הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 55, 2016-02-01 11:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם, אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה .

עאידה תומא סלימאן: ה-1 בפברואר 2016.

עאידה תומא סלימאן: נושא הדיון שלנו היום: תנאי העסקת מנהלות המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: בתחילת הדיון אני חייבת להודות שלא במקרה הדיון הזה מתקיים.

עאידה תומא סלימאן: עוד כשהיינו בתקופת הבחירות, לפני כן, אני, כמי שפעלה שנים בנושא של זכויות נשים, התעניינתי בנושא הזה ותמכתי במאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: הבטחתי לעצמי שזה יהיה אחד הנושאים שאני אטפל בו עוד שלא ידעתי שאהיה יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, כך שזה למען הגלוי הנאות.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה הרבה נשים שמנהלות משפחתונים, אני בקשר טוב איתן.

עאידה תומא סלימאן: שנים שמעתי על איך התנאים בתעסוקה שלהן גורם להן הרבה בעיות וקושי בתפקוד.

עאידה תומא סלימאן: כשהתחלתי לקרוא את החומר שנאסף בנושא הזה גיליתי גם שהדיון עלה כמה פעמים כבר בכנסת, זה לא דיון מוזר לוועדות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: הוא עלה לא רק בוועדה לקידום מעמד האישה, אלא גם כן היה דיון בוועדת הכספים כאשר הייתה הבעיה הגדולה בנושא של המע"מ.

עאידה תומא סלימאן: היה דיון בוועדת העבודה והרווחה והיה גם דיון בוועדה לקידום מעמד האישה – זה לפחות ב5-6 שנים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, ובכל זאת עדיין מצב הנשים שמנהלות את המשפחתונים נמצא כמעט באותו מקום.

עאידה תומא סלימאן: לאחרונה גם עודכנתי, ותשמע הוועדה, בוקר טוב חבר הכנסת מקלב, שאפילו שחלו או נערמו עוד קשיים מול הנשים שמנהלות את המשפחתונים בכל מיני נהלים חדשים שהובאו לידיעתנו.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי בקשר גם עם משרד הכלכלה והאחראית על הנושא שם, הייתי בקשר עם הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה, המטרה מהדיון הזה זה לנסות להגיע למוסכמות שיאפשרו באמת עבודה שהיא יותר צודקת ותנאים יותר צודקים וגם למצוא פתרונות שיהיו מוסכמים על שני הצדדים.

עאידה תומא סלימאן: למרות שאני יודעת שהבעיה העיקרית היא טעונה במצב האבסורדי הזה, שמנהלות המשפחתונים הן לא שכירות והן לא עובדות של משרד הכלכלה אלא מה שנקרא עצמאיות.

עאידה תומא סלימאן: אני עוד לא ראיתי עצמאיות נטולות כל עצמאות יותר מאשר המצב הזה של מנהלות המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן - - -

אורי מקלב: אני אומר שהאמירה שלך עכשיו 'עצמאיות שאינן עצמאיות' באמת - - -

עאידה תומא סלימאן: נטולות כל עצמאות.

עאידה תומא סלימאן: הם מחליטים להם את שעות העבודה ואת ימי החופש והתקנות של הניהול וההכשרות וממי לקבל את הכסף, כמה לקבל כסף ואיזה ילדים רשומים בתוך המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: אפילו, יש כאלה שיכולות להחליט על הנחות למקבלי השירות שהם ההורים, כן, כן, אתם תשמעו עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אני, מהבנתי המאוד קטנה לעניין עצמאית, לפחות זו שתדרוש את הכסף שהיא רואה לנכון לעבודה שלה, או שקונים ממנה את השירות או שלא קונים את השירות.

עאידה תומא סלימאן: אבל, אי אפשר להגיד אפילו 'ליהנות משני העולמות', אלא לקבל את הגרוע בשני העולמות של גם עצמאות וגם של שכירה.

עאידה תומא סלימאן: המצב שאני רואה בעיניי היום,זה לקבל את הגרוע משני העולמות.

עאידה תומא סלימאן: אם הייתי שכירה, מה הדברים הכי גרועים שאני הייתי יכולה, ואם הייתי עצמאית מה הדברים הכי גרועים שאני יכולה לקבל.

עאידה תומא סלימאן: מיזגו את שניהם ונוצר המצב החדש הזה של מנהלות המשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשמע יותר פרטים, אבל קודם הייתי רוצה לתת לנציגה של הממ"מ (מרכז מידע ומחקר) שלנו, של הכנסת שכתבה וניסחה בזמנו מסמך די חשוב על מעמדן ותנאי העסקתן של מטפלות במעונות יום או משפחתונים, כאשר נתמקד רק במשפחתונים היום.

עאידה תומא סלימאן: גברת ראדה סחססי, בבקשה.

<ראדה סחססי: ראדה סחססי, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<ראדה סחססי: המסמך הוגש בכנסת הקודמת, בנובמבר 2014.

<ראדה סחססי: כאמור הוא דן גם במטפלות במעונות יום וגם במשפחתונים.

<ראדה סחססי: אני אתמקד במשפחתונים, מטפלות או מנהלות משפחתונים, איך שהן מוגדרות.

<ראדה סחססי: אני אציין סוגיות מרכזיות ודברים שכבר נאמרו פה.

<ראדה סחססי: על פי נתוני משרד הכלכלה, נכון לשנת הלימודים 2013-14 הופעלו כ-3,700 משפחתונים מוכרים.

<ראדה סחססי: 53% מהם על ידי רשויות המקומיות, למעשה רוב המשפחתונים הם על ידי הרשויות המקומיות, השאר הם זכיינים פרטיים.

<ראדה סחססי: המסמך התמקד יותר בעבודתם של משפחתונים שבאחריות הרשויות המקומיות ופחות בפרטיים.

<ראדה סחססי: הן מוגדרות כעובדות עצמאיות.

<ראדה סחססי: חלק מקבלות סמל משפחתון כתנאי משרד הכלכלה, הן חייבות לפתוח תיק לעצמאיות.

<ראדה סחססי: בנושא זה דנו בו בכנסת, 2012, אז הוחלט בוועדת הכספים להעביר את הכסף ממשרד הכלכלה למע"מ על מנת לחסוך את כל התהליך הזה.

<ראדה סחססי: לגבי התעריפים – התעריפים של משרד הכלכלה ומשרד האוצר נקבעים על ידי וועדת המחירים והם קובעים את המחיר של ילד או של התינוק, זה מחיר שונה.

<ראדה סחססי: זה נקבע על פי צו פיקוח מחירי צרכי שירותים הכולל שקלול רכיבי שכר במשק, מדד מחירים לצרכן ומדד מחירי מזון.

<ראדה סחססי: המשמעות, הוא מתעדכן על פי המדד הקיים במשק.

<ראדה סחססי: חלק משכר הלימוד משולם למטפלות ישירות על ידי ההורים והשאר הוא השתתפות הממשלה המועברת לרשויות המקומיות ומהרשויות המקומיות למטפלות.

<ראדה סחססי: במהלך כתיבת המסמך, זה גם דברים שעלו בדיונים קודמים, היו רשויות שלא העבירו את הסכומים האלה למטפלות בגלל קשיים כלכליים.

<ראדה סחססי: זה גם - - -

עאידה תומא סלימאן: כדאי להגיד שאני בעצמי קיבלתי לאחרונה פניות ממנהלות משפחתונים שלא קיבלו מאחת מהרשויות המקומיות את הכספים שלהן כבר מחודש יוני.

עאידה תומא סלימאן: בעצם הכסף שלהם נבלע בתוך החובות של הרשות עצמה.

<ראדה סחססי: זו גם סוגיה שהיא מאוד חשובה לדון בה.

<ראדה סחססי: חשוב לציין כי הכנסה ברוטו של המטפלות נקבעת לפי ההפרשות משכר הלימוד שמשלמות משפחות הילדים לבין ההוצאות השוטפות הנדרשות להפעלת המשפחתונים.

<ראדה סחססי: במסמך של מרכז המחקר והמידע מ-2009, עשו הערכה של הכנסה נטו של מטפלת וזה הגיע עד 4,400 שקל, זה משנת 2009 - - -

עאידה תומא סלימאן: זה על הנייר, החשבון הזה, זה לא המציאות.

<ראדה סחססי: זה לא המציאות, אנחנו לא יודעים בפועל כמה באמת הן מקבלות בסוף כל חודש.

<ראדה סחססי: לגבי ימי חופשה וימי מחלה – זה גם נושא שעלה בדיונים קודמים.

<ראדה סחססי: יש חופשה מרוכזת בחודש אוגוסט ויש חופשות חגים.

<ראדה סחססי: בנוסף, אם מנהלת משפחתון רוצה לקבל עוד יום נוסף, ימי חופש, אז היא אחראית למצוא מטפלת מחליפה וגם לשלם.

<ראדה סחססי: <קריאה:> לא נותנים לנו.

עאידה תומא סלימאן: את תספרי לנו אחר כך.

<ראדה סחססי: זה גם אותו נושא בכל מה שקשור לימי מחלה, זה משהו שנמצא בתקנון של משרד הכלכלה, הן חייבות למצוא מטפלת מחליפה ליום הזה וגם לשלם.

<ראדה סחססי: זה עיקר הדברים.

<ראדה סחססי: אני אשמח להתייחס לדברים אחרים במהלך הדיון.

עאידה תומא סלימאן: תודה על הסקירה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שבסופו של דבר אנחנו קיבלנו נציג מהאוצר לדיון הזה שיצטרף אלינו אחר כך לדיון.

עאידה תומא סלימאן: למרות שהתגובה הראשונה של משרד האוצר הייתה שהם לא קשורים לעניין.

עאידה תומא סלימאן: כשקראתי את החומר של מרכז המחקר גיליתי שמי שקובע בעצם את המחירים ואת ההכנסות וההוצאות של העצמאיות, מנהלות המשפחתונים, זו בעצם וועדה שהיא משותפת של האוצר ושל הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: לכן התעקשתי וביקשתי: 'שלא נכון.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מקבלת שלא יהיה נציג שלכם', ועל כן הם באו.

עאידה תומא סלימאן: עוד משהו שאני פניתי וביקשתי, אני מודיעה את זה כי אני חושבת שכדאי מאוד לציין את הדברים האלה כדי שכל אחד ייקח על עצמו את האחריות הנאותה, אנחנו פנינו למרכז השלטון המקומי וביקשנו שיהיו נוכחים בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: הם ענו לנו: "תנאי העסקת המטפלות במשפחתונים נקבע על ידי משרד הכלכלה בלבד.

עאידה תומא סלימאן: אין רלוונטיות לשלטון המקומי בשלב זה".

עאידה תומא סלימאן: אבל כן לבלוע את הכספים של הנשים האלה יש רלוונטיות של הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם כן לא מקובלת עלי התשובה של השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפנה בנושא הזה גם למרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב לחלק מהרשויות שעדיין לא שילמו את הכסף המגיע.

עאידה תומא סלימאן: רצית להגיד משהו חבר הכנסת?

אורי מקלב: אם אפשר כמה מילים.

אורי מקלב: תודה גברתי היושבת ראש.

אורי מקלב: אני ממש באתי באופן מיוחד כדי לחזק אותך בדיון הזה.

אורי מקלב: הדיון הוא מאוד חשוב ואת בעצם משקפת ונותנת במה לצעקתן ומצוקתן של מנהלות המשפחתון.

אורי מקלב: באמת חלק מהמצוקה שלהן שאין להן שאיפה לקרוא.

אורי מקלב: זה קול קורא במדבר, אין להן למי לפנות, הן לא מיוצגות מספיק, אין להן את הכוח.

אורי מקלב: הן בסך הכול מנהלות משפחתון, חלק ברשויות המקומיות, אבל רובן, לא משנה באיזו מסגרת, אבל הן עובדות, הן עצמאיות ועובדות לבד וכל אחת בנפרד.

אורי מקלב: אני השתתפתי לא מעט בהפגנות של עובדים בארץ הזו, אבל לכולם עומדים גופים חזקים מאחורי זה, לא משנה אם זו חברת חשמל ולאחרונה עיריית ירושלים עם הרכבים הגדולים של אגף התברואה.

אורי מקלב: לפני כמה חודשים הייתי, בתחילת שנת הלימודים, בהפגנה של מנהלות משפחתון, כאן מול משרד הכלכלה, אני לא יודע מי היה, אולי אתם הייתם או חלק היו.

אורי מקלב: דבר כזה השאיר בי איזה משהו, איזה משקע.

אורי מקלב: אימהות, מנהלות משפחתון, אותן הנשים הרכות האלה שרואות את יעדן בטיפול בילדים קטנים שלא כולנו יכולים לתת, ההורים הם אלה שרואים אותן כאחראיות וסומכים עליהן בשנים שהילד צריך הכי הרבה טיפול רך.

אורי מקלב: הן צריכות לבוא בחומו של יום, לבוא ולהפגין ועל מה, על דברים בסיסיים שיש להן.

אורי מקלב: אני אומר באמת את הדברים, באתי גם לקראת הסוף וגם שמעתי את המסמך של הממ"מ.

אורי מקלב: בעיני, מה שאני רואה, את היחס הנוקשה והחד-צדדי שיש כלפי מנהלות המעון.

אורי מקלב: דהיינו, יש מנהלות, יש מפקחות, רכזות שמעבירות, אני אומר, בצורה דרקונית מאוד ובלי התחשבות, אין דין ודברים, הכול יורד כמעט בצורת פקודות שיורדות לשטח.

אורי מקלב: אין מי שמגן עליהן, הן יכולות לדבר בהיגיון, הקיר שומע.

אורי מקלב: אין למי להסביר, אין למי לנמק, אין שום גמישות בהתנהלות, את הכול דורשים מהן בדקדקנות.

אורי מקלב: הנהלים ארוכים ונוקשים ומבקשים מהן להתנהג כך.

אורי מקלב: כשמגיע מההפך, למערכות שאנחנו צריכים, לא משנה, גם לגבי התנאים וגם לגבי הכספים שהן אמורות לקבל, כפי שאת אמרת שזה מהרשויות, בעיקר ביחס האישי ביום-יום, כמו שאמרתם, בחופשות, במחליפות.

אורי מקלב: הרבה דברים אפשר לסבול, אבל כשמגיעים מים עד נפש ואותן מנהלות משפחתון, יש להן את המצוקה האישית שלהן, יש להן את הצרכים האישיים, יש את מה שקורה, שם אין עם מי לדבר.

אורי מקלב: אם לא אחד ילך בהתנהלות.

אורי מקלב: גם בדבר הנוסף הזה שלוקחים להן את המרווח הקצר הזה שאותה מנהלת משפחתון צריכה ולא נותנים לה, זה בא לידי ביטוי בכמה וכמה דברים והן מרגישות עובדות כפייה.

אורי מקלב: אני מדבר עם מנהלות משפחתונים.

אורי מקלב: אני אומר את זה על ציר יום, אין רצון.

אורי מקלב: לא מעט נשים פונות אלי שהן מנהלות משפחתון בבית ויש דרישה של הורים בגלל המחיר הגבוה, ויש את האפשרות לסבסוד דרך המשפחתון.

אורי מקלב: מטפלות שיש להן ניסיון רב רוצות לעבור, להיות מנהלות משפחתון מסודר, שומעות מהחברות שלהן, שומעות מאחרות מהן עוברות, הן נרתעות מאוד, מאוד נרתעות לקבל את זה.

אורי מקלב: אנחנו מפסידים כוח אדם טוב שיכול לעזור למערכת.

אורי מקלב: יש היום מחסור גדול במעונות.

אורי מקלב: זו האלטרנטיבה הזמינה לכאורה, שתלויה ביותר במעונות ומשפחתון.

אורי מקלב: יותר ויותר נשים קשה להן לצאת לעבודה, אחד הנושאים הקשים זה נושא המסגרת לילדים הקטנים.

אורי מקלב: יש מחסור גדול מאוד.

אורי מקלב: כנראה שעד שהנושא של בנייה יגיע, רבע מיליארד שקל יש אולי בתקציב משרד הכלכלה - - -

עאידה תומא סלימאן: 200 מיליון שנתי לבינוי.

אורי מקלב: אבל הביצוע הוא קטן מאוד בגלל אלף ואחד דברים.

אורי מקלב: אני לא מאשים אף אחד.

אורי מקלב: בסופו של דבר, האלטרנטיבה הזמינה שיכולה להיות, היא לא פשוטה, ממש לא פשוטה.

אורי מקלב: מנהלת משפחתון שהיום היא פרטית, היא רוצה לעבור להיות ממוסדת, היא צריכה עכשיו לעבור הכשרות בדיוק בזמן שהיא עובדת.

אורי מקלב: אין גמישות בעניין הזה.

אורי מקלב: נניח שהיא כבר עושה את כל המאמצים והיא יכולה להתגבר, היא אמורה להיות ללא זכויות, ללא יחס, בעיקר אני אומר יחס, ללא התחשבות, בהתנהלות דורסנית כלפיהן.

אורי מקלב: גם אין גמישות, בזה אני אסיים, גם לאוכלוסייה.

אורי מקלב: לכל אוכלוסייה יש לה גם את הצרכים שלה, לא דומה אוכלוסייה ערבית לאוכלוסייה חרדית.

אורי מקלב: לפעמים יש חול המועד ולא חול המועד, יש אפשרות בימים המיוחדים האלה לגלות גמישות מסוימת לקהל היעד.

אורי מקלב: לראות מי המנהלת ועם איזה קהל יעד היא עובדת, איזו אוכלוסייה, אין על מה לדבר.

אורי מקלב: אני לא ראיתי, אני באמת אומר, כבר פס מדרכינו אותה התנהלות שרירותית שהייה עד היום, יש תקלות, אין היום בוס שיכול להתעמר בעובדים שלו.

אורי מקלב: במנהלות המשפחתון מתעמרים בהן, תסלחנה לי המפקחות תסלחנה לי הרכזות, אולי יש בהן טובות, אבל יש ביניהן, היחס הוא יחס משפיל, הוא ללא הגנה ואין.

אורי מקלב: למי שיודע, אם אנחנו באמת היום, את באמת עושה את המסגרת ומקדמת את זה, אנחנו כאן לחזק אותך בעניין הזה ולהיות חלק מזה.

עאידה תומא סלימאן: אני תמיד אשמחה כאשר יש לי חבר כנסת מהקואליציה שאומר: 'אם את רוצה להגיש משהו אנחנו מחזקים אותך'.

עאידה תומא סלימאן: אז תזכור את זה חבר הכנסת.

אורי מקלב: לא היה לנו הרבה הזדמנויות להגיע לוועדה, אני לא חבר בוועדה ולכן לצערנו גם אין לנו יציבות, אבל באמת בקדנציה הזו, אומנם את באופוזיציה, האווירה היא אחרת.

אורי מקלב: אנחנו יודעים באמת שיש בוועדה הזאת דיונים עניינים ולא רק פופוליסטיים.

אורי מקלב: נמנעתי מהרבה דיונים בקדנציה הקודמת בגלל שהדיון במהותו לא היה לרוחי.

אורי מקלב: אם יש דיון שאני מתחבר אליו מאוד, לא רק שאני מעריך, אני מאוד מעריך אותך ומחזק אותך בדיון הזה.

אורי מקלב: אני מקווה שהוא גם יהיה לתועלת.

אורי מקלב: אין ספק שהוא יהיה גם לתועלת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת טרכטנברג, אני אבקש שאנחנו נשמע קודם ממנהלת משפחתון.

עאידה תומא סלימאן: נשמע ממנה על היום-יום, על הקשיים שעומדים עכשיו בפניהן, כי הבנתי שיש עוד דברים שנערמו בינתיים.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך, אני רק מודיעה לנציגות משרד הכלכלה שאני מנסה לזהות בין הנוכחים, כפי שהודעתי, אנחנו דיברנו קודם, אבל אני מציעה שנחכה עד שנשמע את כל הטענות שיעלו ואת השאלות.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שאז תוכלו לספק תשובות.

עאידה תומא סלימאן: גברת זליחה חלאילה מנהלת משפחתון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

<זליחה חלאילה: שלום לכולם ותודה על הדאגה והתעניינות בעניין.

<זליחה חלאילה: אני מנהלת משפחתון כבר 23 שנה.

<זליחה חלאילה: מהיום שהתחלנו לעבוד, היינו יושבות בבית, אמרו יש משפחתונים, יש ככה ויש ככה.

<זליחה חלאילה: התחלנו לעבוד ככה, יעני סתם, אבל אחרי כמה שנים הרגשנו מה זה משפחתון.

<זליחה חלאילה: משפחתון, יעני, בית חם.

<זליחה חלאילה: נותנים לתינוק חום, אהבה, דאגה, יעני הילד מתחיל לדבר, לזחול, ללכת, הכול, הכול מאצלנו.

<זליחה חלאילה: אנחנו כל כך מתעניינות ונותנות לו את כל הדאגה, כל האהבה ואנחנו הרגשנו שאנחנו זרוקות ככה, יעני בצד.

<זליחה חלאילה: אין זכויות ואפילו אין מי שדואג לנו.

<זליחה חלאילה: כמו שאמרה החברה עאידה, אנחנו לא קיבלנו משכורת אפילו מהמועצה.

<זליחה חלאילה: 5 שנים אני הייתי עובדת מטפלת במשפחתון ובעלי עובד במועצה ושנינו לא היינו מקבלים משכורת.

<זליחה חלאילה: היינו לוקחים הלוואות מפה ומפה, מחבר, מהבנק.

<זליחה חלאילה: יעני, היה מצב כל כך קשה.

<זליחה חלאילה: אחר כך התחלנו, רוצים פנסיה, רוצים זכויות, רוצים שירותים, יעני אפילו הכי פשוט ואומרים: 'אין, אין, זה מה שיש, זה מה שיש'.

<זליחה חלאילה: אני כבר 8 שנים ב"כוח לעובדים" נציגה בצפון, אני מהצפון.

<זליחה חלאילה: כל הזמן הממשלה, יעני מחליפים ממשלה, מדברים עוד - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: תנסי להתמקד, מה הקשיים הכי קיימים היום בעבודה שלכן.

<זליחה חלאילה: הקשיים בעבודה שלנו, למשל.

<זליחה חלאילה: אני נכנסתי לבית החולים שבוע ימים.

<זליחה חלאילה: אני בבית חולים, אני מתקשרת לרכזת.

<זליחה חלאילה: היא אומרת: 'עכשיו את צריכה לדבר עם המחליפה שתהיה בבית שלך'.

<זליחה חלאילה: 8 ימים אני בבית חולים, אני שילמתי מהכיס שלי למחליפה, זאת בעיה.

<זליחה חלאילה: ימי אבל, אבא שלי נפטר ואנחנו באבל יושבים ומתקשרים לבת שלי: 'איפה המחליפה במקום אימא שלך, צריך להביא מחליפה'.

<זליחה חלאילה: מה זה, אבא שלי - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה ימים מגיעה לכן במקרה הזה?

<זליחה חלאילה: לא מגיע לנו.

<זליחה חלאילה: מהיום הראשון את צריכה להביא מחליפה.

עאידה תומא סלימאן: וכמה זמן את צריכה להיות עם מחליפה, עד אין סוף?

<זליחה חלאילה: 3 ימים, 7 ימים.

<זליחה חלאילה: אני משלמת מהכיס שלנו יעני.

<זליחה חלאילה: זה גם.

<זליחה חלאילה: חוץ מזה, עכשיו אני היום, הרבה מטפלות היו רוצות לבוא לכאן לדיון, בגלל שקשה כל כך לשלם למחליפה לא מצאתי אף מטפלת לבוא איתי, אני באמתי לבד.

<זליחה חלאילה: אמרתי לזאת, לזאת, לזאת, היא אמרה: 'מה, אני אשלם 200 שקל - - -

אורי מקלב: כל החדר היה מלא עובדים.

אורי מקלב: הן לא יכולות לבוא - - -

<זליחה חלאילה: הן לא רוצות לשלם למחליפה 200 שקל - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאמרתי מתחילת כהונתי כיושבת ראש, שאני אתמקד דווקא בבעיות של הנשים הכי מוחלשות והכי שכוחות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שאם היה דיון על ייצוג נשים באקדמיה היה לנו עכשיו אולם מפוצץ.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאלה הדיונים שמחייבים אותנו באמת להירתם לנושאים.

עאידה תומא סלימאן: מה בעניין ההכנסה?

<זליחה חלאילה: הכנסה, אני רציתי לדבר.

<זליחה חלאילה: לנו שולחים ממשרד הכלכלה, למשל עד 1,800 ככה, אצלנו יש היום מעונות בכפר, גם בכל הכפרים, אז אני אבוא למישהו ממעמד האישה, אישה שעובדת.

<זליחה חלאילה: שולחים לה למשל דרגה 3.

<זליחה חלאילה: דרגה 3 זה 1,242.

<זליחה חלאילה: אני אומרת לה: 'את צריכה לשלם לי עוד 600'.

<זליחה חלאילה: היא אומרת: 'מה, במעון יום לא לוקחים ככה, אני אלך למעון יום'.

<זליחה חלאילה: היא לא משלמת לי והיא הולכת למעון יום.

<זליחה חלאילה: אני לא יודעת מה קורה במעון יום, אבל שם לוקחים ממנה 400, 300, איך זה אני לא יודעת.

<זליחה חלאילה: תראי, זה כל כך מפריע לנו שהם הולכים למעונות יום.

<זליחה חלאילה: חוץ מזה - - -

אורי מקלב: הדרגות לא חופפות?

<גלית יעקובוב: יש תעריף שונה למשפחתונים ולמעונות.

<גלית יעקובוב: זו בעיה ששמענו כבר בכמה מקומות, - - -

<זליחה חלאילה: בכפרים שלנו, כן.

<גלית יעקובוב: איך שהוא הארגונים של מעונות מסתדרים רק עם החלק של משרד הכלכלה ולא גובים את החלק היחסי מההורים, על דעת עצמם ולא כהנחיה שלנו.

<גלית יעקובוב: זה משהו שהתחלנו לבדוק אותו, כי זה מן תופעה שהם אמרו שבגלל שיש הרבה יותר היצע מביקוש הם מוכנים לוותר על החלק הזה והם מסתדרים איכשהו.

עאידה תומא סלימאן: זה לא רק.

עאידה תומא סלימאן: כאשר האוכלוסייה, 60% מהילדים שלה חיים מתחת לקו העוני, אז את עומדת מול מצב כזה, או לוותר על הילד בכלל או לקבל אותו ולקבל את החלק רק של הכלכלה ולנסות להסתדר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד, בעצם מי שרוצה, ואחראי בסופו של דבר, קודם כל המחיר של מעונות יום לא שווה למחיר של משפחתונים - - -

<גלית יעקובוב: יותר גבוה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל שם גם כן, זה יוצר משהו.

עאידה תומא סלימאן: הנה אנחנו שומעים, כאשר יש לך 30 ילדים את יכולה לוותר על חלקיות מסוימת מה שאת לא יכולה לעשות כשיש לך 5 ילדים, הנזק הוא יותר גדול.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אתם שמים אותן במצב של תחרות שוק כשהן לא קובעות את הכללים, שהן לא אחראיות לכללים והן בסוף סופגות את הנזק ממנו.

<זליחה חלאילה: זה מה שקורה עם ילדי הרווחה.

<זליחה חלאילה: ילדי הרווחה, באה האם, לה יש בעיה בבית אז היא אומרת: 'אני לא יכולה לשלם'.

<זליחה חלאילה: אז יגידו לנו במשרד למשל, 'אולי - - -

עאידה תומא סלימאן: הרכזת.

<זליחה חלאילה: לא הרכזת, אפילו העובדות במשרד הרווחה - -

עאידה תומא סלימאן: רווחה, העובדות הסוציאליות.

<זליחה חלאילה: שהמצב של המשפחה קשה, אז אל תיקחו מהם.

<זליחה חלאילה: אז אני אגיד לאימא 'תשלמי אפילו 200-300 מהסכום'.

<זליחה חלאילה: היא אומרת: 'אני לא יכולה, את לא רוצה אני אלך למעון יום'.

<זליחה חלאילה: ככה.

<זליחה חלאילה: - - -

עאידה תומא סלימאן: ואז היא תצטרך לספוג את הנזק הזה.

<זליחה חלאילה: אז אנחנו נצטרך לקחת, יעני את מה שמשלמים לנו מהרווחה ושלא נשב ככה בלי ילדים.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: יש עוד כמה דברים, אנחנו ניתן אחר כך ל"כוח לעובדים" להשמיע לנו.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת טרכטנברג בבקשה.

מנואל טרכטנברג: תודה גברתי היושבת ראש.

מנואל טרכטנברג: אני מברך על הדיון הזה.

מנואל טרכטנברג: אני אגיד דברים קצרים, לצערי אני צריך לחזור לוועדת הכספים.

מנואל טרכטנברג: באתי מכיוון שאני מייחס חשיבות מאוד גדולה גם לדיון הזה.

מנואל טרכטנברג: תראו, בעצם יש שני נושאים שונים שעולים כאן, אבל הם שלובים.

מנואל טרכטנברג: האחד, זכויות העובדים.

מנואל טרכטנברג: מה קורה לעובדים במערכת מסוימת, במקרה הזה משפחתונים, אבל זה גם יכול להיות במערכת אחרת.

מנואל טרכטנברג: מה קורה לזכויות ובפרט של עובדות, של נשים, בעבודות שנחשבות כפחותות ערך.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, הם לא במקום גבוה בסולם של היוקרה ומה לא.

מנואל טרכטנברג: הנושא השני הוא הנושא של הגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: ההתייחסות שלנו לגיל הרך, המסגרות לגיל הרך, המשאבים שמוזרמים או לא מוזרמים לגיל הרך וכדומה, הדברים קשורים זה בזה.

מנואל טרכטנברג: אני אגיד כך.

מנואל טרכטנברג: לגבי הנושא הראשון, זכויות לנשים עובדות, זכויות כעובדות ולא זכויות אחרות בתחומים אחרים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו יודעים, מכירים את הנתונים ולא נחזור על שכר וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: עוד פעם, יש את ההדבקה של תדמיות.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, כאילו כל מטפלת אפשר להחליף אותה, כל מנהלת משפחתון, אם לא תהייה זאת תהייה זאת.

מנואל טרכטנברג: זו טעות איומה, הרי אלה תחומי עיסוק שדורשים מיומנות במסירות אחרות שהן לא פחות חשובות מאשר מי שיודע לתכנת ב-C במחשבים.

מנואל טרכטנברג: להפך אני רוצה להגיד, כל - - -

עאידה תומא סלימאן: הן מתכנתות ילדים.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: לתכנת ב-C כל אחד יכול ללמוד, או.

מנואל טרכטנברג: קיי, אתה יודע, לתכנת יותר טוב פחות טוב, אפשר לתקן.

מנואל טרכטנברג: עם ילד אי אפשר לתקן טיפול לא ראוי.

מנואל טרכטנברג: כישורים שדרושים לזה, הרי זה הרבה מאוד ניסיון שנצבר.

מנואל טרכטנברג: מנהלות מגיעות להיות מנהלות כי צברו ניסיון, על סמך זה.

מנואל טרכטנברג: על אחת כמה וכמה שזה דורש תגמול נאות, מעמד נאות, זה לא רק השכר וזה לא רק התנאים או חוסר התנאים שאת מפרטת.

מנואל טרכטנברג: זה גם של המעמד, על הסטטוס שנותנים לעיסוקים האלה.

מנואל טרכטנברג: הדבר השני, לגבי הגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: כידוע, אני מוביל הצעת חוק שצריכה לעבור - - -

עאידה תומא סלימאן: העברת מעונות יום?

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: לא רק, לא, לא.

מנואל טרכטנברג: הרבה יותר רחב.

מנואל טרכטנברג: הקמת המועצה לגיל הרך שתיקח אחריות כוללת על הגיל הרך מלידה ועד גיל 6 עם כל מה משתמע מזה: הפן המקצועי, על תכנון ארוך טווח, עם תקציבים ארוכי טווח, עם ראיה מערכתית אינטגרטיבית ולא בפיצול שקיים היום וכו'.

מנואל טרכטנברג: זה לא מהלך אחד שפותר את הכול, אבל אני מקווה מאוד שאנחנו נוכל להעביר את זה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו בקשר עם כל המשרדים הממשלתיים כבר חודשים ארוכים עם השרים וכו'.

מנואל טרכטנברג: אומנם אני באופוזיציה, אבל זה נעשה בשיתוף פעולה עם גורמים אחרים.

מנואל טרכטנברג: אני מאוד מקווה שזה יקרה.

מנואל טרכטנברג: אם זה יקרה, זה רק תחילת הדרך כי זה מהלך אורך טווח שבעצם לשים את הגיל הרך, לא אגיד בראש סדר עדיפויות, אבל במקום הרבה יותר מכובד וגובה מבחינת סדר העדיפויות לאומי – על זה אנחנו מדברים מתוך הבנה שהפירמידה התהפכה.

מנואל טרכטנברג: לאמור, שמשקיעים כיום הרבה יותר משאבים בגילאים המתקדמים.

מנואל טרכטנברג: בעצם מה שאתה עושה או לא עושה בגילאים האלה המוקדמים מאוד, זה מה שקובע את גורלו של האדם ואיפה המשאבים של המדינה.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה, על השקל השולי אנחנו מתווכחים, על מה?

מנואל טרכטנברג: פה צריך להיות מהפך תודעתי, מהפך בסדר העדיפויות הממשלתי וכו'.

מנואל טרכטנברג: שוב פעם, אפילו אם יקרה החוק, אני מאוד מקווה שהחוק אכן יובא לאישור והממשלה דרך וועדת שרים לחקיקה יסכימו.

מנואל טרכטנברג: אפילו כך, המעורבות שלכן, אני אומר את זה הרבה פעמים, החכמה נמצאת אצלכן בשטח, לא אצלנו ובטח לא בלשכות של חברי כנסת ובטח לא למעלה מזה.

מנואל טרכטנברג: או.

מנואל טרכטנברג: קיי.

מנואל טרכטנברג: צריך להשמיע קול, וצריך באופן מרוכז וביחד לשאוף לזה ולדחוף ליישום נאות, לדחוף לכך שיהיו משאבים נאותים לכך וכו'.

מנואל טרכטנברג: זו המשימה הגדולה, על דבר שווה כאן.

מנואל טרכטנברג: זה נושא שהוא אומנם נקודתי, אבל זה בעצם קצה הקרחון וממנו אפשר להסיק את מה שיש למטה, מה שלא רואים על פני השטח מבחינת המעמד וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: כל דבר כזה תמנפו אותו כדי לדחוף את הדבר הגדול יותר, שינוי וסדרי עדיפויות, העברת החוק וכדומה.

מנואל טרכטנברג: אני כמובן מברך על הפעילות שאתם עושים.

מנואל טרכטנברג: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת טרכטנברג.

עאידה תומא סלימאן: אני אתנצל, האמת אתה תחליף אותי לא אותו, לעשר דקות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לרוץ לוועדת הכנסת כדי שיעבירו לנו חוק.

עאידה תומא סלימאן: יש את הנציגה של "כוח לעובדים".

עמיר פרץ: אני אשאר לשבת במקומי.

עאידה תומא סלימאן: כדי שתוכל לנהל.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת, זה 5-10 דקות ואני חוזרת.

עמיר פרץ: מי עכשיו צריכה לדבר?

עמיר פרץ: נועה ניצני, בבקשה, הפרוטוקול כולו קשב.

עמיר פרץ: אני אכנס לאט- לאט לעניין, כן.

<נועה ניצני: שמי באמת נועה ניצני, אני רכזת הגיל הרך ב"כוח לעובדים".

<נועה ניצני: איגוד מטפלות במשפחתונים זה איגוד ותיק אצלנו וחשוב אצלנו.

<נועה ניצני: יש לנו כ-2,500 מנהלות משפחתונים.

<נועה ניצני: האיגוד מורכב מנשים יהודיות וערביות, חילוניות וחרדיות.

<נועה ניצני: אני אחזור קצת על דבריה של זליחה שאמרה באמת שהיו מטפלות רבות שרצו להגיע ולא יכלו להגיע, אני אכנס טיפה לפרטים בהמשך, באמת מהקושי הגדול מאוד למצוא מחליפות.

<נועה ניצני: פשוט, יש קשיחות מאוד מאוד גדולה כלפי השגת מחליפות וגם אם הן מאוד רוצות הן לא יכולות להגיע – נשים שלאורך כל השנים השתתפו בוועדות בכנסת בהסברים והיום נבצר מהן לבוא.

<נועה ניצני: זו באמת דוגמה אחת מיני רבות של הבעיות - - -

עמיר פרץ: על איזה סדר גודל את מדברת?

עמיר פרץ: מה מספר המטפלות בסך הכול?

<נועה ניצני: בארץ יש כ-3700 מטפלות משפחתונים.

עמיר פרץ: של המגזרים האלה שאת מטפלת בהם?

עמיר פרץ: סך הכול - - -

<נועה ניצני: 70% מסך כל המשפחתונים זה בחברה הערבית ובחברה החרדית.

עמיר פרץ: 70%?

<נועה ניצני: ביחד.

עמיר פרץ: מסך כל המטפלות בישראל?

<נועה ניצני: 70% מטפלות המשפחתונים.

<נועה ניצני: אה, יש את זה במחקר שלכם, אני לוקחת מהנתונים שלכם.

<נועה ניצני: ביחד 70%.

עמיר פרץ: תני לי, אני אנסה להיכנס.

<נועה ניצני: לא משנה.

עמיר פרץ: כן משנה.

עמיר פרץ: כשאני שואל אותך משהו זה כן משנה.

עמיר פרץ: את צריכה לענות לי.

עמיר פרץ: מה אומר הממ"מ?

<ראדה סחססי: 3,700, אבל זו הערכה של משרד הכלכלה בשנת הלימודים 2013-14.

עמיר פרץ: עכשיו זה אמור להיות הרבה יותר.

עמיר פרץ: 3,700 משפחתונים בישראל, בכלל ישראל, מתוכם 70% הם חרדים וערבים ו-30% הם שאר האוכלוסייה?

עמיר פרץ: זה מה שאתם אומרים?

<ראדה סחססי: צריך לבדוק את זה.

<ראדה סחססי: שנייה, אני אבדוק.

עמיר פרץ: לא משנה.

עמיר פרץ: 60%, 40% מקובל עליך המספר?

עמיר פרץ: זה גם מראה על זה.

עמיר פרץ: את אומרת שהמגבלה שהוטלה על העובדות להגיע הנה זה בשל העובדה שהן נדרשו למצוא מחליפה, שזה לגיטימי.

עמיר פרץ: בהחלט מי שמפעיל משפחתון היה רוצה שהמשפחתון לא ייסגר באותו יום.

עמיר פרץ: למה זו טענה כל כך קשה, הן מצאו מחליפה ולא נתנו להן לצאת?

<נועה ניצני: לא.

<נועה ניצני: לא.

<נועה ניצני: יש קושי למצוא מחליפות משום שהן מחליפות נשים, זה לא עיקר הדיון - - -

עמיר פרץ: טוב, מה ציפית ממעסיק כשהעובדת שלו רוצה להגיע הנה לדיון והוא מבקש שתמצא מחליפה כדי שהוא יפעיל את המשפחתון, ציפית ממנו לסגור את המשפחתון באותו יום?

<נועה ניצני: חלילה.

עמיר פרץ: אלא?

<נועה ניצני: אני רוצה באופן כללי יותר תהיה גמישות וחשיבה על הנשים האלה כנשים עובדות, כמטפלות.

<נועה ניצני: לבוא ולראות אותן - - -

עמיר פרץ: או.

עמיר פרץ: קיי.

עמיר פרץ: אמירה טובה.

<נועה ניצני: זה אומר, כלומר, אם יש קושי לקבל אישור על מחליפה.

<נועה ניצני: הן צריכות אישור על מחליפה, יש קושי גדול מאוד בזה.

<נועה ניצני: עזוב וועדה בכנסת שזה מאוד מאוד חשוב, אבל אני מדברת כאן על נשים בנושא של ימי מחלה וימי אבל, זה נושאים הרבה יותר אקוטיים יש - - -

עמיר פרץ: הקושי נובע מאיזו סיבה.

עמיר פרץ: פשוט אין מחליפות, אין?

<נועה ניצני: ישנם מקומות שכן, יש מעט מחליפות.

<נועה ניצני: מדובר שנשים רוצות לעבוד באופן כללי, אם הן לא רוצות לעבוד אז הן פחות תרצנה לבוא מדי פעם.

<נועה ניצני: יש כאלה שרוצות לבוא מדי פעם - - -

עמיר פרץ: יש לך הצעה לפתרון?

עמיר פרץ: מה היית רוצה - -

<נועה ניצני: כן, כן.

<נועה ניצני: ההצעה לפתרון, יש שתי הצעות טובות.

<נועה ניצני: למשל, שהמפעיל עצמו יהיה אחראי, המדינה או המפעיל עצמו שהייה אחראי על פול של מחליפות.

<נועה ניצני: כשיש אישה שהיא חולה או אישה שחלילה נפטר לה קרוב משפחה הם יהיו אחראים להביא - - -

עמיר פרץ: עשיתם על זה מחקר כלשהו?

עמיר פרץ: נניח שאני לוקח בחשבון את סך התקורה שעולה למעסיק, ואם אני נניח לוקח ממוצע היעדרויות נורמאלי:

עמיר פרץ: מחלות כאלה ואחרות, האם סך כל המחליפות הנדרשות עולות בסופו של דבר על השיפוי שמקבלים בגין אותה מטפלת?

<נועה ניצני: אני לא עשיתי את - - -

עמיר פרץ: צריך לעשות.

<נועה ניצני: כמה בדיוק זה עולה, אנחנו לא קיבלנו - - -

עמיר פרץ: הטענה שלך הגיונית.

עמיר פרץ: את יכולה לומר נניח, מעסיק שמעסיק 200 מטפלות, 100 מטפלות צריך להחזיק 10 מטפלות שהן בפול של המחליפות כי ממוצע ימי המחלה הוא כזה, כזה וכזה.

עמיר פרץ: את צריכה לעשות על זה מחקר רציני.

<נועה ניצני: אי אפשר שכל האחריות תהייה על קבוצת המטפלות.

עמיר פרץ: אני מסכים אתך.

<נועה ניצני: רק שנייה, עוד הצעה אחת.

<נועה ניצני: המטפלות מוכנות ברמת ערבות הדדית לחלק.

<נועה ניצני: אם מישהי חולה לפזר את הילדים במשפחתונים, זה משהו שכבר נעשה.

עמיר פרץ: ברגע זה איבדתי את מעמדי, זה עובר אליה.

עמיר פרץ: היא עכשיו - - -

<נועה ניצני: היי, עאידה.

עמיר פרץ: אני מעביר אליך חזרה את הניהול.

<נועה ניצני: אנחנו רק בסוגיה הראשונה מני רבות.

עמיר פרץ: אנחנו התחלנו בסוגיה על העובדה שיש מגבלה של חופש יכולת של אישה לקחת ימי מחלה, לקחת ימי חופשה, לצאת לסידור כזה או אחר בגלל שהמעסיקים במשפחתונים מחזיקים ברמה כל כך צפופה - -

<נועה ניצני: זה לא המעסיקים, זה הנהלים של משרד הכלכלה.

עמיר פרץ: והנהלים.

עאידה תומא סלימאן: זה הנהלים והמגבלה הכספית.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כולנו מרשים לעצמנו לקחת ימי חופש או להשתמש בזכות ימי חופשה כולל המורות בבתי הספר, כי לא נופל עליהם החלק לשלם עבור המחליפות.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שאתה גם צריך לשלם וגם המצב כל כך טוב אז אתה תחשוב מאה אלף פעם.

עאידה תומא סלימאן: תראו, בגלל שאין לי מחליף הגעתי היום חולה.

עאידה תומא סלימאן: לא שאני משלמת עבור מי שמחליף אותי.

עמיר פרץ: אני לא מציע לך בכנסת.

עמיר פרץ: יש תור ארוך לפניי.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

<נועה ניצני: יש עלות כלכלית בצידה, אבל יש פתרונות שאפשר בגמישות לעשות.

<נועה ניצני: מטפלות כן מוכנות, למשל, אם זליחה חולה יום אחד היא מוכנה, כמובן בהסכמת ההורים, לפזר את הילדים במשפחתונים ואותו דבר אחרות יכולות.

<נועה ניצני: הן פעלו כך לאורך שנים ועכשיו אסרו את זה באופן חד-משמעי.

<נועה ניצני: זה משהו שאפשר גם מבחינה ביטוח לעשות ואין בזה עוד עלות כלכלית.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שזה פתרון שאנחנו צריכים גם לחשוב עליו בממד שדיבר עליו חבר הכנסת טרכטנברג, בממד החינוכי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, לצעוק, להחליף, את הדמות הוא ממילא החליף כי תגיע מחליפה, אבל את הסביבה שהוא התרגל אליה, את המיטה שהוא ישן בה – גם זה משהו שצריך לקחת בחשבון.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתקדם.

<נועה ניצני: אנחנו גמישים לגבי פתרונות, אנחנו רק רוצות יותר פתרונות שיהיו בדברים.

<נועה ניצני: כל הנושא של אי העברת תשלומי הורים או תשלום חלקי, כבר ציינת שבאמת הורים, בעיקר בחברה הערבית, משלמים תשלום חלקי או בכלל לא משלמים.

<נועה ניצני: זאת אומרת, שגם אם יש תעריף מעלים אותו וזה לא אומר שהמטפלות מקבלות יותר כסף בחודש כי הן לא מקבלות את החלק של ההורים.

<נועה ניצני: כל הבעיות במנגנון העברת הכספים, שזה עובר את הצינור של משרד הכלכלה למועצות ורק אז למטפלות.

<נועה ניצני: למשל, כן בחלק מהמקרים משרד הרווחה, רבו כן עובר למטפלת ואז הוא לא יכול להיבלע בתוך - - - <קריאה:> גברתי, זה לא מדויק מה שאת אומרת ובטח לא רובן, זה מיעוט קטן מאוד.

<נועה ניצני: רוב המטפלות הוותיקות.

<נועה ניצני: <קריאה:> אבל בסדר.

<נועה ניצני: בכל מקרה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה נכון, משרד הרווחה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניתן גם לענות.

<נועה ניצני: כך הכספים לא נבלעים במועצות.

<נועה ניצני: כמובן כל הנושא של העדר קרן פנסיה ופיצויים.

<נועה ניצני: בעצם מי שמגיעה לגיל פרישה אין לה שום דבר שבעצם שיחזיק אותה מבחינה כלכלית - - -

עמיר פרץ: זה לא חוקי.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: הן לא מוגדרות כשכירות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה רק שנעשה את זה, כאילו יש לך עוד נקודות להציג?

<נועה ניצני: אני אשמח להציג את הפתרונות שאנחנו מציעים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, רק אם אפשר לקצר כי אני רוצה לתת לזכיינים.

<נועה ניצני: אין בעיה.

<נועה ניצני: אנחנו באמת רואים לזה פתרונות בשני רבדים.

<נועה ניצני: אחד בטווח הארוך יותר ואחד בקצר יותר.

<נועה ניצני: מבחינת הטווח הארוך יותר, אנחנו חושבים שצריך לשנות את מודל ההעסקה של מטפלות במשפחתונים.

<נועה ניצני: הן לא עצמאיות כמו שאמרת.

<נועה ניצני: הן צריכות להיות מועסקות כשכירות ולקבל את התנאים, לפחות המינימליים בתור התחלה של שכירות - - -

עמיר פרץ: רגע, כל עובדת היום היא עצמאית, היא עוסק זעיר?

עמיר פרץ: <קריאה:> זה עוסק זעיר פטור.

עמיר פרץ: זה סעיף מיוחד למטפלות משפחתונים.

<נועה ניצני: שתקבלנה תנאים מינימליים של: פנסיה, מחלה וכו'.

<נועה ניצני: אני חושבת שזה מודל שצריך לדון בו וחייבם לדון בו כמה שיותר מהר ולמצוא פתרון כמה שיותר מהר.

<נועה ניצני: נושאים שכבר עכשיו אפשר לטפל בהם, זה באמת הנושא של ריכוך הנהלים בכל הדברים שדיברנו עליהם ולקיחת אחריות ממשלתית על גבייה מהורים.

<נועה ניצני: כמובן הנושא של העלאת התעריף ולהכניס לתוך התעריף הפרשה לפיצויים ופנסיה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה מהדברים שעלו עד עכשיו, אני מנסה לסכם את השאלות העיקריות כדי שנוכל להתקדם הלאה.

עאידה תומא סלימאן: יש טענות בסיסיות על זכויות ודרך ניהול, המודל ואיך הוא מורכב – זה גם כן.

עאידה תומא סלימאן: יש את הסוגיה המהותית עקרונית של מודל ההעסקה הזאת או מודל התעסוקה, בואו נגיד, כדי שלא יגידו שאני אומרת שהן מועסקות על ידי משרד הכלכלה או משרד הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: יש את הסוגיה המהותית שפותרת לטווח ארוך, אני לא יודעת עד כמה, ועכשיו נשמע מה העמדה עליה, וכמובן יש את היום-יום.

עאידה תומא סלימאן: יש כאלה שיטענו שהפתרון העקרוני יכסה על כל הסוגיות שעלו עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת, אם במקרה יש צורך לפתרונות מידיים אז יש לנו את הסוגיות גם של המחירים ואיך נקבעים המחירים.

עאידה תומא סלימאן: מה שלא עלה עד עכשיו ואולי נשמט מלהזכיר, כאשר קובעים את המחיר, נכון שזה הכנסות מול הוצאות וזה כרוך בריביות ומדד יוקר המחיה, אבל לא נאמר פעם איך השיקולים, מה בדיוק נכנס למודל המחיר הזה כשבונים אותו, התעריפים כאשר בונים אותם.

עאידה תומא סלימאן: איך שהבנתי, זה מדד ישן שרק מעלים אותו מבחינת יוקר המחיה.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: יש גם את התנאים הסוציאליים של המועסקות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שעוד עלה בדיון, ועכשיו אני נותנת לך כנציג, את כל נושא הזכיינים שנכנסו במקום הזה שפעם מילאו הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: כיום חלק נמצאות תחת האחריות או צינור הכסף של הרשויות המקומיות, חלק זה זכיינים, 4 או 5 זכיינים איך שהבנתי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הזמנו את רובם לדיון ואני שמחה לראות שבעצם נמצא אתנו מר ליאור גבאי מנכ"ל "נאות מרגלית" שהיא אחת מהזכיינים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת באמת את מודל העבודה שאתם עובדים לפיו ואת הקשיים.

<ליאור גבאי: ראשית אני מברך את גברתי יושבת הראש על עצם העלאת הנושא החשוב.

<ליאור גבאי: אני גם מצטרף ל חבר הכנסת הרב מקלב.

<ליאור גבאי: אני סמוך, הוא כמי שמכיר את הסיפור, אני גם שמח שחבר הכנסת עמיר שהוא חברתי במהותו נמצא פה ויכול להיות קשוב לבעיה.

<ליאור גבאי: אני רוצה לומר ככה, ראשית לגבי המודל.

<ליאור גבאי: המודל הזה של הזכיינים נוצר כתוצאה מסעיף מסוים שמופיע פה במסמך שראיתי של "כוח לעובדים", אכן רשויות רבות בלעו את התקציב שהיה אמור לעבור למטפלות כתוצאה בעיות כלכליות כאלה ואחרות.

<ליאור גבאי: המדינה לכן החליטה כמדינה 'בוא נפסיק עם המודל של הרשויות או נקטין את זה, נפנה לזכיינים'.

<ליאור גבאי: יש היום 4 זכיינים בארץ.

<ליאור גבאי: אנחנו כ"נאות מרגלית" משמשים כזכיין גם במגזר חרדי דתי וגם במגזר הכללי.

<ליאור גבאי: אנחנו מפעילים סדרי גדול של 500 משפחתונים מתוך הפול הזה.

<ליאור גבאי: שוב פעם, לשני סוגי אוכלוסייה, דתיים ושאינם דתיים.

<ליאור גבאי: אני רוצה לומר דבר אחד פשוט.

<ליאור גבאי: המודל של המשפחתונים נולד בכלל במהותו, אני 17 שנה בתחום ואני קצת מכיר, נולד בכלל כמודל של פתרון בדיעבד.

<ליאור גבאי: המדינה לא בנתה מעונות יום, לא יכלה לבנות מעונות יום ולכן אמרה, 'או.

<ליאור גבאי: קי, עד שנבנה בו ניצור מצב שבמטפלות תהיינה בבית וניתן להן להכניס ילדים בסבסוד'.

<ליאור גבאי: המודל הזה שהיה טוב לשעתו הוא איום ונורא במצב הקיים היום ולו בהיבט של העסקת עובדים.

<ליאור גבאי: אין בארץ, בשום מגזר מודל שבו עובדים נמצאים בכזה שכר נמוך וזה גם לא נקרא שכר שלהם.

<ליאור גבאי: אין בארץ בשום מקום מודל שבו יש מטפלת שעובדת משעה 07:00 עד 16:00 בדברים הכי קשים עם ילדים שהם לא שלה, והיא צריכה להתמודד עם כל מיני דרישות כאלה ואחרות.

<ליאור גבאי: חברותיי כבר ציינו לגבי נהלים או כל מיני דברים שעולים חדשות לבקרים.

<ליאור גבאי: הן לא נחשבות עוסקות פטורות, הן לא מזדכות על מע"מ.

<ליאור גבאי: יש להן סעיף מיוחד כשהמדינה ואמרה 'או.

<ליאור גבאי: קיי, בואו נקרא להן סעיף מיוחד "עוסק פטור" ונאפשר להן, כביכול, לתמחר את עלות החשמל, הוצאות המזון ויישאר להן הנטו.

<ליאור גבאי: אין בארץ מודל כזה.

<ליאור גבאי: המודל הזה אסור שימשיך בשום צורה כי צודקות המטפלות, אין להן גב.

<ליאור גבאי: אני כגורם זכיין אני לא המפעיל שלהן, אני לא יכול לבוא ולהגיד להן: 'אני רוצה לתת להן הטבה כזאת או אחרת'.

<ליאור גבאי: אני רק אמור להעביר את הסבסוד שאני מקבל מכיס ההורים, ממשרד הכלכלה, להעביר למטפלת בגין אותם ילדים ששוהים במשפחתון.

<ליאור גבאי: לשמחתי, אנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אתה גם צריך שתהיינה לך רכזות, מדריכות.

<ליאור גבאי: אני מדבר בשני כובעים.

<ליאור גבאי: בכובע האחד, בהיבט הניהולי שאני מנהל, אני מפקח, אני אמור לתת רישיונות, לבקר, לעשות את כל התהליך הזה בשיתוף פעולה עם משרד הכלכלה.

<ליאור גבאי: אנחנו עושים את זה בצורה מצוינת.

<ליאור גבאי: בכובע השני, אנחנו אמורים להעביר את הסבסוד לאותן מטפלות - - -

עאידה תומא סלימאן: אלו שני חוזים נפרדים?

<ליאור גבאי: לא.

<ליאור גבאי: יש לנו הסכם אחד עם משרד הכלכלה, אבל ההתקשרות הכספית של משרד הכלכלה, אנחנו מקבלים ממשרד הכלכלה את הסבסוד בגין אותם ילדים ומעבירים אותו במלואו להורים וללא עיכובים לשמחתי, מה שלא קורה לצערי הרב בחלק מהרשויות.

<ליאור גבאי: במקביל חוזה שני, יש לנו דמי ניהול מול משרד הכלכלה עבור שירותים שאנחנו עושים.

<ליאור גבאי: אלו כובעים נפרדים.

<ליאור גבאי: ברשותך - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול ואחר אם אפשר לרשום את השאלה שלי.

עאידה תומא סלימאן: הכסף שניתן לזכיינים עבור: פיקוח, הכשרות ומה שתרצו, מה היחס שלו פר ילד מול הכסף שניתן למטפלת?

<ליאור גבאי: אני יכול לענות.

<ליאור גבאי: זה לא מגיע ל-4%-5%.

<ליאור גבאי: ואפילו לא, זה פחות.

<ליאור גבאי: זה 430 שקל למשפחתון.

<ליאור גבאי: זה אומר 80 שקל לילד.

<ליאור גבאי: זה אפילו לא מספרים שנוגעים לסבסוד.

<ליאור גבאי: סבסוד של ילד מלא, מישהי יודעת להגיד מהו סבסוד של ילד מלא?

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאנחנו מדברים על 400 שקל לזכיין עבור כל משפחתון - - -

<ליאור גבאי: להפעלה חודשית.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, יש לך את ה-600 שאתם גובים - - -

<ליאור גבאי: מה פתאום, אצלנו אין שום 600.

<ליאור גבאי: אני רוצה לחדד.

<ליאור גבאי: כל הזכיינים, כולם כאחד מקבלים דמי ניהול בסדר גודל של 400-430 שקל, זה תלוי, פר יחידת משפחתון כדמי ניהול חודשיים, עבור כל שירותי הניהול שלנו כולל העסקת הרכזות שאנחנו אומרים להעסיק אותן.

<ליאור גבאי: זו קבוצה אחת.

<ליאור גבאי: את מה שמעבירים למטפלות מעבירים במלואו למעט 10 שקל לילד שזה עבור דמי העשרה.

<ליאור גבאי: זה לא משהו שהוא כסף שאמור להיות לטובתי או לטובת אותה מטפלת אלא דמי העשרה לטובת העשרה למטפלות האלה.

<ליאור גבאי: כלומר, אם גברתי שואלת האם נגרע משכרן של המטפלות, התשובה היא חד-משמעית לא.

<ליאור גבאי: מי שגורע משכרן של המטפלות בסבסוד מסתבר- - -

עאידה תומא סלימאן: אבל אתה מסכים איתי שאם הן עצמאיות היו צריכות את הזכות לקנות את העשרה מאיפה שהן - - -

<ליאור גבאי: לא.

<ליאור גבאי: ההעשרה היא לא רק בהיבט של לקנות ציוד.

<ליאור גבאי: ההכשרה היא גם הדרכה והכשרה.

עאידה תומא סלימאן: לא ציוד, כל שירות שהוא נחשב העשרה.

<ליאור גבאי: אני רוצה לחדד גברתי, הבעיה הגדולה של משרד הכלכלה, ואני גם מבין, היה לנו דיון בזמנו עם האוצר בעניין הזה.

<ליאור גבאי: בואו נהייה פרקטיים, אי אפשר לחשוב ש-3,800 עובדות מטפלות המדינה תסכים להעסיק אותן מחר כעובדות מדינה, הלוואי.

<ליאור גבאי: אני רוצה להיות ריאלי - - -

עאידה תומא סלימאן: בוא תן למדינה לטעון את הטענות שלך.

עאידה תומא סלימאן: תגיד לי אתה את הקושי שלך, אם קיים קושי לזכיין לעבוד מול- - -

<ליאור גבאי: בראש ובראשונה כמי שמייצגים את המטפלות, הרי הקושי שלנו בראש ובראשונה לראות את אותן המטפלות במה הן מתמודדות.

<ליאור גבאי: אני הצעתי מודל, בזמנו המודל נידון באוצר ואני מציג אותו גם עכשיו.

<ליאור גבאי: יושבים פה נציגי ארגונים, אני בטוח שהם ישמחו לזה.

<ליאור גבאי: אני, כארגון מפעיל של למעלה מ-450 משפחתונים, אני מודיע שאם המדינה תסכים שאנחנו נהייה גורמים שמעסיקים את המטפלות אנחנו נעסיק אותן.

<ליאור גבאי: כמובן שיש לזה עלויות, צריך לכמת את העלויות האלה, אבל אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו.

<ליאור גבאי: אנחנו חושבים שהמודל הזה שלמטפלת אין לה אבא ואימא, אין תנאים סוציאליים, אין לה בעתיד שום זכויות – זה מודל גרוע.

<ליאור גבאי: אני אומר שאנחנו כארגון מוכנים לקחת על עצמנו.

<ליאור גבאי: כמובן שיש לזה שקלול של עלויות.

<ליאור גבאי: אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו את נושא הפעלה ולו שמחר נוכל להסתכל על המטפלות.

<ליאור גבאי: אני מפעיל גם מעונות יום.

<ליאור גבאי: לי יש קושי אמתי.

<ליאור גבאי: אני רואה מטפלות של מעונות יום שאני מעסיק אותן ואני רואה מטפלות של משפחתונים שאני לא מעסיק.

<ליאור גבאי: שוב פעם, אני רוצה להגיד שיש נושא אחד בפרקטי, זה שעד שיגיעו הצעות, אני מציע ומבקש ממשרד הכלכלה, יש הרבה דברים שאפשר להקל על אותן מטפלות בשלבי הביניים עד שנמצא תהליך שבאמת יקל עליהן.

<ליאור גבאי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שאתה גם כן הצעת את המודל הזה, כי בעצם חלק מהדברים שאני חשבתי עליהם ואולי גם עם "כוח לעובדים", אולי כדאי לחשוב על מודל כזה שבו הזכיינים הם יהיו המעסיקים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שלהביא את הממשלה בזמנים של הפרטות ושל הוצאת מכרזים על כל מיני שירותים, להביא אותה ולשכנע אותה לקבל - - -

<ליאור גבאי: גברתי נלחמה עם החברי כנסת - - -

עאידה תומא סלימאן: תאמין לי, לא רק אני נלחמתי על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני אקדים לפני שמישהו יזרוק את זה.

עאידה תומא סלימאן: לי כיושבת ראש יש לי 4 עוזרים אפילו, אבל זה לא לדיון היום.

עאידה תומא סלימאן: בזה דנים בוועדת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להזכיר שהייתה לי פנייה, ברגע שנכנסתי לכנסת ניסיתי לקדם את הטיפול בעמותת אג'יק, עמותה שפועלת בנגב.

עאידה תומא סלימאן: היא הקדימה ועשתה צעד והעסיקה את הנשים.

עאידה תומא סלימאן: היא חתמה איתן על חוזה עבודה קיבוצי כזה, של 80 המעונות והמשפחתונים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: על סמך זה הם חתמו על איזה סבסוד שהיה - - -

<גלית יעקובוב: "אג'יק" זה מודל מאוד מאוד ייחודי, שונה לגמרי מהמשפחתונים.

<גלית יעקובוב: זה תנאי הפעלה שונים לגמרי, מיועדים ספציפית למגזר הספציפי כדי לנסות לסייע שם.

<גלית יעקובוב: זה תחום שונה לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

עאידה תומא סלימאן: אבל גדולה של מדינה אם היא רואה מודל מסוים שעובד, אולי לבדוק, אולי אפשר להעתיק חלקים ממנו, אם זה עובד אולי אפשר להעביר אותו למקום אחר.

עאידה תומא סלימאן: אם זה לא עובד, לפי מה שקיבלתי ולפי מה שאני יודעת מזמנו שעדיין מתקיימת הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: בעצם ניתן להם בהתחלה סבסוד מסוים שלפיו הם שילמו משכורת מסוימת, אחרי תקופה הפסקתם את הסבסוד הזה ובעצם הם נמצאים בגירעון מתמיד כי הם התחייבו לשלם כבר.

<גלית יעקובוב: מי, "אג'יק" או המטפלות?

עאידה תומא סלימאן: "אג'יק".

<גלית יעקובוב: "אג'יק" לדעתי יש להם מודל הפעלה שונה לגמרי.

<גלית יעקובוב: לגבי הסוגיה הספציפית הזאת, לא מוכר לי.

<גלית יעקובוב: מה שכן מוכר מולם, כרגע הם מבקשים לשנות את המודל ההפעלה - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, איך השם כדי - - -

<גלית יעקובוב: לי קוראים גלית יעקובוב.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי גלית יעקובוב.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אני קיבלתי תשובה מכם לעניין של "אג'יק".

<גלית יעקובוב: "אג'יק", יש לנו עכשיו מולם מה שנקרא 'בעיה טובה' שמרוב שהם הצליחו, והם הצליחו, אז הנשים שקיבלו את השירות אצלם התחילו להגדיל ולהגדיל את אחוז המשרה שלהן.

<גלית יעקובוב: לכן היום הם רוצים לשנות את מודל ההפעלה ולהאריך את שעות הפעילות שלהם.

<גלית יעקובוב: עכשיו צריך לעשות דיון מחדש על איך אנחנו מתאימים את המודל ההתחלתי שהיה למצב שקיים היום.

<גלית יעקובוב: אנחנו אמורים לשבת איתם ולעשות דיון ארוך על הנושא הזה.

<גלית יעקובוב: זו בעיה - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל אני ארצה לשמוע על המודל הזה שקיים שם ובמיוחד כשיש לכם פה זכיינים שאומרים שהם מוכנים לקבל על עצמם מודל אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לשמוע אחר כך על המודל הזה אם הוא כל כך מצליח ולבדוק מה אפשר לקחת ממנו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לנציגות "בית יעקב", יש לכן מה להוסיף לדיון?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע מכל הגורמים לפני שאני נותנת לנציגות המשרדים לענות על כל הטענות.

<שרה דייטש: תודה.

<שרה דייטש: אני מצטרפת לכל הדברים שליאור אמר.

<שרה דייטש: אני רוצה לחדד ולומר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה את השם לפרוטוקול.

<שרה דייטש: אני רוצה רק להוסיף רק נקודה אחת.

<שרה דייטש: הראיה שלנו היא שאנחנו יכולים - - -

עאידה תומא סלימאן: איך השם?

<שרה דייטש: שרה דייטש.

<שרה דייטש: אנחנו לא יכולים להקל על המטפלות במה שאנחנו מוכתבים מטעם משרד הכלכלה.

<שרה דייטש: מה שאנחנו כן באים לקראת, את זה אני חושבת התחלנו לעשות בשנה וחצי שאנחנו זכיינים, זה לשמוע את השטח, להרגיש אותו.

<שרה דייטש: השכלנו לשכור רכזות שהן בעיקר מדריכות.

<שרה דייטש: הן יורדות אל השטח, הן יורדות אל העם, הן שומעות.

<שרה דייטש: הקמנו סוג של וועדה שמורכבות ממטפלות, אנחנו שומעות אותן, נפגשות איתן.

<שרה דייטש: זה באמת הקל עלינו כי רובן הבינו, ששומעים אותן, ,באים לקראתן, משתדלות איפה שאפשר בעיקר ברמה שאנחנו לא מנחיתים ואנחנו לא מבקרים איפה שלא צריך, אנחנו אוכפים מדיניות שנובעת מהרבה רצון טוב.

<שרה דייטש: אני לא רואה את משרד הכלכלה מציף נהלים או מקשיח עמדות, הוא בסך הכול רוצה לבנות מסגרות שהן תהיינה בטיחותיות ותקלנה על ההורים להרגיש מספיק - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, ההוראות מקלות עליכן לבצע את העבודה.

עאידה תומא סלימאן: מקלות על המטפלות?

<שרה דייטש: בטווח הארוך אני מאמינה שחלק מההוראות כן.

<שרה דייטש: כן, אם כי הן רואות דברים באותה רגע כקושי.

<שרה דייטש: אם מבקשים לדוגמה אישור של חשמל בודק ולא חשמלאי פשוט שהוא זול יותר, זו הוראה שמגנה על המטפלת בעיניי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדברת על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת על כל מה שהועלה עד עכשיו על ידי המטפלות.

עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של מחליפה, כל הנושא של - - -

<שרה דייטש: אני לא מביעה דעה בנושא הזה כי אנחנו מוכתבים.

<שרה דייטש: לא מביע דעה על הנושא הזה - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

<שרה דייטש: אפשר במודל הזה להקל עליהן, להשתדל לשמוע אותן.

<שרה דייטש: אני חושבת שאם אני אתן דוגמה אחת קטנה שמטפלת אצלנו, קשת יום, נאלצה עכשיו מסיבה מאוד חריגה באמת להביא 10 ימים עזרה של מישהי ולשלם לה, אנחנו שילמנו מכיסנו השתתפות – זה בעיניי לבוא לקראת.

<שרה דייטש: אפשר בתוך המודל הזה להשתדל לראות אותן, לשמוע אותן ולהקל עליהן.

<שרה דייטש: כמובן שבמערכת שלנו אין שום התערבות והקלה וניתנות הנחות, זה דבר שהוא באמת בעייתי מאוד.

<שרה דייטש: אני רק רוצה לציין שכולן מקבלות אצלנו את השכר שלהן ב-10 בחודש גם אם הכספים מעוכבים חודשיים ושלושה במשרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי עכשיו, יש עוד מישהו או מישהי רוצה לומר משהו לפני שאנחנו עוברים כבר - - -

<זליחה חלאילה: רק רציתי להגיד בקשר לחופשה שלנו, זה בא בחודש אוגוסט ולא נותנים לנו כל השנה שלושה ימים רצופים.

<זליחה חלאילה: כל השנה אנחנו רק שלושה ימים חופשה ולא נותנים לנו ברצף, יום, יום, יום, ואת צריכה להודיע לפני שבוע או עשרה ימים.

<זליחה חלאילה: ביקשנו שאולי ה-20 יום שנותנים לנו באוגוסט שיחלקו לנו או באביב למשל, בחופשת ימים.

<זליחה חלאילה: יעני, עשרה ימים באוגוסט ועשרה ימים באפריל.

עאידה תומא סלימאן: יש לכן ימי חגים?

<זליחה חלאילה: חגים, אבל מה זה, יעני חג, 10 ימים לחגים.

עאידה תומא סלימאן: בכל המשק זה 10 ימים.

<זליחה חלאילה: זה הכול.

<זליחה חלאילה: למשל בעלי במועצה, כל השנה בינואר נותנים למועצה, נותנים לכל המועצה ללכת לטיול לאילת, ים המלח ככה ואני לא הולכת.

<זליחה חלאילה: אני אפילו יש מחליפה והכול מסודר וההורים מסכימים, אבל במשרד לא נותנים לנו ללכת לחופשה כזאת.

<זליחה חלאילה: אפילו ההורים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני השבוע גם טיפלתי במשרד הכלכלה בנושא של "עומרה" שזה מצווה שקיימת לנשים לעלות לרגל והן ביקשו לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: זה 12 יום והן היו מוכנות לסדר מחליפה.

<זליחה חלאילה: לפני שתי שנים נתנו - - -

עאידה תומא סלימאן: לפני שנתיים נתנו ועכשיו לא?

<זליחה חלאילה: לא.

<זליחה חלאילה: לפני שנתיים היו נותנים כל הזמן.

<זליחה חלאילה: עכשיו שנתיים והלאה לא נותנים לנו.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אתן כבר מאמינות מספיק.

<זליחה חלאילה: כן.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לגברת פטריסיה מרכזת משפחתונים עירונית, מאיפה גברתי?

<פטריסיה שטרית: עיריית ירושלים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

<פטריסיה שטרית: בעיריית ירושלים אנחנו מפעילות 250 מטפלות מכל המגזרים: ערבי, חרדי, כללי.

<פטריסיה שטרית: בעיקר, 80% מהמטפלות שלנו הן חרדיות ומהמגזר הערבי.

<פטריסיה שטרית: בואו נגיד שזה די קשור ל-60%-70% מכלל האוכלוסייה בארץ לגבי המגזרים.

<פטריסיה שטרית: לפי דעתי זה כן נכון להגיד ככה.

<פטריסיה שטרית: אנחנו מאוד מאוד קשובות למטפלות שלנו, אנחנו בקשר עם הנציגות שלהן יום-יום.

<פטריסיה שטרית: מאוד קשה לנו כרשות להפעיל בשטח את כל הנהלים שנופלים אלינו לבקרים.

<פטריסיה שטרית: כל הזמן יש נהלים חדשים, בעיקר רובם לא מספיק ברורים לטעמנו.

<פטריסיה שטרית: מאוד קשה גם לגייס מטפלות חדשות.

<פטריסיה שטרית: אומנם כשאני מבררת שסוף סוף יש סוג א' שמבקשים רמה מקצועית, רמה נדרשת להפעיל את המערך.

<פטריסיה שטרית: אני כן מבינה וכן משתתפת ומבינה את רוב הטענות של המטפלות.

<פטריסיה שטרית: נכון, מאוד קשה בימי אבל ובכל מיני סידורים למיניהם למצוא מחליפות, אבל הרשות לא יכולה, גם לנו, אנחנו לא יכולים להפיק פול של מטפלות בכל השכונות כי זה 12, 15 שכונות.

<פטריסיה שטרית: את לא יכולה להפיק כזה פול של מטפלות שב-12 בלילה כשהמטפלת מתקשרת לרכזת: 'יש לי בעיה או אני חולה' אנחנו יכולים להתריע ולהסתדר.

<פטריסיה שטרית: הרבה פעמים המפקחות כן, הן לא נוקשות והן לא קשוחות והן לא לא אנושיות.

<פטריסיה שטרית: הרכזות שלנו מאוד אנושיות, מאוד מקשיבות, מאוד מנסות להקל, משתפות פעולה עם המטפלות, מבינות אותן ועוזרות להן לפזר את הילדים בכל מיני סידורים.

<פטריסיה שטרית: את זה כן רציתי שזה יאמר ולא רק הקשיחות של הנהלים.

<פטריסיה שטרית: יש בני אדם, אנחנו עובדי השטח מאוד קשה לנו לעזור למטפלות.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני רוצה לשאול שאלה.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה יש לכם, זה חשוב למטפלות לדעת, עד כמה יש לכם כמפעילים או כזכיינים ולרכזות שלכם את הסמכות והגמישות להתחשב במצבים בשטח?

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אם תחליט איזו רכזת, הבוקר שמעתי שיש איזה מטפלת שגילתה שהבת שלה חולת סרטן והיא רוצה להתפנות כדי לטפל בבת שלה שתעבור טיפולים מאוד קשים, עד כמה הרכזת יכולה לתת אפשרות שתבוא מחליפה לזמן ארוך, לא ליום ולא ליומיים אלא יכול להיות לחודש או חודשיים, יש לכם את סמכות לעשות דבר כזה?

<פטריסיה שטרית: כן בהחלט.

<פטריסיה שטרית: אנחנו עושות את זה.

<פטריסיה שטרית: באה לי פתאום מטפלת, עברה תאונה אז היא צריכה לטפל.

<פטריסיה שטרית: פתאום בעל של מטפלת חולה סרטן, המטפלת צריכה לטפל בו - - -

עאידה תומא סלימאן: אז למה לא יכול להיות "עומרה", כאשר הולכים ל"עומרה"?

<פטריסיה שטרית: אלו מקרים מאוד מאוד - - -

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אמרתי.

עאידה תומא סלימאן: אני לא שאלתי את השאלה במקרה כי זה לא עניין של טוב ליבן.

עאידה תומא סלימאן: אם יש להן את סמכות הן צריכות להפעיל אותה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא - - -

<פטריסיה שטרית: אם יש מטפלת ממלאת מקום שעונה לקריטריונים שביתה, כי אנחנו לא משאירים את הילדים.

<פטריסיה שטרית: ב-90% כשאנחנו יכולים אצל המטפלת אז משאירים וכשלא מעבירים את הילדים למטפלת, שהיא ממלאת מקום ועומדת בקריטריונים מאוד מסוימים של בטיחות וכן הלאה וכן הלאה.

<פטריסיה שטרית: לא תמיד זה נושא.

<פטריסיה שטרית: אני כן רוצה לדבר לגבי - - -

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר בקיצור.

<פטריסיה שטרית: בקיצור.

<פטריסיה שטרית: לגבי הפעלת המשפחתון.

<פטריסיה שטרית: הפעלת המשפחתון, 400 שקל, זה סכום שלא השתנה משנת 2005 או 2007, סכום שנראה לנו שקצת צריך לעלות.

<פטריסיה שטרית: כל פעם אנחנו מבקשים שיעלו, כי בסך הכול אם אנחנו רוצים לקדם מלא דברים במשפחתון, ואנחנו כן מקדמים ונותנים ציוד ומטפלים כל יום במיליון דברים.

<פטריסיה שטרית: לגבי הנושא האחרון של השתתפות של דמי הדרכה שזה בסך הכול 50 שקל למטפלת חודשית.

<פטריסיה שטרית: אנחנו מפעילים מערך של הרצאות בנושא החינוך.

<פטריסיה שטרית: אנחנו גם מפעילים ימי כיף, אנחנו גם נותנים עם הכסף הזה ומתייעצים בכל מיני דברים וכל הכסף חוזר אליהן.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: זה במקרה של עליית- - -

<פטריסיה שטרית: עוד משהו כן להגיד לגבי שעות העבודה של המטפלות.

<פטריסיה שטרית: המטפלות עובדות 45 פסיק משהו.

<פטריסיה שטרית: לפי דעתי זה מעל כל ממוצע במשק.

<פטריסיה שטרית: אני כבנאדם שואלת כל הזמן למה זה קורה.

<פטריסיה שטרית: נראה לי שצריך לבדוק את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: כי הן עצמאיות ולא חל עליהן "חוק שעות העבודה".

עאידה תומא סלימאן: לא שאני מסכימה עם זה- - -

<גלית יעקובוב: לפי "חוק עבודה" אפשר לעבוד 45 שעות, השאלה אם התגמול הוא נכון.

עאידה תומא סלימאן: למה, 42.

<גלית יעקובוב: אני אומרת אפשר, יש מינימום של עבודה.

<גלית יעקובוב: השאלה - - -

עאידה תומא סלימאן: עם חישוב אחר של השעות.

<גלית יעקובוב: זה לא עבירה פלילית.

<גלית יעקובוב: השאלה היא התגמול.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אמרתי שזה עבירה פלילית, אבל בעיניי יש עבירות שנעשות לבני אדם שהן הרבה יותר חשובות מפלילי.

עאידה תומא סלימאן: יש עבירות מוסריות כאשר מתייחסים לבני אדם בצורה מסוימת.

עאידה תומא סלימאן: עלו הרבה שאלות.

עאידה תומא סלימאן: עלו הרבה שאלות גם לקביעת המחירים, גם לתנאי התעסוקה, גם לימי החופש.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע עליהן ואשמח לשמוע איך מחשבים את המחירים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתם מכניסים לתוך חישוב המחירים את השכירות - -

<גלית יעקובוב: הוצאות.

עאידה תומא סלימאן: מה הוצאות כוללות?

<גלית יעקובוב: א', אני מתנצלת כי במקרה הבאתי את הקלסר הלא נכון.

<גלית יעקובוב: סחבתי את הקלסר הלא נכון, אז מבנה התעריף לא נמצא פה.

<גלית יעקובוב: בגדול, התעריף - - -

עאידה תומא סלימאן: את רוצה להגיד לי שאת לא זוכרת אותו בעל פה?

<גלית יעקובוב: לא.

<גלית יעקובוב: לא.

<גלית יעקובוב: אני חודשיים בתפקיד, אני מצטערת לא הספקתי ללמוד בעל פה כלום.

<גלית יעקובוב: אני אומרת, אני מסתובבת עם קלסרים כי אני לא זוכרת בעל פה.

<גלית יעקובוב: בכניסה צחקנו שמרוב מהירות סחבתי בכלל קלסר שלא קשור לנושא.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי, אנחנו נרשום בפנינו שאנחנו נקבל - - -

<גלית יעקובוב: אין שום בעיה.

<גלית יעקובוב: אנחנו נעביר אליך.

עאידה תומא סלימאן: את חישוב המחירים.

עאידה תומא סלימאן: אני, את התעריפים יש לי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת איך הגעתם לסכום הזה.

עאידה תומא סלימאן: מה זה כולל?

עאידה תומא סלימאן: את זוכרת אם זה כולל חישוב שכר מבנה, כי היא נותנת חדר בתוך הבית שלה, ואם זה כולל חשמל, מים וארנונה - - -

<גלית יעקובוב: כן.

<גלית יעקובוב: זה מתייחס להוצאות של הדיור והשימוש וכו' וכו'.

<גלית יעקובוב: בזמנו גם נעשתה בדיקה של המדינה ששלחו את מבנה התעריף לרואה חשבון לראות אם עשינו נכון.

<גלית יעקובוב: הוא החזיר תשובה שעשינו נכון.

<גלית יעקובוב: לפני כשבוע וחצי-שבועיים עשינו ישיבה גדולה על כל נושא המשפחתונים.

<גלית יעקובוב: דיברנו גם עם "כוח לעובדים", הזמנו אותם לשלוח לנו את מה שהם חושבים שצריך להיות מבנה התעריף כדי שניקח את זה, נלמד את זה ונעשה עבודה מחודשת ונראה אם כן או לא.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת, יש את מבנה התעריף, הוא נבדק והוא מתעדכן אוטומטית, כמו שאת אמרת.

<גלית יעקובוב: אנחנו כן מוכנים לבדוק האם, מה שנקרא, יש מקום ללכת לוועדת מחירים ולהגיד 'תקשיבו, אחרי ששמענו את העמדה של "כוח לעובדים" או כל גורם אחר שהביא לנו מבנה תעריף חלופי 'אנחנו חושבים שצריך לשנות את המבנה של התעריף, אנחנו מוכנים לעשות את זה'.

<גלית יעקובוב: הדבר היחיד שקשור בנושא הזה, זה המאזן שכל הזמן צריך לקחת אותו בחשבון.

<גלית יעקובוב: המאזן הוא למעשה יוקר המחייה להורים, נגענו בנושא הזה, אל מול התעריף כי התעריף הוא התעריף שהמדינה משלמת אותו.

<גלית יעקובוב: אין לנו, אנחנו לא בחינוך חינם אז אני לא מוציאה את הכסף הזה ממני.

<גלית יעקובוב: מי שמשלם בסופו של דבר את התעריף הזה הם ההורים של הילדים.

<גלית יעקובוב: כל העלאה של התעריף, מצד אחד היא טובה ונכונה ומצד שני, מה שנקרא 'היד משתלשלת לכיסם של ההורים' ואם היכולת שלהם - - -

עאידה תומא סלימאן: לא בהכרח.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לעלות את התקציבים המוקצים לסבסוד ואז זה ישמר על אותו לבל מכיס ההורים, אבל זה מחייב החלטה של הממשלה, מה חשוב לה יותר.

<גלית יעקובוב: זה מחייב החלטה.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת, כל עוד לא משנים את המבנה הקיים היום, למעשה כל שינוי דורש בסופו של דבר החלטה שאומרת": 'המדינה לוקחת עכשיו על עצמה חלק מהתקצוב של הדבר הזה'.

<גלית יעקובוב: אם לוקחים את זה בוודאי שאפשר לפתור הרבה דברים.

<גלית יעקובוב: כל עוד את זה לא משנים אז כל העלאה מצד אחד הולכת מיד להורים, מצד השני, זה מאזן אימה שאנחנו כל הזמן מנסים - - -

עאידה תומא סלימאן: איך קובעים מה החלק של ההורים?

<גלית יעקובוב: יחד עם התעריף שיש יוצאת טבלה מסודרת שאומרת: 'דרגה 3', אם התעריף הוא ככה וככה, אז על כל דרגה ודרגה רשום כמה החלק של המדינה וכמה החלק של ההשתתפות של ההורים.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל זה מחייב איזה אחוז כדי לחשב את זה.

<גלית יעקובוב: נכון, יש אחוזים, יש נתח שמחשבים את זה.

<גלית יעקובוב: זה מתפרסם בפתיחתה של כל שנה.

<גלית יעקובוב: אנחנו נשלח לך איך עושים את זה.

<גלית יעקובוב: את זה נשלח לך.

עאידה תומא סלימאן: זאת הטבלה.

עאידה תומא סלימאן: יש לי אותה.

עאידה תומא סלימאן: בטבלה לא כתוב מה אחוז של ההורים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כאשר המדינה מחליטה לסבסד, היא מחליטה שההורים ייקחו על עצמם 30% או 40% או 50% ואנחנו ניקח כך וכך - - -

<גלית יעקובוב: זה תלוי בדרגה.

עאידה תומא סלימאן: וזה תלוי בדרגה.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי, וההכנסה נקבעת לפי הכנסת ההורים.

<גלית יעקובוב: נכון.

<גלית יעקובוב: לפי מבחן הכנסה לנפש.

<גלית יעקובוב: את יודעת, יש מבחן שונה לחד-הוריות, יש קנסות, יש כל מיני.

<גלית יעקובוב: יש גם החלטות שהתקבלו בנושא.

<גלית יעקובוב: אם מדברים על המגזר הערבי, אז כל מי שעובדת פחות מ-36 שעות מקבלת דרגת קנס.

<גלית יעקובוב: אז התקבלה החלטה ממשלה שאישה שנמצאת מהמגזר הערבי גם אם היא 24 שעות לא קונסים אותה, כדי להתחיל לקדם את היציאה למשרות יותר.

<גלית יעקובוב: כל דבר כזה אנחנו צריכים למעשה התגייסות ממשלתית שאומרת שזה מה שצריך.

עאידה תומא סלימאן: מעניין איך מוצג העניין.

עאידה תומא סלימאן: אני בעיניי, צריך לקנוס את הממשלה על זה שלא מספקת מקומות עבודה, אבל בסדר, נו.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני חושבת.

<גלית יעקובוב: אני אשמור על זכות השתיקה בכל זאת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, בגלל זה אני מדברת.

<גלית יעקובוב: כל הנושא הזה של משפחתונים, היסטורית הוא כן בא ממקום שבו אומרים: 'תקשיבו, יש את השירות של העצמאיות שעובד לידנו, שהוא השירות של המטפלות'.

<גלית יעקובוב: יש אישה שמחליטה בבית שלה לטפל בילדים ועושה את זה - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא - -

<גלית יעקובוב: רגע.

<גלית יעקובוב: אני מספרת היסטוריה עכשיו, זו לא עמדה, זה רק היסטוריה.

<גלית יעקובוב: ושאנחנו, מה שנקרא, נבוא ונתלבש על זה ונגיד שמטפלת שרוצה לקבל אצלה גם ילדים תקבל את הסבסוד שלנו, תבוא ותקבל גם את התנאים שלנו ואז היא למעשה תעבוד לפי התנאים שלנו, אבל תמשיך להיות עצמאית', ולכן זה המודל.

<גלית יעקובוב: זה מה שחשבו בתחילתו של המודל הזה.

<גלית יעקובוב: ככה הקימו אותו, ככה יצרו אותו.

<גלית יעקובוב: אפשר לאהוב אותו אפשר לא לאהוב אותו, זאת הייתה ההתחלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מחייכת כי את נכנסת רק לפני חודשיים ואת יודעת איך חשבו אז.

עאידה תומא סלימאן: נעבור.

<גלית יעקובוב: תקשיבו, כשאני נכנסת לתפקיד זה כמו שאת נכנסת לנושא ואת יושבת ומתחילה ללמוד אותו.

<גלית יעקובוב: כשאני שאלתי איך בכלל הגענו למצב הזה של בכלל המערך הזה, כי זה לא מערך רגיל בממשלה, זה לא קיים בכל מיני מקומות, זה היה ההסבר שניתן.

<גלית יעקובוב: ההסבר שניתן אומר: 'תקשיבי, היינו צריכים - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, הם הודיעו שהם מתחילים עם משפחתונים והיו נשים שבחיים שלהן לא יצאו מחוץ לבית ולא עבדו ואז הקימו את המשפחתונים ככה.

עאידה תומא סלימאן: הן לא היו עצמאיות כאלה כמו - - -

<גלית יעקובוב: אז לא הובנתי נכון.

<גלית יעקובוב: לא אמרתי שמי שנמצאת היום הייתה פעם פרטית, לא אמרתי את זה.

<גלית יעקובוב: אמרתי שראו שיש מנגנון של מטפלות בבתים, אמרו: 'בואו ניקח את המנגנון הזה ונעתיק אותו למשהו שהוא קשור אליהן'.

<גלית יעקובוב: כשמדברים על ימי עבודה, שעות עבודה וכו' וכו', צריך כמובן להתייחס לזה.

<גלית יעקובוב: צריך להבין שהצד השני, עוד פעם, שהצד השני הם ההורים והילדים.

<גלית יעקובוב: יש הורים שצריכים ללכת לעבוד, האם יש מצב כשהוא מגיע למשפחתון לקבל שירות ואין משפחתון או שעכשיו אי אפשר לתת לך שירות או שמקצרים לך את השעות.

<גלית יעקובוב: האיזון הזה דורש מאתנו, זה למעשה שהתחלנו לעשות את אותה ישיבה, לעשות ולמצוא את הפתרונות כמו שהציעה נועה, לשני הצדדים.

<גלית יעקובוב: מה זה אומר, זה אומר שמתוך הבנה שאנחנו לא יכולים להשבית את השירות הזה, כי זה שירות שנותן להורים את האפשרות ללכת לעבודה.

<גלית יעקובוב: אף אחד לא יכול בבוקרו שלי יום לבוא ולהגיד: 'טוב, עכשיו אין לך סידור לילד, תסדר'.

<גלית יעקובוב: את זה אי אפשר.

<גלית יעקובוב: מצד שני, באמת צריך לבוא וקראת אותה מטפלת ולהגיד לה: 'תקשיבי, יש עוד פתרונות חוץ משאת עכשיו תצטרכי לרוץ ולחפש לעצמך מחליפה, כשאת נמצאת במצב שהדבר האחרון שיש לך בראש זה למצוא מחליפה, איך אנחנו יכולים למצוא לה פתרונות של פיזור, של מחליפה שנמצאת אצל אחד מהזכיינים או אצל הרשויות המקומיות וכו' כו','שימצאו לך פתרונות ויאפשרו לך באמת להיות חולה, להיות בשמחה, לא בדברים רעים אלא גם בדברים טובים'.

<גלית יעקובוב: אני מודה, בסוגיה הזאת לנו יש קצת קשיים בהבדל של ההפעלה בין הרשויות ולבין הזכיינים, כי זה לא כזה פשוט.

<גלית יעקובוב: מה שאני יכולה לבקש מזכיין לא תמיד אני יכולה לבקש מרשות.

<גלית יעקובוב: למשל, ההצעה של מנכ"ל "נאות מרגלית" שהם יעסיקו את המטפלות, תחשבי מה יקרה אם אני אציע את זה לעיריית ירושלים.

<גלית יעקובוב: אנחנו כן חושבים על הרעיון הזה, אבל זה דבר שבוודאי שהוא לא פשוט, שיש לנו פתרון שאפשר לבוא ולהגיד: 'בסדר, זה מקובל עלינו אפשר לעשות את זה'.

<גלית יעקובוב: זה דורש המון המון עבודה והמון שיקולים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שזה דורש המון עבודה וזה דורש גם לחשב מחדש את העליות ואת מה שאתם נותנים לזכיינים, אל האם יש כוונה לשקול את זה?

<גלית יעקובוב: התחלתי את הדברים בזה שאמרתי שכבר עשינו ישיבה אחת שבה קיבלנו את כל הדברים האלה ועם כן כוונה מלאה ואמתית שנשקול את כל אחד מהנושאים .

<גלית יעקובוב: זאת אומרת, אנחנו כן רוצים לשבת לשקול ביחד איך אנחנו מנסים פתרונות.

<גלית יעקובוב: כמו שאמרה נועה, גם לשלב הקצר וגם לשלב הארוך.

<גלית יעקובוב: אי אפשר לחכות לשלב הארוך כי אם נחכה לשלב הארוך אז בינתיים לא נפתור שום דבר.

<גלית יעקובוב: אנחנו נצטרך למצוא כל הזמן פתרונות ביניים לשלב הקצר וביחד עם זה לעבוד על השלב הארוך, כדי לנסות למצוא פתרונות לכל מה שעלה כאן.

<גלית יעקובוב: כל מה שעלה כאן אלו בעיות אמתיות, כל אחת ואחת זו בעיה אמתית.

<גלית יעקובוב: מערך השיקולים שיש הוא מערך פשוט וצריך ולבוא ולמצוא פתרון שבכל זאת יסתדר עם המערך מסביב: עם ההורים, עם הרשויות, עם המטפלות, עם - - -

עאידה תומא סלימאן: את הבנת אותי למה אני שאלתי את זה בדגש למרות ששמעתי אותך בהתחלה?

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי כי הרבה פעמים נאמר לי שיש כוונה לדון בנושאים, וזה לא באמת מחייב פתרון בסופו של דבר.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, האם יש באמת כוונה אמתית שבסופו של דבר לפתור את העניין המהותי, את הסוגיה המהותית שהיא בעצם הגדרת התעסוקה של המטפלות?

עאידה תומא סלימאן: אני לא באה להגיד עכשיו תתחייבי, אבל האם זה יותר מאו.

עאידה תומא סלימאן: קיי, ישבנו, שמענו ואנחנו נדון בזה, או שאנחנו גם רואים את הבעייתיות ואנחנו מחפשים את פתרון המתאים.

עאידה תומא סלימאן: האם תחמתם את עצמכם מבחינת לו"ז( לוח זמנים), למשל, אנחנו עושים עד סוף השנה שיהיה לנו פתרון או יש לנו מחשבה איך לפתור את הבעיה?

<גלית יעקובוב: לא תחמנו את עצמנו בזמן, אני מודה.

<גלית יעקובוב: עוד פעם, כדי להחליט על שינוי המודל לגמרי, שינוי שאומר 'או,קיי, אנחנו כבר לא בעולם של עצמאיים, מעכשיו הזכיינים יעסיקו את כולם – זו לא החלטה שתתקבל במשרד הכלכלה.

<גלית יעקובוב: זו החלטה שבסופו של דבר תתקבל במקום בו מתקבלות כל ההחלטות של הדברים האלה.

<גלית יעקובוב: זה אומר, א', מול משרד האוצר.

<גלית יעקובוב: ב', מן הסתם גם בממשלה כי כל הדברים האלה זה לא בחדר שלנו לפתור אותם.

<גלית יעקובוב: אנחנו יכולים לדון בהם, אנחנו יכולים לשקול אותם, אנחנו יכולים להגיש המלצות.

<גלית יעקובוב: החלטה כזאת משמעותית ומהותית דורשת החלטה ברמת ממשלה, היא דורשת תקצוב – זה לא במגרש שלנו.

<גלית יעקובוב: כמובן שבמגרש שלנו זה לקיים את הדיון ולהביא אחר כך את ההמלצות עם כל הפתרונות האפשריים.

<גלית יעקובוב: אנחנו גם מוכנים לדווח לוועדה, אם את רוצה שנדווח אחת לכמה זמן, נדווח על ההתקדמות ונראה לאן הגענו.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<גלית יעקובוב: אני חייבת לך תשובה לגבי "עומרה".

<גלית יעקובוב: במסגרת השיקולים שדיברתי עליהם יש הבדל בין מצב בו מטפלת צריכה לצאת למשהו דחוף לא צפוי וכו', ככה הנהלים בנויים היום, לבין " עומרה" או אפילו כמו שציינה המטפלת כאן, החופשה שהיא רוצה לעשות במהלך השנה ולא רק לחכות לסוף השנה.

<גלית יעקובוב: אנחנו מנסים, עוד פעם, למצוא את האיזון, עוד פעם, כי אמרנו שמהצד השני יש הורים, יש ילדים, יד הכול.

<גלית יעקובוב: לגבי " עומרה" עשינו בדיקה, אנחנו עדיין שוקלים את זה ומנסים לראות איך אנחנו נוכל לאפשר את היציאה.

<גלית יעקובוב: הבנו שזה יוצא משהו של עוד שבוע ימים וכו' וכ'ו, לנסות לראות איך אנחנו פותרים את זה, לראות איך אנחנו נותנים מראש תשובה לכל מי שאינה מוסלמית ותגיד: 'אני רוצה ללכת לפה, רוצה ללכת לשם'.

<גלית יעקובוב: ברגע שנסגור, אני מקווה שתוך שבוע-שבוע וחצי נוכל לתת איזה פתרון.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת קודם כל שאנחנו עוד נדבר על הנושא הזה של " עומרה" כי אני חושבת שיש בעיה, הן לא יכולות לתחום את זה לשבועיים או 20 יום שניתנים להם באוגוסט'.

<גלית יעקובוב: על זה דיברתי, לתת להן אפשרות לצאת במהלך השנה, לא בסוף - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא יותר, זה נושא שהוא בעיניי גם כן חשוב, כי מתארגנים בתקופות מסוימות, זה לא - - -

<גלית יעקובוב: זה מה שבררנו ואמרו לנו שיש משהו כמו שלוש פעמים בשנה שמארגנים את הקבוצות.

עאידה תומא סלימאן: זה נכון, והיא לא יכולה לקבוע כי זה עובר גם תאומים עם ירדן, כי זה עובר דרך ירדן וירדן נותנת רק תקופה מסוימת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד שנמשיך את ההידברות שהתחלנו אז כדי לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: משרד הרווחה, אני הבנתי - - -

<רוד כרמון: אני רק הגבתי עניינית - - -

עאידה תומא סלימאן: בבקשה רק את השם.

<רוד כרמון: אני ורד כרמון.

<רוד כרמון: אני מפקחת ארצית לגיל הרך.

<רוד כרמון: בעצם אנחנו לא הגורם הממשלתי שאחראי על ההפעלה ולכן כל מה שגלית פה, כממלאת מקום מנהלת האגף, בעצם אנחנו עובדים באותם תנאים וכן מקיימים ברשויות המקומיות וגם במטה כי להיות בדברים כולל השתתפות בדיונים על השכר.

<רוד כרמון: אני יכולה להגיד שמבחינת ערכים וזכויות עובדים וכו', בהחלט הנושאים שעולים נראים לי מאוד עקרוניים.

<רוד כרמון: דיברנו עליהם גם בעבר גם אצל מנכ"ל המשרד.

<רוד כרמון: אנחנו בעצם כממשלה, כמשרד, לא אחראים על כל -- - ולכן אני לא אגיב על זה.

<רוד כרמון: על נושא של השתתפויות ההורים, זו סוגיה שהיא באמת מורכבת גם ברווחה, על זה התחלנו לקיים דיון.

<רוד כרמון: אנחנו ננסה ביחד למצוא לזה אילו פתרונות.

<רוד כרמון: אני כן רוצה לומר לפרוטוקול, - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל האם קיים מצב כזה שהרכזות - - -

<רוד כרמון: אני לא אחראית על הרכזות - - -

עאידה תומא סלימאן: דרך לחץ של העובדות הסוציאליות, מורידות - - -

<רוד כרמון: רכזות הן באחריות משרד הכלכלה ואני לא מכירה דבר כזה - - -

עאידה תומא סלימאן: אומרים שבשטח זה קיים.

<גלית יעקובוב: שרכזת שיכולה לתת הנחה, אני מודה שזו הפעם הראשונה בחיי ששמעתי את זה.

<גלית יעקובוב: רשמתי לעצמי לפנות - - -

עאידה תומא סלימאן: את יודעת, זה לא עניין שהיא יכולה, שהיא אומרת שהיא מחליטה, אבל הלחץ הזה מצד העובדת הסוציאלית ברווחה ומן מצד הרכזת שזאת משפחה קשת יום וזאת משפחה מטופלת ברווחה - -

<גלית יעקובוב: אני אומרת שזו הפעם הראשונה.

<גלית יעקובוב: לא מוכר לי כזה וגם לא יכולה להבין איך היא יכולה להתערב בזה, ואיך היא בכלל יכולה להשפיע על זה.

<גלית יעקובוב: אני אשמח לשמוע את המקרים האלה - -

<נועה ניצני: באופן גורף בכפרים ההחלטה למשל שהתעריף הוא לא יהיה 1,800 אלא 1,350.

<נועה ניצני: <קריאה:>

<גלית יעקובוב: אני אשמח לקבל את הדוגמאות כי זה אומר, זה חריגה מוחלטת מסמכות, זה חריגה מוחלטת מתנאי הסכם, זה חריגה מוחלטת.

<גלית יעקובוב: כלומר, זה לא כללי המשחק, גם כך יש לנו קשיים - - -

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שואלת.

<פטריסיה שטרית: סליחה, בעיריית ירושלים הרכזות לא עושות את זה, אבל זה קיים.

<פטריסיה שטרית: אני העברתי את זה בכל הלשכות במזרח העיר, שההורים רובם לא משתתפים במזרח.

<גלית יעקובוב: על מה שאת מדברת אני יודעת, אבל זה משהו אחר, זה שהורידו להם - - -

<פטריסיה שטרית: אמרתי שהרכזות שלנו לא אומרות, אבל גם מבחינת מנהלי הלשכה כשאת באה ואת מתריעה על הבעיה הזאת ואת אומרת שזה לא צודק, כל אחד אומר שזה מה שההורים האלה יכולים לשלם, אז מה אפשר לעשות.

<פטריסיה שטרית: אני גם מעבירה וגם העברתי בעבר את הדברים, זו התשובה שאני מקבלת.

עאידה תומא סלימאן: אתן מבינות מה קורה במצב הזה שגם בירושלים וגם בכפרים, בעצם כאשר אתם קובעים את המחירים אתם בונים את ההכנסה של המטפלת על זה שההורים משלמים וההורים לא משלמים.

עאידה תומא סלימאן: אחת הסוגיות הקשות שעולות פה גם כן, זה דרך הגבייה מההורים.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אנחנו משאירות את המטפלות שאין להן כל סמכות ברורה בקשר הזה עם ההורים, אומרות להן: 'אתן עצמאיות, אתן אחראיות על הגבייה שלכן' ובעצם זה נוגס מההכנסה שלהן.

<גלית יעקובוב: עקרונית הזכיין אמור לעזור להן בגבייה.

<גלית יעקובוב: לדעתי הבעיה כאן היא הרבה יותר חמורה, זה בעיה שאומרת שהיא בכלל לא יכולה לבקש את הסכום הזה, כי אם היא תבקש אף אחד לא יבוא אליה בכלל.

<גלית יעקובוב: <קריאה:> גם זאת בעיה, גם הגבייה.

עאידה תומא סלימאן: יש גם את הגבייה ויש גם את ההנחה הסמויה הזאת.

<גלית יעקובוב: בדיוק.

<גלית יעקובוב: מבחינתנו היא יכולה להגיד לילד: 'אל תבוא בכלל, אם אתה לא משלם אל תבוא'.

<גלית יעקובוב: זה לא פותר לה את חוסר הילדים, אם אין ילדים אין לה עבודה.

<גלית יעקובוב: אם היא תנסה להגיד: 'תשלם את החלק שלי' אז הוא יגיד אני הולך ל - - -

עאידה תומא סלימאן: זה בהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: לא אני זו שצריכה להתחשב בזה.

עאידה תומא סלימאן: אתן צריכות להתחשב בזה, לא אני.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אתם באים ואומרים: 'אלה המחירים, וועדת המחירים קבעה כך'.

עאידה תומא סלימאן: כאשר וועדת המחירים מחשבת את ההכנסות ואת ההוצאות, בינתיים הן נשארות עם ההוצאות בלי ההכנסות שקבעתם.

<גלית יעקובוב: עקרונית, וועדת המחירים קבעה מחירים מקסימליים ואז כל אחד יכול להגיד שהוא גובה פחות, אבל המצב פה אומר שמישהו אחר אומר לה לגבות פחות או שהשטח כופה עליה לגבות פחות.

<גלית יעקובוב: שוב, אמרתי - - -

עאידה תומא סלימאן: המודל שקבעתם בעצם כופה את עצמו, היא לא יכולה לקבוע.

עאידה תומא סלימאן: בעצם הרכזות עכשיו עושות את זה או הרשות המקומית עושה את זה.

<גלית יעקובוב: לא.

<גלית יעקובוב: לרכזות אסור לעשות את זה.

<גלית יעקובוב: אסור, אני אומרת - - -

עאידה תומא סלימאן: בפועל תגידי, איזה מנגנון יש לך עכשיו כשאת יוצאת מפה, תגידי לי אם יש מנגנון כדי שאני אהיה שקטה.

<גלית יעקובוב: לרכזות בוודאי ש - - .

עאידה תומא סלימאן: לבדוק איפה זה קורה.

<גלית יעקובוב: אם אני אקבל את המידע אני אלך לבדוק באופן מידי.

<גלית יעקובוב: הרי מאיפה כל המנגנון של הזכיינים, מאיפה הוא הגיע?

<גלית יעקובוב: המנגנון של הזכיינים הגיע מזה שהרשויות עשו מה שנקרא 'מה שהן רוצות'.

<גלית יעקובוב: בנושאים של המשפחתונים, לקחו את הכספים, עשו מה שהן רוצות וכו' וכו'.

<גלית יעקובוב: באיזה שלב התעוררה המדינה ואמרה 'די, אתן לא יודעות לעשות את זה, אתן לא יודעות להפעיל את זה, אתן לוקחות את הכספים אליכן, לא צריך.

<גלית יעקובוב: ניקח זכיינים ואותם אנחנו נפעיל'.

<גלית יעקובוב: אם זכיין עושה דבר כזה יש לו גם פיצויים מוסכמים בהסכם וגם אני מסיימת אתו העסקה וגביית הערבות והכול.

<גלית יעקובוב: אם רשות עושה את זה, אני צריכה להגיד לה: 'גברת, אני מצטערת מאוד, למרות שאת רשות מקומית במדינת ישראל את המשפחתונים שלך אנחנו נעביר לזכיין'.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לי באופן הכי ברור, איך את מבקרת את עבודת הזכיינים?

<גלית יעקובוב: אנחנו עושים בקרה שוטפת על כל עבודת הזכיינים דרך המפקחות - - -

עאידה תומא סלימאן: איך?

<גלית יעקובוב: יש לנו מפקחות.

<גלית יעקובוב: הרי האגף שלנו בנוי מיחידות שלנו, אחת מהיחידות השלמות, כולנו 50 איש, אבל יש לנו יחידת פיקוח שזה המפקחות המחוזיות שהולכות ועושות פיקוח על עבודת הזכיינים ועל עבודת הרשויות.

עאידה תומא סלימאן: כמה מפקחות יש?

<גלית יעקובוב: יש לנו 16.

עאידה תומא סלימאן: 16 מפקחות שמבקרות במשפחתונים?

<גלית יעקובוב: מה שנקרא, מדגמית, כן.

עאידה תומא סלימאן: מי קובע את המדגם?

<גלית יעקובוב: אנחנו, יש לנו תמהיל פיקוח ובהתאם לצרכים עושים את זה.

<גלית יעקובוב: אם יש - - -

עאידה תומא סלימאן: להגיד לך את האמת, בעייני הבקרה אמורה להיות, כאילו הבקרה הכי טובה, זה לשמוע ממנהלות המשפחתונים ולא מהרכזות ולא מהזכיין כי הם בעלי אינטרסים בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: הם רוצים בעצם לזכות במכרז הבא, אין.

עאידה תומא סלימאן: השאלה, אתם נותנים מספיק תשומת לב, אני שמחה לשמוע שעשיתם את הפגישה הזאת, אבל אני מציעה שתעבירו את המידע על המקומות שיש בהם פטור למשפחות הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: - - <קריאה:> זה לא רק הרווחה, זה באופן גורף.

עאידה תומא סלימאן: זה באופן גורף, זה אפילו יותר גרוע.

עאידה תומא סלימאן: <קריאה:> השכר שלהן מתחת למינימום, כי הם לא מקבלות את תשלומי ההורים באופן מלא, או את רובו.

עאידה תומא סלימאן: זו תופעה מאוד מאוד רחבה, זה לא משהו - - -

<גלית יעקובוב: זה קיים גם במעונות היום.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת, את אותה תלונה קיבלנו גם לגבי מעונות יום במגזר - - -

<נועה ניצני: זה הגיע מהמטפלות - - -

<גלית יעקובוב: אני יודעת, אני רק מסבירה שזו תופעה.

<גלית יעקובוב: לא אמרתי את זה, אלא שזו תופעה שבאו וסיפור שגם במעונות היום הם גובים למעשה את ההשתתפות של הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל אני רוצה להגיד לך, ארגונים שמפעילים להם יש תרומות מחו"ל, הם מהווים מן גופים גדולים שיכולים ללחוץ על הרשויות המקומיות, או אני לא יודעת על מי.

עאידה תומא סלימאן: המטפלות האלה הן נמצאות כיחידות והן לא יכולות לעשות עם זה כלום.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר כשאומרים 'פנסיה' אומרים: 'הן היו צריכות לעשות לעצמן'.

עאידה תומא סלימאן: אבל הן בקושי מסוגלות לקבל כסף למחיה יום-יום ואנחנו רוצות מהן שתחשובנה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל מה ששמענו, אלא אם יש לך משהו להוסיף כי אני רוצה לסכם את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: <קריאה:> אפשר לשאול שתי שאלות?

עאידה תומא סלימאן: למה שלא תהייה לקיחת אחריות ממשלתית על גבייה מהורים בינתיים עד ש- - -

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לסכם בכיוון הזה, אולי אחריות של הזכיינים והממשלה תכסה.

<גלית יעקובוב: זה קיים.

עאידה תומא סלימאן: מה קיים?

<גלית יעקובוב: בהסכם ההתקשרות עם הזכיינים קיים סעיף מפורש שאומר שהם אלה שצריכים לגבות את הכספים מהורים שלא משלמים.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: זה שהם שגובים, הם עוזרים?

עאידה תומא סלימאן: <קריאה:> זה לא נכון.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, תקשיבי לי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שאת תדייקי.

עאידה תומא סלימאן: הם צריכים לעזור בגבייה?

<גלית יעקובוב: כן.

עאידה תומא סלימאן: או שהם צריכים לגבות?

<גלית יעקובוב: רשום שם שהם צריכים לעזור למטפלת בגבייה.

עאידה תומא סלימאן: לעזור זה לא לגבות.

עאידה תומא סלימאן: לעזור זה לא לגבות ולעזור זה לא! מה קורה ברגע שהם לא גובים?

עאידה תומא סלימאן: אם את מטילה את הגבייה על הזכיין, כמו שאת מעבירה לו את הכסף ממשרד הכלכלה והוא ישלם אם הוא קיבל או לא קיבל כי הוא חייב לשלם.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהוא עוזר בגבייה, אם הוא לא גובה הוא ייתן את הכסף מעצמו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם בתנאים, להגיד לכם את האמת, ניסיתי בכל כוחי להגיע להסכם שחתמתם עם הזכיינים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא קיבלתי את זה - - -

<גלית יעקובוב: באמת?

<גלית יעקובוב: זה נמצא באתר.

<גלית יעקובוב: אנחנו נעביר לך.

עאידה תומא סלימאן: אני אבדוק את ההסכם הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדרך החוזה הזה אפשר לפרק חלקים בעייתיים במודל שקיים בתעסוקת המטפלות ולעשות משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע שחלק מהזכיינים באים ואומרים: 'אנחנו מוכנים לבוא לקחת על עצמנו, בואו נשב ונתחשבן'.

עאידה תומא סלימאן: כאילו: 'איך נקבל על עצמנו'.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי את זה ברגע שדיברנו.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי שאם תבקשו מהם שהם יהיו אחראים על גבייה הם יגידו 'או.

עאידה תומא סלימאן: 'קיי, אבל אנחנו נצטרך איזה אחוז או משהו מהגבייה'.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לבוא ולהגיד, תמריץ לזכיינים: 'אתם תגיבו, תקבלו איזה סכום'.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שמטפלות שבינתיים לא מקבלות כלום תשמחנה על הסדר כזה.

<גלית יעקובוב: אבל לדעתי זה לא פותר את הבעיה.

<גלית יעקובוב: זאת אומרת, אנחנו נשארים עדיין עם בעיה מאוד מאוד קשה שלמעשה השטח מכתיב שהיא תקבע תעריף נמוך יותר.

<גלית יעקובוב: את זה עוד לא הצלחנו לפתור ואנחנו נצטרך לשבת לנסות לראות - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל באופן מדויק איך וועדת המחירים קובעת את המחירים.

<גלית יעקובוב: רשמתי, אני אתן לך.

עאידה תומא סלימאן: בנוסף לכך, אני חושבת שאנחנו חייבים לדרוש שינוי מהותי באחוז הסבסוד של המדינה, אם הנתח של ההורים המחושב בהכנסות ובעצם הוא לא מתקיים.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהממשלה צריכה לקחת על עצמה את הסבסוד ושתפצה על זה, שתיקח על עצמה גם את העניין של הגבייה ואז כל הגבייה תכנס אליה.

עאידה תומא סלימאן: הסבסוד יהיה אחר, אחרת זה בלתי אפשרי.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שכבר יש את ההבנה שהמודל הקיים הוא בעייתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על זה שאתם התחלתם את הישיבות עם הנציגים.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, שלא לקיים את הדיונים האלה בנפרד בין "כוח לעובדים" והנציגות לבין הזכיינים בלבד.

<גלית יעקובוב: עשינו ביחד.

עאידה תומא סלימאן: עשיתם ביחד, מצוין, אז אנחנו באותו ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני מעודדת שזה יתקיים באינטנסיביות כאשר תנסו לתחום את עצמכם באיזה לוח זמנים, אחרת זה יתפרס עד אין סוף.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לקבל את המידע, אני מבקשת גם מהטפלות ו"כוח לעובדים" להעביר את המידע הספציפי על המקומות שיש בהם בעיות כולל איפה שיש.

עאידה תומא סלימאן: אני אעביר את המידע שקיבלתי על רשויות מקומיות שלא העבירו כסף למטפלות כבר חודשים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לפתור את זה פעם אחת לתמיד, אז נטפל באופן ספציפי במקרים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה בעוד שלושה חודשים לקיים עוד דיון בוועדה פה שבו חובת ההצגה של איפה הגענו בהתדיינות הזו המשותפת של המשרד, של הזכיינים ושל המטפלות תהייה מוטלת על משרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתם תגיעו לפה ותגידו 'תשמעו, אלו המודלים שפיתחנו, אנחנו עדיין בבעייתיות במודל הזה או במודל הזה'.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח, כיושבת ראש וועדה, לעבוד מולכם אם תצטרכו את העזרה שלי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניקח על עצמנו בוועדה לקדם את המודל הכי טוב שיכול להגיע לכדי כך, שיספק את המטפלות בזכויות הבסיסיות ביותר שלהן.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה שאתן ,באמת החתירה העיקרית תהייה כלפי השינוי הסטטוס הזה מעצמאיות לשכירות.

עאידה תומא סלימאן: אם ההחלטה הסופית היא לא, אז בעצם אתם צריכים לשנות את כל מנגנון קביעת המחירים, כי זה הוכיח שזה לא מספק את המינימום של המינימום של המטפלות.

עאידה תומא סלימאן: המודל של "אג'יק", הייתי רוצה לקבל מידע על מה המודל הייחודי הזה, מה סוד ההצלחה שלו ואיך תפתרו את הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: אם אתם מדברים על פיתוח התכנית, אני יודעת שהם חושבים על לפתח אותה, כאשר על הבעיה העיקרית לא עניתם עליה, בעניין ההפרש בשכר, את מה שבעצם הורדתם מהסבסוד.

עאידה תומא סלימאן: הנה,: "שכרן השעתי של המטפלות יעלה מסך של 27 שקל ל-29" – הם היו מוכנים לחתום על הסכם כזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה לתת לך את המכתב.

עאידה תומא סלימאן: בזמנו קיבלתי תשובה מכם על זה.

עאידה תומא סלימאן: אמרתם: 'אנחנו החלטנו להוריד את הסבסוד שהיה ואנחנו לא מחזירים אותו'.

עאידה תומא סלימאן: זה כל מה קיבלתי אז - - -

<גלית יעקובוב: אני לא רוצה לענות מבלי לבדוק.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

עאידה תומא סלימאן: אני אעביר לך ואני מקווה שאקבל תשובה אחרת, כולל מה המודל ומה ייחודי במודל הזה.

עאידה תומא סלימאן: אולי זה יעזור לפיתוח המודל הכללי ולהביא לשינוי שאנחנו נרצה לעשות בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכן, אני יודעת שאולי לא קיבלתן תשובה מידית.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שבכל הנושא של הזכויות היומיות או הבסיסיות שדיברנו עליהן תתחילו לקבל תשובות מיד.

עאידה תומא סלימאן: תעדכנו אותי במה שקורה משני הצדדים.

עאידה תומא סלימאן: בעניין העקרוני, ידענו שזה לא ייפתר בישיבה אחת, אבל מה שטוב ,קיבלנו התחייבות שכן יעסקו בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני נועלת את הישיבה.