא רלוונטי.

משה גפני: זה רלוונטי ועוד איך כיוון שאם יהיו מסקנות ביניים, הממשלה יושבת בתוך העניין.

רועי פולקמן: הכול כבר קורה.

רועי פולקמן: לטווח הארוך זה לגיטימי.

משה גפני: נדבר על העניין הזה.

משה גפני: תאמין לי שזה רלוונטי.

משה גפני: מדובר על האנשים הבכירים.

רועי פולקמן: הצווים נחתמו.

משה גפני: מה אתה רוצה שאני אעשה?

משה גפני: אתה רוצה שאני אלך נגד שר האוצר ואני אפעיל את הסעיף שמאפשר לי ללכת למליאה?

רועי פולקמן: לא.

משה גפני: אני לא הולך לעשות את זה.

רועי פולקמן: לגבי ההסדרה לטווח הבינוני, יש על מה לדבר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא רוצה שתהיה ועדה אנטי.

אבשלום וילן: בכל הכבוד ולא רק כחבר כנסת לשעבר, לחקלאים יש ארגון יציג שמנהל את המשא ומתן.

<דובי אמיתי: אתה לא מייצג את החקלאים.

<דובי אמיתי: אתה לא מייצג את החקלאים.

<דובי אמיתי: עשית מספיק נזקים.

<דובי אמיתי: נכשלת.

<דובי אמיתי: הרסת.

<דובי אמיתי: אתה לא מייצג.

<דובי אמיתי: אתה רימית את הוועדה ואמרת שיש הסכם.

<דובי אמיתי: רימית ואמרת שיש הסכם אבל אין הסכם.

<קריאה: הלכת לקומבינה.

משה גפני: רבותיי, הדיון הסתיים.

משה גפני: הפסקה חמש דקות וממשיכים בנושא הבא שעל סדר היום.