ועדת המשנה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 3, 2016-01-18 09:05

מירב בן ארי: 18 בינואר 2016, ט' בשבט תשע"ו.

מירב בן ארי: אנחנו מתחילים את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.

מירב בן ארי: שתי הודעות: אחת, אני רוצה להשתתף בצערו של חבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב ראש הוועדה שנמצא בשבעה בשל פטירתו של אחיו, - - -

עבדאללה אבו מערוף: בוודאי שאני מצטרף לתנחומים.

מירב בן ארי: תנחומים בשם הוועדה.

מירב בן ארי: הדבר השני, מה שאנחנו נעשה בוועדות האלה, שתדעו, בכל התקופה שהוועדה הזו פועלת, קודם אנחנו נדבר על מסקנות של פגישה קודמת כדי לעשות פולו-אפ ולראות שבאמת מה שביקשנו מתקדם.

מירב בן ארי: הוועדה היום באופן ספציפי בגלל הבקשה שהועלתה כאן, תתייחס בנושא של דרי רחוב באופן כללי ותיתן דגש, כמו שאני תמיד אומרת, בגלל התקופה הזאת של החורף, אבל בכלל של דרי רחוב.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע להתחיל עם מה שהיה בשבוע שעבר, בכינוס הוועדה האחרונה.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת איפה הדברים עומדים.

מירב בן ארי: אני אפנה ספציפית למי שהיה צריך לתת תשובות.

מירב בן ארי: נתחיל עם עיריית ירושלים.

מירב בן ארי: הוועדה ביקשה לחזור ולדווח לנו על הוסטל לבנות חרדיות, האם יש משהו, האם בדקתם אצלכם?

<איילה קדמי חקלאי: העברתי את הפנייה הלאה.

<איילה קדמי חקלאי: לא ידוע כרגע שמשהו, עיריית ירושלים בכל מיני - - -

מירב בן ארי: בואי תגידי לי, את פניית לעירייה, למי?

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לקבל פה תשובות.

מירב בן ארי: על הבנות החרדיות הפנית מכתב?

<איילה קדמי חקלאי: לא פניתי במכתב, פניתי בעל פה - - -

מירב בן ארי: תשמעי, אנחנו ועדה רצינית ואני בנאדם מאוד רציני.

מירב בן ארי: אם אני נותנת כאן הפנייה לבנות חרדיות, א' צריך לצאת מכתב רשמי של משרד הרווחה, עיריית ירושלים - -

<ציפי נחשון גליק: אז אני אגיד לך, אני פניתי בכתב לעיריית ירושלים - - -

מירב בן ארי: היא אמרה שהיא תבדוק את זה, את זוכרת.

<ציפי נחשון גליק: שלחתי במקביל, אבל גם אני לגבי צעירות 18 הלנת חירום ולהוסטל - - -

מירב בן ארי: חרדיות.

<ציפי נחשון גליק: עיריית ירושלים אמרה שהיא לא מוכנה כרגע לפתח תכניות נוספות כי הם עסוקים בהישרדות.

<ציפי נחשון גליק: הם אמורים לפטר מאות עובדים והם עסוקים בזה ולכן הם לא פנויים לפתח תכניות חדשות.

<ציפי נחשון גליק: אז מה שאני עשיתי במקביל, מה שאני התחלתי, ואני דיווחתי בפעם הקודמת שאני יוצאת במכרז, רצינו למצמצם אז אני - - -

מירב בן ארי: כן, אני יודעת - - -

<ציפי נחשון גליק: את לוח הזמנים, אז אני ממשיכה בכיוון שלי שזה המכרז גם להלנת חירום וגם להוסטל.

<ציפי נחשון גליק: זה לגבי צעירות 18 .

<ציפי נחשון גליק: לגבי נערות, יש הרחבה של חסות הנוער, יש הלנת חירום לבני נוער, "אתנחתא", יש "מבשר טוב" לחרדים ומרחיבים את "מבשר טוב" ל"מבשר טוב לנערות חרדיות" מתחת לגיל 18.

<ציפי נחשון גליק: זה מבחינת ירושלים.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי.

מירב בן ארי: פעם שעברה באמת אמרת ציפי שאת יוצאת למכרז, את ממשיכה.

מירב בן ארי: אז ניסינו להקל, את אומרת שקיבלת תשובה רשמית שהם לא לוקחים על עצמם את ה- - -

<ציפי נחשון גליק: כרגע לפתח תכניות חדשות.

מירב בן ארי: אז לא מפתחים.

<ציפי נחשון גליק: כן.

מירב בן ארי: תסלחו לי דקה כי יש לי משבר עם איזה חוק שאמור לעלות היום של הרווחה.

מירב בן ארי: דקה סליחה.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לחזור על דבריי.

מירב בן ארי: אני פשוט עושה מעקב על מסקנות הוועדה הקודמת.

מירב בן ארי: לאחר מכן אנחנו נמשיך.

מירב בן ארי: לכן אני רוצה שיהיה כאן רשום לפרוטוקול שעיריית ירושלים כרגע לא לוקחת על עצמה את הנושא של צעירות חרדיות ולכן ציפי ממשיכה, כפי שכבר התחילה, בעניין של לצאת למכרז.

מירב בן ארי: ציפי ציינה לוועדה, וזה מאוד חשוב, זה יקרא "מבשרת" זה של הנערות?

מירב בן ארי: <קריאה:> "מבשרת טובה".

<ציפי נחשון גליק: "מבשרת טוב"

מירב בן ארי: "מבשרת טוב".

מירב בן ארי: ציפי, תקנתי את עצמי.

<ציפי נחשון גליק: מבחינת דקדוק.

מירב בן ארי: זה יפה מאוד.

מירב בן ארי: יפה שיש לנו כאן עדכון של הרחבה של "אתנחתא".

מירב בן ארי: אין פה מישהו מ"אתנחתא"?

מירב בן ארי: אלון פה, בעצם הוא הכול.

מירב בן ארי: "אתנחתא" יישאר במבנה הקיים?

מירב בן ארי: אתם מדברים על הרחבה של "אתנחתא", תרחיבו קצת.

<אלון ברמי: "מבשר טוב" זה הרחבה של "אתנחתא", אבל אנחנו מרחיבים את "מבשר טוב" ל"מבשרת טוב".

מירב בן ארי: "מבשר טוב" זה לצעירים?

מירב בן ארי: לנוער.

מירב בן ארי: אלון מעמותת אותות.

מירב בן ארי: נערים ונערות, ראיתי גם את "אתנחתא" וגם על "מבשרת".

מירב בן ארי: רק רציתי לדעת כשאמרת הרחבה של "אתנחתא", זאת אומרת, הרחבה של "מבשר", לא של "אתנחתא".

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כשאת אומרת הרחבה של ה"מבשר" זה אומר יותר - - -

<ציפי נחשון גליק: לנערות עכשיו.

מירב בן ארי: לנערות.

מירב בן ארי: "המבשר טוב" as is נשאר - - -

<ציפי נחשון גליק: וירחיבו אותו לנערות.

מירב בן ארי: לנערות חרדיות והמקום עצמו, המתקן?

<אלון ברמי: אנחנו נמצא, אנחנו מחפשים מבנה.

<אלון ברמי: יכול להיות שזה יהיה במקום שהיית בו ואנחנו נזיז את הבנים משם והבנות תכנסנה ל"מבשרת טוב", איפה שהוא היה ברחוב הרכבת.

מירב בן ארי: שם הייתי.

מירב בן ארי: או.קיי, יופי.

מירב בן ארי: ההרחבה ל"מבשרת טוב" בעצם של החרדיות, איך זה עובד?

<ציפי נחשון גליק: חסות הנוער.

מירב בן ארי: חסות הנוער, או.

מירב בן ארי: קיי, יופי, טוב מאוד.

מירב בן ארי: אני שמחה לשמוע.

מירב בן ארי: מה ההחלטה לגבי ההוסטל השיקומי והדיורית?

<ציפי נחשון גליק: ההוסטל השיקומי זה הלנת חירום, אמרתי, זה יוצא למכרז - - -

מירב בן ארי: זאת אומרת שהמכרז הוא גם על "שלטר" וגם על הוסטל?

<ציפי נחשון גליק: כן, שני מכרזים.

<ציפי נחשון גליק: לגבי דיורית גם התבשרנו שעיריית ירושלים לא תוכל להכליל את זה השנה.

<ציפי נחשון גליק: אמרתי שבגלל שהם בקיצוצים והישרדות - - -

מירב בן ארי: איזה קיצוצים, איזה מוגזמות.

מירב בן ארי: הם קיבלו עכשיו 600 מיליון שקל של השר לענייני ירושלים.

מירב בן ארי: הישרדות - - -

<תמר סיבוני: הבוקר התבשרנו, אני תמי מעיריית ירושלים.

<תמר סיבוני: הייתי רכזת דרי רחוב 11 שנה, כרגע מנהלת לשכת רווחה.

<תמר סיבוני: התבשרנו שהסכסוך בין האוצר לבין עיריית ירושלים הסתיים ויועבר התקציב, כך שאני מניחה שעכשיו הם יהיו פנויים לטפל - - -

מירב בן ארי: אז את אומרת עכשיו הם לא שורדים.

<תמר סיבוני: עכשיו אנחנו ממשיכים לעבוד.

מירב בן ארי: אם עכשיו עיריית ירושלים כעת היא לא שורדת, היא כנראה לא תהייה השורדת האחרונה מהרשויות.

מירב בן ארי: בואו, באו, ציפי חבל, מה, זה עוד שנה עכשיו.

מירב בן ארי: מה הבעיה לקחת דיורית לאוכלוסייה חרדית?

<ציפי נחשון גליק: דיורית חרדית אנחנו פותחים - - -

מירב בן ארי: בירושלים?

<ציפי נחשון גליק: כרגע אנחנו - - -

מירב בן ארי: מזל שיש את עמותת אותות.

<ציפי נחשון גליק: כרגע זה מתפקיד של המוסד לביטוח לאומי כמפעל מיוחד.

<אלון ברמי: וידידות טורונטו.

מירב בן ארי: זה הדיורית של החרדים?

<ציפי נחשון גליק: כן.

מירב בן ארי: בואי רגע ניקח את ההוסטל השיקומי הזה כי הם לא בהישרדות עכשיו עיריית ירושלים.

מירב בן ארי: את יצאת במכרז על ההוסטל?

<ציפי נחשון גליק: אני יצאתי כבר לפני חודש וחצי.

<ציפי נחשון גליק: באמצע אמרת לי לפנות אליהם במקביל.

<ציפי נחשון גליק: אני לא עצרתי את היציאה למכרז.

מירב בן ארי: תגידי רגע, את מנהלת אגף הרווחה, לשכת הרווחה, מה זה אומר?

מירב בן ארי: מה ההבדל בין לשכת הרווחה?

<תמר סיבוני: לשכת רווחה, לשכה לשירותים חברתיים בשכונות.

<תמר סיבוני: אני באזור דרום.

<תמר סיבוני: אזור דרום כולל בתוכו 7 שכונות.

<תמר סיבוני: בעצם יש 4 חלקים לירושלים: מזרח, דרום, - - -

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: ואיילה, - - -

<תמר סיבוני: אני מנהלת לשכה - - -

מירב בן ארי: בסדר, אני רוצה לשאול אותך- - -

<תמר סיבוני: מי שבעצם הייתה רכזת דרי רחוב בעיריית ירושלים.

מירב בן ארי: בסדר, אנחנו נתייחס לדרי רחוב.

מירב בן ארי: איילה, אני רוצה להבין משהו.

מירב בן ארי: עכשיו שנפתר הסיפור הזה של האוצר ועיריית ירושלים, ציפי כבר פנתה בנושא של החרדיות.

מירב בן ארי: לא לקחו ועמותת אותות לקחה את הדיורית, אז אולי העירייה - - -

<ציפי נחשון גליק: לא.

<ציפי נחשון גליק: היא לא לקחה את הדיורית שלי.

<ציפי נחשון גליק: היא לקחה דיורית אחרת מתקציב אחר, אל תבלבלי.

מירב בן ארי: אז יש עוד דיורית של חרדים?

<ציפי נחשון גליק: יש דיורית ועוד דיורית שגם על זה הם אמרו שהם- - -

מירב בן ארי: אז למה שלא תקבלי תשובה.

מירב בן ארי: תכתבי מכתב רשמי, את רוצה שאנחנו נוציא את זה כוועדה?

מירב בן ארי: כי פשוט, את אמרת שאת תפני ותתני לנו, לפחות תשחררי לנו את הפקק בנושא של הדיורית ושל ההוסטל השיקומי.

<איילה קדמי חקלאי: בעיריית ירושלים יש איזו חלוקה שהיא יוצאת דופן ומיוחדת לחלוקה הארצית.

<איילה קדמי חקלאי: ברוב הארץ בלשכות רווחה האזוריות ובכלל לשכות רווחה עירוניות הן מבצעות מדיניות של משרד הרווחה.

<איילה קדמי חקלאי: אצלנו בקידום נוער יש איזו חלוקה, קידום נוער לא כפוף לרווחה ולא מפוקח על ידי הרווחה - - -

מירב בן ארי: את, למי את כפופה?

<איילה קדמי חקלאי: עיריית ירושלים.

מירב בן ארי: לראש העיר?

<איילה קדמי חקלאי: מנח"י, מנהל חינוך.

<איילה קדמי חקלאי: מנהל חינוך הוא משהו שהוא יותר חינוכי והוא פחות שיקומי.

<איילה קדמי חקלאי: כל הכסף שדרוש הוא איזה סידור יוצא דופן, מיוחד, יש לו את הפתרונות ויש לו גם בעיות.

<איילה קדמי חקלאי: אחת הבעיות היא שאני לא מוסמכת ולא ממונה ואין לי פנייה ישירה לרווחה בירושלים, אפילו לא לבוני מהרווחה בירושלים.

<איילה קדמי חקלאי: הפרויקטים של בוני הם של בוני מנהלת הרווחה.

<איילה קדמי חקלאי: מדובר על שיתופי פעולה - - -

מירב בן ארי: בקיצור, את לא נותנת לי פתרון.

מירב בן ארי: תגידי ציפי, בואי נתקדם - -

<ציפי נחשון גליק: אני יכולה להתערב?

<ציפי נחשון גליק: זה שתמי - - - של בוני שהיא מנהלת מנהל הרווחה והתעסוקה - - -

מירב בן ארי: בוני היא מנהלת אגף הרווחה.

<איילה קדמי חקלאי: כן.

מירב בן ארי: לא נבזז את הזמן, אני אפגש איתה.

<ציפי נחשון גליק: הלנת חירום, הוסטל לחרדיות ודיורית כללית - - -

מירב בן ארי: אל תדאגי, את תגידי לי בדיוק מה את צריכה.

מירב בן ארי: בואו נתקדם, חבל על הזמן, אני אטפל עם עיריית ירושלים אישית.

מירב בן ארי: אחלה, עיריית חיפה.

מירב בן ארי: הייתי צריכה להקליט את ראש העיר בשיחה שהייתה לי אתמול.

<ציפי נחשון גליק: עוד משהו שקשור לאוכלוסיית חרדיות - - -

מירב בן ארי: ירושלים?

<ציפי נחשון גליק: ירושלים.

<ציפי נחשון גליק: אני נמצאת במיזם משותף עם אחת העמותות שמטפלת בצעירות חרדיות, גם להוסטל וגם לדירת מעבר.

<ציפי נחשון גליק: אני מקווה שתוך שלושה חדשים.

<ציפי נחשון גליק: זה בנוסף - - -

מירב בן ארי: זה עם מי?

<ציפי נחשון גליק: עמותת מורשת אברהם.

מירב בן ארי: וזה יהיה - - -

<ציפי נחשון גליק: בירושלים.

מירב בן ארי: בירושלים.

מירב בן ארי: מה זה, זה מיזם משותף?

<ציפי נחשון גליק: זה מיזם משותף, כן.

<ידעיה לוין: אני רוצה להעיר עוד הערה.

<ידעיה לוין: בנוסף יש צעירות חרדיות מרקע של מצוקה וגם חסרות בית והן מגיעות לשירות לאומי.

<ידעיה לוין: א', כידוע השירות הלאומי לא ממן את הדיור, דיברנו על זה.

<ידעיה לוין: זה דבר ראשון.

<ידעיה לוין: דבר שני, גם חסרים תקנים וזה גם נותן פתרון לדיור - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה.

מירב בן ארי: אנחנו נדבר.

<ידעיה לוין: יש לנו שלוש דירות בירושלים שנותנות מענה מכספי תרומות.

<ידעיה לוין: חלקן נותנות מענה גם לנערות חרדיות מרקע של מצוקה וגם לנערות מבתים דתיים מרקע של מצוקה.

<ידעיה לוין: בכללי, בשירות הלאומי זה בעייתי.

מירב בן ארי: אני יודעת, אני יודעת.

<ציפי נחשון גליק: הוא מזכיר את זה כי אנחנו גם יוצאים במיזם משותף עם עמותת בת עמי להפעיל 4 דירות מעבר לצעירות בסיכון בשירות הלאומי.

מירב בן ארי: איפה 4 דירות?

<ידעיה לוין: 3 מהן תהיינה בירושלים ככל הנראה, ואחת במרכז הארץ.

מירב בן ארי: איפה עומדים הדברים עכשיו?

<ידעיה לוין: בתהליכים מתקדמים.

<ידעיה לוין: אני מקווה שזה יהיה בקרוב ממש.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: תגיד לי, 3 הדירות בירושלים ואחת איפה?

<ידעיה לוין: אחת במרכז הארץ.

מירב בן ארי: מישהו מחפש דירות?

<ידעיה לוין: אנחנו עוסקים בזה כל הזמן.

<ידעיה לוין: קודם כל צריך לחתום על המיזם המשותף.

<ידעיה לוין: אני מקווה שזה במהלך השבועיים-שלושה הקרובים.

מירב בן ארי: יופי, בסדר גמור.

מירב בן ארי: טוב, בנימה אופטימית זאת נעבור לעיריית ירושלים.

מירב בן ארי: אני שמחה אריה שאתה פה, אבל לא נראה לי שאתה תהייה המושיע.

מירב בן ארי: אז יש התנגדות נחרצת של ראש העיר חיפה להעביר את הבית ברחוב חיים למרכז הכרמל שם.

מירב בן ארי: איזה רחוב זה, אלון, תזכיר לי.

<אלון ברמי: שדרות הנשיא.

מירב בן ארי: תראו, יש התנגדות קשה מאוד.

מירב בן ארי: האמת שאתמול הייתה לי שיחה קשה איתו וכנראה סיימתי את קשריי בחיפה.

מירב בן ארי: נתקלתי בחומות יותר בצורות בחיי.

מירב בן ארי: בסדר, אנחנו נדבר בסוף הישיבה ונחליט ביחד מה דרך הפעולה.

מירב בן ארי: יש התנגדות להעביר למרכז הכרמל.

מירב בן ארי: התנגדות אישית של ראש העיר כי כנראה הילדים יפריעו שם לתושבים.

מירב בן ארי: דיברנו על ה – אתם זוכרים, גם בפעם שעברה על not me make be yard', אין ספק שזאת הבעיה המרכזית.

מירב בן ארי: יש דרך אחת לצאת ואני אצא לתקשורת.

מירב בן ארי: אני לא סיימתי איתו את העניין.

מירב בן ארי: מצד שני, בסוף אני רוצה שלילדים יהיה להם בית יותר טוב.

מירב בן ארי: בסוף הילדים האלה, הוא הבטיח לפחות שהוא מוכן לשמוע על להוציא.

מירב בן ארי: יכול להיות שלא למרכז הכרמל שם, אבל הוא כן מוכן.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה איזה צוות חשיבה ונחליט.

מירב בן ארי: המטרה שלי היא להוציא את הילדים מהמקום, מהשכונה הנוראית הזאת.

מירב בן ארי: הוא כן מוכן לשמוע על להעביר, הוא לא מוכן לשמוע על מרכז הכרמל.

מירב בן ארי: בסדר, אנחנו נחליט ביחד עם העמותה מה הצעדים.

מירב בן ארי: בכל מקרה אני לא אעבור על זה על סדר היום.

מירב בן ארי: מה שקרה כאן הוא חמור מאוד וחבל.

מירב בן ארי: כל השכנועים, אני גרה בבאזל בתל אביב, מעוז התל אביביים.

מירב בן ארי: השכנים שלי הם "מקור אחר" ואנחנו חיים ביחד בשותפות.

מירב בן ארי: חברים שלי מתנדבים שם, אני הרבה פעמים הורדתי שם תרומות.

מירב בן ארי: אני חושבת שברגע שיש לך הוסטל לחסרי בית לצעירים זה עושה טוב לכולם וחבל לי שיש אנשים שלא רואים את זה.

מירב בן ארי: אני לא מבינה.

מירב בן ארי: אמרתי לו את זה אתמול במהלך השיחה, הוא אומר לי: 'למה את כל כך, זה מפתיע אותך'.

מירב בן ארי: אמרתי לו: 'זה מפתיע אותי שאני, שאני בכלל לא מכירה את הילדים האלה ומעולם לא גרתי בחיפה, זה כל כך בוער בעצמותיי ואתה בתור ראש עירייה לא רואה את זה'.

מירב בן ארי: הוא לא מוכן שהילדים האלה יהיו במרכז הכרמל.

מירב בן ארי: <קריאה:> מה הסיבות, למה?

מירב בן ארי: כי לא מתאים לו.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לצטט לך מה הוא אמר לי אתמול.

מירב בן ארי: זה יביך אותי ויביך את הוועדה.

<איילה קדמי חקלאי: אני חייבת להעיר הערה לגבי ירושלים.

<איילה קדמי חקלאי: בירושלים יש הרבה מאוד פתרונות, אף פעם זה לא מספיק ותמיד יש חבר'ה שמוצאים את עצמם נופלים בין הכיסאות.

<איילה קדמי חקלאי: זה מבורך - - -

מירב בן ארי: תמיד יש, גם בתל אביב.

<איילה קדמי חקלאי: וזה מבורך, אבל באופן כללי - - - <קריאה> הבעיה היא מעל גיל 18.

מירב בן ארי: כן, בואו נתייחס ציפי לדיורית בחיפה.

<ציפי נחשון גליק: יש לנו פגישה עם עיריית חיפה בתחילת פברואר לגבי דיורית - - -

מירב בן ארי: זה הלנת חירום.

מירב בן ארי: דיורית אחת?

<ציפי נחשון גליק: דיורית אחת שזה 16 מיטות והלנת חירום זה 12 מיטות.

מירב בן ארי: אתה מודע למה שקורה כי אתה לא היית בפגישה הקודמת, וגם מומי לקח את זה על עצמו - - -

<ציפי נחשון גליק: זה לא מומי.

<ציפי נחשון גליק: אני התקשרתי למנהלת האגף וקבעתי איתה פגישה והיא תזמין את אנשי - - -

מירב בן ארי: כן, אני רק אומרת כשהוא היה כאן, אם את זוכרת, את אמרת שלא מעוניינים.

מירב בן ארי: רגע, זה אומר שזה יהיה לחבר'ה הצעירים?

<ציפי נחשון גליק: 18 .

מירב בן ארי: 18 .

מירב בן ארי: זה הדיורית וההוסטל.

<ציפי נחשון גליק: והלנת חירום.

<ציפי נחשון גליק: בנוסף נמצא כאן מנכ"ל עמותת הל"ל –האגודה ליוצאים בשאלה, לצעירים בסיכון על רקע בחזרה בשאלה.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו באותה בפגישה לגבי שירותים גם לצעירים בסיכון בחיפה.

מירב בן ארי: אתה רוצה להוסיף, בבקשה.

<יאיר הס: כן.

<יאיר הס: העמותה מפעילה בשיתוף עם - - -

מירב בן ארי: רק תציג את עצמך לפרוטוקול.

<יאיר הס: יאיר הס, מנכ"ל עמותת הלל.

<יאיר הס: העמותה מפעילה בשיתוף עם משרד הרווחה מקלט חירום ארצי שקולט מכל הארץ, הוא יושב בירושלים.

<יאיר הס: יש בו 12 מיטות.

<יאיר הס: יש תכניות של דירות מעבר שיש לנו בירושלים ובתל אביב.

<יאיר הס: אנחנו עכשיו מתחילים להיכנס לחיפה.

<יאיר הס: בהתחלה ניכנס עם דירת מעבר אחת, ובשילוב עם מרכז ייעוץ שאנחנו פותחים, שלא עוסק בתחום הדיור - - -

מירב בן ארי: אני לא מכירה אתכם, איך זה שעד עכשיו - - -

<יאיר הס: אני שמעתי על וועדת המשנה בשבוע שעבר - - -

מירב בן ארי: יופי, אני אבוא גם לסיור אצלכם.

<יאיר הס: והזמנתי - - -

<יאיר הס: טוב שהזמנת, אנחנו אוהבים אנשים שמזמינים את עצמם.

<יאיר הס: ראוי לציין שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה בירושלים בצורה טובה מאוד.

<יאיר הס: יושבת כאן נטע מנהלת המקלט.

מירב בן ארי: אני אבוא אליך.

מירב בן ארי: גיא העוזר שלי פה ייקח את הפרטים ואני אבוא לראות.

מירב בן ארי: בסוף אני יוצאת פה עם הכי הרבה שיעורי בית מהוועדה הזאת.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: קיי.

מירב בן ארי: תקנות התע"ס (תקנות העבודה הסוציאלית).

מירב בן ארי: רגע, רציתי - - -

<אריה דרזי: עוד הערה אחת.

<אריה דרזי: אנחנו משרתים את האוכלוסייה החיפאית, כלומר תושבי חיפה.

מירב בן ארי: כן, בעייני אתה יודע מה, מי מחליט.

מירב בן ארי: אתם מטרופולין מתי שנוח לכם?

<אריה דרזי: לא.

<אריה דרזי: אני אומר שבעיקרון אלו ההנחיות - - -

מירב בן ארי: מה זה שאין.

מירב בן ארי: באמת, בא ילד בין 15 שברח לחיפה וגר ברחובות ועכשיו תגיד לו 'תחזור למוצקין, אתה לא רצוי פה'.

מירב בן ארי: גם אתמול הוא אמר לי את זה - - -

<אריה דרזי: אלו ההנחיות שאנחנו מקבלים.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: פני הדור כפני הכלב.

<אריה דרזי: מי שהוא מחוץ לחיפה אני אפילו לא יכול להתחיל לטפל בו.

<אריה דרזי: שוחחתי באמת לגבי כל הצפון ואזור הגליל בעיקר מכפרים הערבים שמגיעים אלינו.

<אריה דרזי: פשוט הצעה, אני לא יודע אם אני דובר בשם השלטון המקומי, שיוצא פתאום, אבל כן להקים משהו אזורי, מחוזי שיהיה בעכו למשל או במקום אחר שכן ינקז אליו וייתן לנו מענים.

<ציפי נחשון גליק: יהיה בעכו, כן.

<אריה דרזי: תעבירי אותו אלינו, תגדירי אותו מחוזי.

<אריה דרזי: שאני לא אפול בין - - -

מירב בן ארי: תשמע, אני אמרתי את זה עוד לפני שדיברת.

מירב בן ארי: או שאתם עיר מטרופולין שמקבלת תקציב ממדינת ישראל כעיר מטרופולין.

מירב בן ארי: הוא בא ואמר לי למה רק בירושלים וחיפה תמיד.

מירב בן ארי: אמרתי לו: 'אתם קולטים עובדים מחוץ לחיפה, אתם נותנים דוחות למכוניות מחוץ לחיפה, אתם נהנים שאנשים מגיעים לחיפה ואתם רוצים שיבואו מהקריות, מעכו, אבל בכל מה שקשור לרווחה אתם פתאום לא מטפלים'.

מירב בן ארי: מה, תבוא הגברת או גבר מירושלים, תגיד לו 'רגע, רגע, אתה מביתר עילית תחזור לביתר עילית'.

<אלון ברמי: כל הערים קולטות חוץ ממנו.

<אלון ברמי: באמת ירושלים והסביבה, תל אביב גדרה-חדרה מצפון לחדרה.

<אלון ברמי: חיפה קולטת את חיפה וכל הערים הסמוכות, יש שם לפחות 40% מהנערים והנערות שמגיעים - - -

<אריה דרזי: אני לא מדבר כרגע על הנוער, אבל דיברתי על ה-18 ואני יודע כמה אנחנו מצומצמים בזה.

<ציפי נחשון גליק: עדיין יותר טוב לכם שהם יהיו במסגרת הלנת חירום מאשר שהם יהיו ברחובות, אז הם מבצעים עבירות.

<אריה דרזי: ברור.

מירב בן ארי: הם לא ילכו לקריות או לעכו.

מירב בן ארי: אם הוא ברח והוא גר ברחוב שלך הוא יעשה לך נזק ובטח כשהוא צעיר.

מירב בן ארי: עדיף לך שהוא יהיה בהוסטל.

מירב בן ארי: איפה ההיגיון?

<אריה דרזי: אני מסתכל על ההיקף.

<אריה דרזי: אנחנו מדברים על 12 מיטות.

<אריה דרזי: היום אני עם 4 מיטות שאני צריך לתת להם לשנה אני מתחיל לצמצם את זה - - -

מירב בן ארי: אבל היא מגדילה לך את הבית הזה.

מירב בן ארי: כבר דיברנו, ישבנו ודיברנו, אני יודעת את המצוקה.

מירב בן ארי: היא מגדילה.

<ציפי נחשון גליק: ויש את דירת החירום.

<אריה דרזי: זו דירת מעבר, זו לא דירת חירום.

<אריה דרזי: נכון, זה מה שיש.

מירב בן ארי: יש כאן תכנית מדהימה שהולכת לתת הלנת חירום והוסטל שיקומי לחבר'ה צעירים.

מירב בן ארי: אני מציעה שאולי יכנס שכל שם בעיריית חיפה, תסלח לי, ויבינו שהתכנית הלאומית הזאת הולכת להוציא אותם מהרחוב, לתת להם טיפול והכוונה ולמנוע את הנזק שהם עושים לסביבה ולעצמם.

מירב בן ארי: להבין, כשאנחנו מוצאים בחור כזה צעיר בן 20, ולא משנה אם הוא הגיע מכפר ערבי בגליל או שהוא הגיע מקריית מוצקין, ואנחנו נותנים הכוונה והדרך, זה רק יכול להועיל לחיפה כי הוא כבר לא יחזור לכפר שלו.

<אריה דרזי: אני בעד.

עבדאללה אבו מערוף: אתה תיאמת עם עכו, עם עיריית עכו?

<אריה דרזי: אני רואה מאיפה מגיעה האוכלוסייה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין, מובן לי שלא.

מירב בן ארי: אתה יודע כמה צעירים ערבים מגיעים וישנים ברוחב בחיפה, את יודע, אתה רואה אותם.

מירב בן ארי: לא חבל, למה?

<אריה דרזי: אני יודע, אני העליתי את זה כי אני מודע למה שקורה.

מירב בן ארי: אני מבינה אותך, אגב ואני גם יודעת ממה שהכרתי אותך - - -

<ציפי נחשון גליק: אם הם מגיעים גם לירושלים ותל אביב, אנחנו ניתן להם - - -

מירב בן ארי: תזריקי אותם לחיפה?

<איילה קדמי חקלאי: והם מגיעים, מגיעים ומגיעים.

מירב בן ארי: ברור שהם מגיעים.

מירב בן ארי: תגיד לי יואב, אולי אתה רוצה להחזיר את החיפאים לחיפה כי אתה - - -

<קריאה: יש אחד שמנסים להחזיר לי אותו ואני בשמחה, אין בעיה.

<קריאה: אני מבחינתי.

מירב בן ארי: זה לא עובד ככה, זה מה שנקרא יפה שעה אחת קודם.

<יואב בן ארצי: השקעה בטיפול יותר זולה ופחות השקעתית מלהשתדל להחזיר לערים אחרות.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה אחת ואז לעבור ולראות את המצגת.

מירב בן ארי: רק עוד נקודה נוספת שהוועדה גם מחויבת.

מירב בן ארי: אני התחייבתי כלפי מנכ"ל משרד השיכון, לצערי כל פעם דוחים אותי, חבר שהיה איתנו כל הקמפיין אבל לא משנה כבר נקבע.

מירב בן ארי: אני מבטיחה, זה שלי, לבוא ולקבל את החלטות משרד השיכון.

מירב בן ארי: יש לנו פה את הגברת מנע שמלווה אותנו לאורך כל התהליך.

מירב בן ארי: אנחנו מנסים וישבנו שלושתנו יחד כדי לא רק להגדיל את הסיוע בשכר דירה ל-2017 כמו שדיברנו, אלא גם למצוא איזה פתרון שבעצם משרד השיכון יהיה מעורב יותר מבחינת שכר הדירה של הדירות.

מירב בן ארי: יש בעיה, אני כבר אומרת.

מירב בן ארי: דיברתי גם עם השר כמובן לגבי השתתפות בשכר, בטח שזה לא הדירות של משרד השיכון.

מירב בן ארי: בנוסף הדיור הציבורי ששם, אין הוא אמר לי, 'מה, נוציא משפחה מהדיור הציבורי כדי לתת לחסרי בית'.

מירב בן ארי: כן ניסינו למצוא פתרון שבעצם יהיה איזה מועד.

מירב בן ארי: כרגע זה נמצא בשלב הדיון.

מירב בן ארי: נכון.

<רות מנע: ישיבה עם אשל.

מירב בן ארי: נכון, ישיבה עם אשל.

מירב בן ארי: אשל הוא מנכ"ל משרד השיכון.

מירב בן ארי: אנחנו נבוא אליה מוכנים.

מירב בן ארי: כמובן אם יש לכם נושאים שלא דיברנו כאן וקשורים למשרד השיכון אתם מוזמנים לעדכן את הוועדה.

מירב בן ארי: אתה רוצה להתייחס למשהו לגבי חיפה, אם כבר אתם פה?

מירב בן ארי: עמית, אתה רוצה?

<עמית פרלסון: לדעתי הכי חשוב זה לינת חירום - - -

מירב בן ארי: אתה מודע למה שקורה עם ציפי?

מירב בן ארי: את ראית המקום של ע"עלם", דיברתם?

<עמית פרלסון: לא.

מירב בן ארי: מזל שהוועדה עושה כאן חיבורי קצוות.

<ציפי נחשון גליק: חשוב לציין שהרשויות אחראיות לילדים ולבנים שלה.

<ציפי נחשון גליק: אם הרשות תרצה לעשות התקשרות עם "עלם" היא תעשה איתה.

מירב בן ארי: ציפי את צודקת.

מירב בן ארי: זו לא הייתה המטרה.

מירב בן ארי: המטרה היא מול הרשות.

מירב בן ארי: פשוט רציתי, בגלל שהייתי בסיור בבית ברחוב חיים, נכנסתי לדירה הקטנה שם.

מירב בן ארי: אולי תגיד כמה מילים כדי לחבר.

<עמית פרלסון: אנחנו מתחילים ממרחבון קטן מתחת לבית ברחוב חיים למענה חיבורי: מקלט, כניסה, הוסטל.

<עמית פרלסון: זה לא נותן לינה, זה לא נותן כלום.

<עמית פרלסון: אני רואה שהדבר הכי חסר זה לינת חירום כדי להצליח לעשות איזה - - -

<ציפי נחשון גליק: ל-18 .

מירב בן ארי: כן, הם מטפלים בצעירים.

<עמית פרלסון: כל הסיפור עולה למדינה יותר עד שאני מצליח לעשות הפנייה למישהו שאני מאתר ברחוב.

<עמית פרלסון: אם אני לא יודע איפה הוא ישן - - -

<ציפי נחשון גליק: זה הניידת?

<עמית פרלסון: כן, זו הניידת - - -

מירב בן ארי: ויש להם בית קטן, הם לא ישנים שם?

<עמית פרלסון: לא.

מירב בן ארי: יש שם בית חירום כזה.

מירב בן ארי: אני הייתי, ראיתי.

מירב בן ארי: הם יכולים לעשות שם כביסה, מקלחת.

מירב בן ארי: דיירי הרחוב הצעירים לא הילדים.

מירב בן ארי: זה נמצא פיסית מתחת לבית ברחוב חיים ומשם הוא מקבל והוא גם מכיר.

מירב בן ארי: דרך אגב, כמה עוברים אצלך בבית הזה?

<עמית פרלסון: 40 עברו בכמה החודשים האחרונים.

מירב בן ארי: רגע, כשהם נכנסו שאלת אותם אם הם מחיפה?

מירב בן ארי: זה חשוב שחסר בית יציג תעודת זהות בכניסה מעכשיו לכל "שלטר".

מירב בן ארי: אני מבקשת שאם הוא לא מאיר, תדברו ביניכם.

מירב בן ארי: להנפיק תעודת זהות לחסר בית, אבל בעצם לפי התקנות חסר בית זה מישהו שאין לו תעודות.

<שמוליק שיינטוך: בקשר לזה, את רק פותרת את הבעיה של הכתובת והוא אומר שלא משנה מה הכתובת, לכן גם בחיפה אם אתה מדבר מעבר לגיל 18, אז אין בעיה והם צריכים לקבל בלי שום קשר למקום המגורים.

<שמוליק שיינטוך: בתע"ס יש פתרון לבעיה הזאת.

מירב בן ארי: נכון, נכון מאוד.

מירב בן ארי: זה מה שיואב אמר.

מירב בן ארי: עכשיו אנחנו נדבר על דרי רחוב.

מירב בן ארי: המציאות לצערנו מביאה - - -

<קריאה: מה אומר התע"ס?

מירב בן ארי: אגב, דווקא החבר'ה של הרשויות הם מעניינים כי הם יודעים, אמרתי את זה גם ליואב בפגישה שלנו בשבוע שעבר וגם בשיחות שלי עם ציפי, יודעים שיש ראשי ערים או מדיניות שאומרת 'אם זה לא מהעיר שלי, אז למה אני צריך לטפל'.

מירב בן ארי: זה לא משהו שלא שמענו.

מירב בן ארי: לצערי, היום כשדיברת על חסרי מעמד, מדברים על אלה שאנחנו נותנים.

מירב בן ארי: היום בדיוק קראתי על התכנית של דרום העיר שהם מדברים על ביטוח בריאות ועל תנאי העסקה.

מירב בן ארי: אמרו קופות החולים ובצדק, שכבר היום כל מי, לצורך העניין פליט או מהגר עבודה או לא יודעת מה, הוא מקבל שירותי בריאות וזה מגיע ל-50 מיליון שקל, את זה כבר אף אחד לא יחזיר להם.

מירב בן ארי: בואו נגיד, שאף אחד לא שואל מישהו מאיפה הוא.

<מריה פודגייצקי: לא.

<מריה פודגייצקי: זה דברים חירום בלבד, זה לא שוטף.

מירב בן ארי: כן, ואני אומרת לך שהדברים שהם חירום לאותם מהגרי עבודה או מבקשי מקלט לצורך העניין, זה הגיע כבר ל-50 מיליון שקל ב-10-15 שנים האחרונות.

מירב בן ארי: זה הרבה כסף.

מירב בן ארי: חירום עולה יותר ואמרת את זה בצדק.

מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה לדבר על דרי רחוב.

מירב בן ארי: ביקשתי מיואב בן ארצי מנהל תחום דרי רחוב, עריית תל אביב.

מירב בן ארי: כמובן נשמע ואתם תוסיפו את דבריכם.

מירב בן ארי: אני ביקשתי לייחד קצת על דרי רחוב, א' כי בדרך כלל גם החבר'ה מגיל 18 נכנסים לדרי רחוב וגם בגלל שבפעם הראשונה יש בכנסת וועדה שמתעסקת עם חסרי בית ולכן נראה שחשוב להתעסק גם עם חסרי בית באופן כללי.

מירב בן ארי: כמובן שהצעירים נכנסים לשם גם כן.

מירב בן ארי: בבקשה יואב, סליחה.

<יואב בן ארצי: קודם כל תודה.

<יואב בן ארצי: יואב בן ארצי מעיריית תל אביב.

<יואב בן ארצי: אני חייב לומר שלושה דברים.

<יואב בן ארצי: אחד, הנתונים בעצם על פי מיון תיקים של 2015 והם הועברו למשרד על פי מתכונת שהמשרד ביקש.

<יואב בן ארצי: הם עולים בקנה אחד עם הדרישות של המשרד ומתארים מציאות תל אביבית.

<יואב בן ארצי: דבר שני, אני כמובן מתייחס גם לנתונים כמותיים וגם למאפיינים סוציו-דמוגרפיים שמשליכים מן הסתם על אופן הטיפול שאומר להיות בשנת 2016 כלפי דרי רחוב.

<יואב בן ארצי: הדבר השלישי, אני אעלה כאן סוגיות שאני חושב שכל מי שעוסק בדרי רחוב בארץ, כמובן מריה שהיא המפקחת הארצית, ערה לסוגיות האלה.

<יואב בן ארצי: בכל אופן חשוב לי להעיר אותן כי אני חושב שצריכות להיות כאן נגזרות לפעולה ואני אציג אותן בהמשך.

<יואב בן ארצי: נתונים כמותיים – אנחנו ראינו 817 דרי רחוב בשנת 2015 שההתפלגות בעצם היא לטיפולים קצרי מועד.

<יואב בן ארצי: יכול להיות שבקצר מועד זה ייעוץ של פעם אחת כשהוא מגיע, אנחנו לא רואים אותו יותר.

<יואב בן ארצי: יכול להיות שזה טיפול משלים.

<יואב בן ארצי: זאת אומרת, כמחלקה מטפלת, אנחנו נותנים רק סיוע מגודל בשכר דירה.

<יואב בן ארצי: מול זה – 54 מטופלים, טיפול רחב היקף.

<יואב בן ארצי: אנחנו מדברים על 554 תיקים בפועל.

<יואב בן ארצי: 184 מטופלים חדשים היו במשך השנה הזו.

<יואב בן ארצי: 191 נסגרו או הועברו - - -

מירב בן ארי: תגיד את הגיל של המטופלים החדשים, או מי אלה החדשים שהגיעו ב-2015.

<יואב בן ארצי: קשה לי מאוד לפלח את הגיל שלהם.

<יואב בן ארצי: הנתון השכיח הוא בגילאי 30-50.

<יואב בן ארצי: זה הנתון השכיח ויש כמובן את הקצוות לכאן ולכאן.

מירב בן ארי: בין 30 ל-50.

<יואב בן ארצי: בין 30 ל-50.

<יואב בן ארצי: חשוב לי לציין נתון נוסף:

<יואב בן ארצי: 191 תיקים סגרנו או העברנו למחלקות להמשך הטיפול מצוק העיתים, זה לא הדבר שאנחנו נורא אוהבים לעשות, אבל בלית בררה.

<יואב בן ארצי: 261 מטופלים הצליחו לקבל סיוע בשכר דירה.

<יואב בן ארצי: זה נתון שהולך וקטן במשך השנים, יש לו משמעות מאוד ברורה.

<יואב בן ארצי: זה מול 289 בשנת 2014.

<יואב בן ארצי: הנתון הזה שהולך וקטן לגבי היכולת לממש סיוע בשכר דירה הוא משמעותי משום העובדה, אני אדבר על זה בהמשך, שהסיוע המגודל אינו בר מימוש עבור מטופלים שמשתכרים באמצעות קצבאות: מקסימום 2,400 שקל לקצבת נכות, 1,400 שקל להבטחת הכנסה ו-1170 סיוע מוגדל כשכר דירה מוצע.

<יואב בן ארצי: בעיר תל אביב יפו, חדר נטוש עלוב, סליחה על הביטוי, עולה בסביבות 1,800-2,000 שקלים.

<יואב בן ארצי: חישוב מתמטי פשוט מראה שבעצם אי אפשר לשכור את הדירות האלה.

<יואב בן ארצי: מאוד קשה להתקיים כשאתה בשכר דירה.

<ציפי נחשון גליק: יכול להיות שצריך את משרד השיכון כדי שיעזרו לעיר תל אביב, כדי לראות באזורים זולים.

<יואב בן ארצי: הדבר השני, היום בעלי בתים דורשים תנאים של 12 צ'קים, של ערבויות, וגם החסם הזה הוא משמעותי.

<יואב בן ארצי: לכן בשנות הכספים הקודמות אנחנו רואים שאחוז המטופלים שמצליח לממש את הסיוע הוא קטן.

<יואב בן ארצי: זה בעיניי סוגיה, אנחנו נדבר עליה בהמשך עד כמה סיוע מוגדל רלוונטי היום לדרי רחוב עם המאפיינים שאומר אותם בהמשך.

<יואב בן ארצי: נתונים סוציו-דמוגרפיים – אנחנו משום מה בירידה במספר נשים.

<יואב בן ארצי: בשנה שעברה הינו 15% נשים, 85% גברים.

<יואב בן ארצי: השנה אנחנו 12% נשים, 88% גברים.

<יואב בן ארצי: זה לא מה שמאפיין את השנים האחרונות.

<יואב בן ארצי: בשנה חדשה מהבחינה הזאת, חבר העמים, אנחנו בירידה של 2% למול עלייה ב-3% בילדי הארץ.

<יואב בן ארצי: ילידי אתיופיה ללא שינוי והאחר הוא זניח וגם הוא ללא שינוי.

מירב בן ארי: מה יוצאי אתיופיה אמרת?

<יואב בן ארצי: ללא שינוי, 4% או 5%.

<יואב בן ארצי: נשואים, גרושים או פרודים, אנחנו רואים שהחלק הארי הוא החלק שחי לבד או שהוא גרוש או שהוא פרוד או שהוא מעולם לא נישא.

<יואב בן ארצי: אחוז הקטן מאוד הוא 22% מול 88%, זה עוד אפיון לגבי דרי רחוב, המשמעות של זה, שהם נעדרים רשת חברתית או משפחתית תומכת.

<יואב בן ארצי: זה אומר שבמקרה הטוב אנחנו יכולים לחדש את הרשת בעת השיקום.

<יואב בן ארצי: במקרה הפחות טוב, אף אחד לא רוצה להיות יותר בקשר והם נשארים לבד.

<יואב בן ארצי: לכן כל ההתמודדות הכוללת בהמשך, לכשמשתתפים בדירה ובדיור עצמאי בתוך הקהילה, הרבה יותר מורכבת.

<יואב בן ארצי: גם על זה אני אדבר בהמשך.

<יואב בן ארצי: מורכבת, זה אומר שצריך להשקיע בזה תשומות טיפוליות.

<שמוליק שיינטוך: אפשר לשאול שאלה בעניין הזה?

<שמוליק שיינטוך: בהגדרה של דרי רחוב כתוב במפורש שזה יחידים.

<שמוליק שיינטוך: השאלה, כשאתה אומר פה שהם יחידים האם זה בגלל שאתם מגדירים רק יחידים ולכן משפחות לא יכולות להיכנס להגדרה הזאת?

<יואב בן ארצי: לא.

<יואב בן ארצי: לא.

<יואב בן ארצי: אנחנו מגדירים את האוכלוסייה שמגיעה אלינו.

<שמוליק שיינטוך: לא, אבל בהגדרה של התע"ס.

<יואב בן ארצי: אני אומר, ההגדרה בתע"ס מטפלת, אנחנו מטפלים, מתמודדים, אבל אם יש להם רקע של נישואין זה משהו אחד, ברגע שהם פרודים זה משהו אחר, או רווקים.

<יואב בן ארצי: זה שלוש התייחסות נפרדות ומאובחנות אחת מהשנייה.

<יואב בן ארצי: ברגע שיש רקע משפחתי אתה אומר, אולי אני אייצר משפחתיות ונחדש את הקשרים.

<יואב בן ארצי: ברגע שהם מגיעים רווקים אין רשת כזו.

<שמוליק שיינטוך: אבל אם תהייה משפחה בתל אביב של דרת רחוב אתם תקבלו אותה?

<יואב בן ארצי: אנחנו נקבל אותה, אנחנו נתייעץ מה אנחנו עושים איתה כי אין לנו כל כך כלים לשקם אותה.

<יואב בן ארצי: אני חושב שנתקלו פעם אחת בזוג, גבר ואישה.

<יואב בן ארצי: יחסית זה היה פשוט כי יש לנו מעון לגברים מעון לנשים והטיפול היה משולב בשיניהם.

<יואב בן ארצי: היה גם זוג ש--- תוך כדי ברחוב וגם הוליד ילד.

<תמר סיבוני: סליחה יואב שאני מפריעה לך.

<תמר סיבוני: לגבי השאלה של שמוליק.

<תמר סיבוני: כאשר מדובר במשפחה, זוג וילדים או ילד אחד, הטיפול יהיה בלשכה לשירותים חברתיים כלשכה וגם זה עם התייחסות לבעיות - - -

מירב בן ארי: אני חושבת שהם בכלל לא יגיעו - - -

<תמר סיבוני: הם יקבלו טיפול בבעיות השונות.

<תמר סיבוני: כלומר, הם יקבלו התייחסות, אבל לא ביחידה לדרי רחוב.

<יואב בן ארצי: או.

<יואב בן ארצי: קיי.

<יואב בן ארצי: לגבי נתוני השכלה.

<יואב בן ארצי: נתוני השכלה – בואו תראו כמה פוטנציאל של האוכלוסייה הזאת גבוה יחסית, לפחות מהעבודה שלי עם מכורים.

<יואב בן ארצי: אנחנו מדברים 17.5% השכלה האקדמית.

<יואב בן ארצי: השכלה תיכונית אנחנו מדברים על 54.3% ויסודית על 23.5%.

<יואב בן ארצי: בעיניי, זה נתון מאוד משמעותי לגבי אופק הכשרתי שיקומי כולל.

<יואב בן ארצי: לצד זאת, כל המאפיינים האחרים די מחבלים, אבל הנתון של ההשכלה מאוד משמעותי בעיניי ואסור להקל ראש.

<יואב בן ארצי: ותק שהייה ברחוב – עד שנה יש לנו 35%, עד שנתיים 12%, בין שנתיים לארבע שנים 19% ומעל ארבע שנים 34%.

<יואב בן ארצי: אני אתאר את האוכלוסייה שמעל ארבע שנים, אני אתן לה אפיון הרבה יותר מדויק בהמשך.

<יואב בן ארצי: שימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים – יש 27% משתמשים באלכוהול, ירידה של 2% אל מול שנת 2014.

<יואב בן ארצי: 385 משתמשים בסמים, נתון קשה.

<יואב בן ארצי: זו עלייה של 5% אל מול שנת 2014.

<מריה פודגייצקי: כמה באלכוהול?

<יואב בן ארצי: 27%.

<יואב בן ארצי: מריה, את תקבלי את זה.

<יואב בן ארצי: בבקשה הנה.

<יואב בן ארצי: אנחנו גם יכולים לשלוח.

<יואב בן ארצי: 10.5% משתמשים גם בסמים וגם באלכוהול.

<יואב בן ארצי: אנחנו מדברים על עלייה של 4% אל מול שנה שעברה.

<יואב בן ארצי: אם אני לוקח את הטטאל, יש 75.5% של משתמשים בסמים ובאלכוהול או סמים או אלכוהול.

<יואב בן ארצי: אחוז מאוד מאוד גבוה.

<איילה קדמי חקלאי: אתה עושה אבחנה של אילו סמים?

<יואב בן ארצי: כן.

<יואב בן ארצי: אני רוצה להגיד שבסמי מסיבות, החגיגית, הרואין שולט פחות וכל הג'נקים האחרים, סליחה על הביטוי - - -

<שמוליק שיינטוך: זה נמוך יחסית לנתונים הבינלאומיים - - - <קריאה:> אבל זה מדויק לנתונים הארציים.

<יואב בן ארצי: אבל אני רוצה להגיד לך שזה לא מעודד, כי המציאות הזאת מאוד מורכבת, באמת.

<איילה קדמי חקלאי: יש לי שאלה.

<איילה קדמי חקלאי: אתה רואה איזה מעבר בין שימוש באלכוהול כמגמה, פחות אלכוהול יותר סמים?

<איילה קדמי חקלאי: זאת אומרת, אחת לכמה שנים אנחנו רואים חילופים במגמה.

<יואב בן ארצי: זאת השערה בלבד.

<יואב בן ארצי: אני חושב שחלק מהעניין של השהות המשותפת חושפת אותם לחומרים מסוכנים שהעלויות שלהם הופכת להיות יותר נמוכות והיכולת "לקמביין", ליצור קומבינות היא הרבה יותר גבוהה.

<יואב בן ארצי: עם אלכוהול אתה די לבד, עם סמים אתה בקומבינות ולכן יש מעברים בין אלכוהול לשימוש בסמים, במתחמים שאני נמצא בהם אני רואה אותם בשימוש מאוד מוגבר.

<יואב בן ארצי: אלה מתחמים משולבים של דרי רחוב ומשתמשים בסמים.

<יואב בן ארצי: לדעתי ההפריה הקשה הזאת מולידה את הנתון הזה.

<יואב בן ארצי: 45% אנחנו מדברים חולי נפשי.

<יואב בן ארצי: 35% חולי פיסי.

<יואב בן ארצי: אם נסכם את הסכום של השקף, שימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים, חולי פיסי וחולי נפשי, אני מניח שמקבלים פרופיל של האוכלוסייה הזאת.

<יואב בן ארצי: זאת אומרת, שברובה היא אוכלוסייה מאוד מאוד מרוכבת עם מאפיינים מאוד מאוד קשים, עם אופק שיקומי מאוד מורכב, עם יכולת תעסוקתית מאוד מוגבלת.

<יואב בן ארצי: אני חושב, בעיניי אלו ארבעה נתונים מאוד משמעותיים שמשליכים על אופן הטיפול.

עבדאללה אבו מערוף: הנתונים האלה, 27% ו-45%, זה לא אחד כלול בשני, או כל אחד בנפרד?

עבדאללה אבו מערוף: בנפרד.

<יואב בן ארצי: אלו המענים שניתנים על ידי היחידה.

<יואב בן ארצי: קודם כל אנחנו בסיורי שטח יזומים.

<יואב בן ארצי: כל יום עד השעה 11 בלילה יש לנו כונן ברחוב.

<יואב בן ארצי: משעה שעה 11 בלילה עד למחרת בבוקר יש לנו כונן רווחה שעונה לקריאות.

<יואב בן ארצי: סך הכול ענינו לכ-1,270 קריאות במוקד העירוני.

<יואב בן ארצי: אני חייב לציין שהרווחה כולה שמורכבת מ-9 מחלקות ומ- 44 אלף תושבים שמקבלים שירות שעונה על כ-1,270 קריאות.

<יואב בן ארצי: זאת אומרת, שאנחנו עם דרי רחוב, עם 817 מטופלים ועונים כמעט כמו הרווחה הכוללת שזה הרבה מאוד פניות.

<יואב בן ארצי: העיר מלאה בדרי רחוב ואי אפשר להתעלם מהנתון הזה.

<יואב בן ארצי: אנחנו מלינים, בגגון למשתמשים, נקיים ולדרות רחוב, סך כך מדי לילה, לא כתבתי, אנחנו מלינים בערך כ-90 דרי ודרות רחוב.

<יואב בן ארצי: אנחנו עוסקים בהפניה מידית לבתי חולים ולמסגרות טיפוליות ארוכות טווח.

<יואב בן ארצי: אני רוצה לומר לכם שהסוגיה הזאת מאוד מאוד קשה, כי ברגע שמטופל לא רוצה להתאשפז האמבולנס לא מגיע, המצבים מורכבים.

<יואב בן ארצי: לפעמים אני מפעיל את החוק לטיפול בחולי נפש כדי שיגיע לאיזה בדיקה רפואית.

<יואב בן ארצי: מזלי שהפסיכיאטר המחוזי שלנו עם ראש פתוח, הוא מגיב לכל קריאה.

<יואב בן ארצי: השנה הורנו, ביקשנו בדיקה כפויה לגבי 29 מקרים.

<יואב בן ארצי: זה המון, המון.

<יואב בן ארצי: עלינו פי שתיים מהשנה הקודמת.

<יואב בן ארצי: הסמים עושים בהם שמות והפוטנציאל של סיכון כלפי עצמם או כלפי הסביבה הוא מאוד מאוד גבוה.

<יואב בן ארצי: כשאנחנו רואים במצב כזה אנחנו מנסים מיד להפעיל את החוק, לא תמיד זה הולך.

<יואב בן ארצי: ברוב המקרים זה הולך כי, שוב אני אומר, יש לנו פסיכיאטר מחוזי עם ראש פתוח, הוא די מקל עלינו והעבודה איתו היא שוטפת ועושה טוב לאנשים ולעיר.

<יואב בן ארצי: לצערי, ההחזקה שלהם בבתי חולים מאוד מאוד מוגבלת.

<יואב בן ארצי: השחרור לקהילה נעשה בעצם בלי שאנחנו מעורבים ואז אנחנו חוזרים לאותו סיפור של דלת מסתובבת, בית חולים, קהילה, שוב שימוש בסמים, שוב בית חולים ושוב קהילה.

<יואב בן ארצי: אין רצף טיפולי לבעלי תחלואה כפולה ואפילו משולשת – זאת נקודה שגם כן חייבים לתת עליה את הדעת.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך משהו.

מירב בן ארי: אם נגיד נמצא ברחוב, הוא הגיע אליכם ליחידה והחלטתם לשלוח אותו לטיפול בהתמכרות, אז אתה יכול לשלוח אותו, דיברנו על קריית שלמה או איך שזה נקרא, ולעשות שם תהליך במקום הזה?

<יואב בן ארצי: אני רוצה להסביר.

עבדאללה אבו מערוף: למה אין אחרי השחרור?

מירב בן ארי: בדיוק.

<יואב בן ארצי: בואו נחלק את זה לשלושה חלקים שונים.

<יואב בן ארצי: יש לנו מכורים שזה העניין שלהם, ההתמכרות – כאן זה הרבה יותר פשוט.

<יואב בן ארצי: עיריית תל אביב הקצתה 100 אלף שקל לגמילות מידיות.

<יואב בן ארצי: אני מוצא מטופל, אני עושה לו את הבדיקות הרפואיות.

<יואב בן ארצי: זה חלק קשה כי נורא קשה לגרד, סליחה על הביטוי, מהרחוב את המצבים המאוד מורכבים, להסיע במונית ואפילו למרכז למלחמה בשחפת לעשות את הצילום חזה.

<יואב בן ארצי: זה משהו שהוא מאוד מורכב.

<יואב בן ארצי: הרעיון הוא, שאנחנו נוכל להפנות ישירות לתהליך של גמילה מידית.

<יואב בן ארצי: לפעמים באמצעות הפיקוח הארצי ומכסות חירום אנחנו מצליחים לעשות.

<יואב בן ארצי: אם זה לא חירום אז אנחנו מגששים טיפה בתהליך הזה.

<יואב בן ארצי: לגבי מקרים מורכבים שצריכים טיפול אינטנסיבי והמשכי בקריית שלמה, אנחנו מקבלים אישור מהמפקחת הארצית או המחוזית.

<יואב בן ארצי: בדרך כלל אנחנו עושים את זה בצורה מאוד מהירה ומקבלים את האישור באופן מידי, זה משהו שעובר חלק.

<יואב בן ארצי: זה לא כל המקרים, זה מקרה קצה, אבל הם ראויים כמובן להפניה מידית.

<יואב בן ארצי: אנחנו מקבלים את הסיוע ממשרד הרווחה.

<יואב בן ארצי: לגבי המורכבים יותר של בריאות הנפש, שם אנחנו זקוקים כמובן להפעלת חוק ואנחנו מפעילים אותו.

<יואב בן ארצי: לגבי רצף טיפולי של מאושפזים בבתי חולים לבריאות הנפש יש לקונה משמעותית.

<יואב בן ארצי: שיתוף הפעולה מאוד מאוד מרוכב.

<יואב בן ארצי: מטופלים מאוד קשים בדרך כלל מעדיפים שיברחו להם.

<יואב בן ארצי: היה לי מקרה של בחור צעיר בן 24 – סמי מסיבות, מצאנו אותו בבית נטוש.

<יואב בן ארצי: עד שהספגנו אותו לקחנו לנו זמן, היה בבית חולים.

<יואב בן ארצי: כעבור כחודש וחצי באו לבקר, הוא יצא עד השער וחזר כביכול חזרה לבניין, וברח מבית החולים.

<יואב בן ארצי: הודענו על הבריחה הזאת, יותר מזה, הודענו שהוא משתמש בסמים.

<יואב בן ארצי: אף אחד לא בא לאתר אותו.

<יואב בן ארצי: שילבנו אותו בחזרה ואז הוא שוב בבית חולים.

<יואב בן ארצי: לפני כשבועיים וחצי הוא שוב ברח מבית החולים, שוב התרענו, שוב הודענו, תפסו אותו וזהו.

<יואב בן ארצי: זה הסיפור השיקומי של הבחור הזה.

<יואב בן ארצי: זה עצוב מאוד, כולה בן 24.

<יואב בן ארצי: אנחנו כמובן מבצעים מיצוי זכויות מול המוסד לביטוח לאומי - -

עבדאללה אבו מערוף: סליחה שאני קוטע אותך.

עבדאללה אבו מערוף: יש לך נתונים שאתם לוקחים אותם למשפחה, קרובים, יש?

<יואב בן ארצי: משפחה, קרובים - - -

עבדאללה אבו מערוף: אחים, ככה בכלל - - -

מירב בן ארי: לבחור בן ה-24 אין לו משפחה?

<יואב בן ארצי: המקרה הזה הוא מקרה מאוד עצוב וקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר בכלל.

<יואב בן ארצי: אם אתם רוצים אני ארחיב על המקרה הזה.

<יואב בן ארצי: זה סיפור מאוד מאוד עצוב מצד אחד ומצד שני איזה גב שהוא לא צפוי.

<יואב בן ארצי: זה בחור שהתייתם מהוריו.

<יואב בן ארצי: הוריו חיו טורקיה-ישראל on line, בשלב מסוים נפרדו, הילדים הוצאו לפנימייה, אחותו הגדולה והוא.

<יואב בן ארצי: הם למדו בפנימייה שנקראת הדסים.

<יואב בן ארצי: הדסים זה בית ספר שאני למדתי בו, או.

<יואב בן ארצי: קיי.

<יואב בן ארצי: יום אחד אני מקבל טלפון מאישה בשם חנה אשכנזי.

<יואב בן ארצי: חנה אשכנזי, כמו שהיא אומרת לי את השם, אני אומר לה: 'את היית מורה למתמטיקה?

<יואב בן ארצי: ' בלי להתבלבל, היא אומרת לי: 'נכון'.

<יואב בן ארצי: אמרתי לה: 'אז היית גם מנהלת הפנימייה'.

<יואב בן ארצי: הכול התחיל בזה שהיא ניסתה לסייע לו, פנתה אלי כי היה ברחוב ואז נוצר הקשר עם הבחור הזה.

<יואב בן ארצי: הבחור הזה איים על אחותו בכל פעם שהיה מקבל, היא קיבלה עבורו את הקצבה, בכל פעם שהגיע הביטוח הלאומי הוא היה מגיע אליה הביתה, הרס לה מערכות יחסים.

<יואב בן ארצי: איתרנו אותו, אחרי שהפעלנו חוק הוא הגיע לבית חולים ושם התחיל התהליך הטיפולי.

<יואב בן ארצי: כמו שאמרתי, on and off נכנס ויוצא.

<יואב בן ארצי: חנה אשכנזי, הדמות המופלאה הזאת, בתוך התמונה עם מכתבים למשרד הבריאות למה משחררים אותו, או למה לא בודקים אחרי שהוא יצא, למה המשטרה לא עוקבת ותופסת אותו.

<יואב בן ארצי: הסיפור הזה מורכב ועצוב, אין גב משפחתי!.

<יואב בן ארצי: או.

<יואב בן ארצי: קיי, חנה אשכנזי זו המשפחה.

<יואב בן ארצי: האחות לגמרי מיואשת ואנחנו בתוך התהליך הזה.

<יואב בן ארצי: לגבי דרי רחוב, הסיפור של המשפחה הוא כמעט ולא רלוונטי לגמרי.

<יואב בן ארצי: טיפול פסיכו-סוציאלי ארוך טווח במישור הפרטני- אני אכנס לזה טיפה יותר מאוחר.

<יואב בן ארצי: טיפול תקופתי – מתקיימות שלוש קבוצות במקביל.

<יואב בן ארצי: שילוב במקומות תעסוקה – יש לנו רק 8.6% שמצליחים לעבוד בעבודה מסודרת.

<יואב בן ארצי: כמו שאמרתי קודם, זה מאוד קשור למאפייני האוכלוסייה.

<יואב בן ארצי: 45% עובדים בעבודה מזדמנת, חלקם תוך התמכרות פעילה.

<יואב בן ארצי: זאת אומרת, הם שותים, הם משתמשים בסמים, עושים עבודות מזדמנות כולל איסוף כל מיני בקבוקים וכאלה, זה סוג של עבודה, בעצם זה מקור ההכנסה שלהם.

<יואב בן ארצי: כמובן אנחנו יוזמים ומשוועים לפרויקטים להעצמה והעשרה.

<יואב בן ארצי: הקמנו קבוצת כדורגל, זה נקודת אור שהייתה כבר באמסטרדם.

<יואב בן ארצי: ב-27 אנחנו מקימים מחזור שני של קבוצת כדורגל.

<יואב בן ארצי: השנה הזאת שילבנו אותם בתכנית שנקראת 'אוניברסיטה בע"מ".

<יואב בן ארצי: אלה שהם גובהי יכולת ישתלבו בתכנית ובינתיים התחילו, והאמת, הם מאוד נהנים.

<יואב בן ארצי: זה השקף שבעיניי הוא הדבר המשמעותי לדיון פה.

<יואב בן ארצי: פערים, סוגיות שדורשות חשיבה ביקורתית בעיניי.

<יואב בן ארצי: יש גם המלצות ואני אומר אותם בהמשך.

<יואב בן ארצי: כמו שאמרתי, היקף הסיוע 170 אלף, באמת עם כל הכבוד למשרד הבינוי והשיכון, אינו מסייע לרבים מדרי הרחוב נוכח המצב הכלכלי התמורות והתמרה המתמדת במחירי הנדל"ן וגם למאפיינים המורכבים.

<יואב בן ארצי: משך הסיוע מוגבל ל-4 שנים ואינו עולה בקנה אחד עם צורכי ומאפייני האוכלוסייה.

<יואב בן ארצי: לצערנו, אין החלמה ספונטנית והם הופכים להיות יותר ויותר בעייתיים.

<יואב בן ארצי: כאן אני אומר למשרד כשמריה יושבת כיסא לידי, אני אומר את זה לא פעם ולא פעמיים ואני מניח שגם יש תשובות, אבל אני אמשיך ואומר.

<יואב בן ארצי: תראו, עבודה עם דרי רחוב זו עבודה שצריך להשקיע בה על הרצף, מהשלב של איתור ברחוב שהוא מאוד לא פשוט.

<יואב בן ארצי: אם אתה מאתר זה לא אומר שהוא מגיע ליחידה.

<יואב בן ארצי: צריכות להיות הרבה מאוד פעולות של חיזור.

<יואב בן ארצי: אני רוצה לומר לכם שאני בשטח לא מעט ולפעמים יוצא לי להיות ממש בשיחות בזירה עצמה כשהמטופל נמצא, אני רואה כמה השיחות האלה משמעותיות עבור המטופלים.

<יואב בן ארצי: אני בכלל מאמין גדול שקשר נבנה בזירה שהמטופל נמצא.

<יואב בן ארצי: הזירה שהוא נמצא זו הזירה שהוא מזוהה איתה, מגבש את הזהות שלו שם, מרגיש שם הכי בטוח.

<יואב בן ארצי: ברגע ששם אתה יוצר את השיחות הראשוניות תהליך ההירתמות לטיפול, בעיניי, עולה באחוזים גבוהים.

<יואב בן ארצי: אבל, כשיש לנו 100 מטופלים לעובד אני לא יכול לדרוש מהם להיות בשטח כמו שהייתי רוצה שהם יהיו.

<יואב בן ארצי: שלא נדבר על מצבי סיכון וסכנה כשיש לנו בערך 80 מטופלים שנמצאים במצבי סיכון.

<יואב בן ארצי: אנחנו מנסים לעשות עבודה מעקב, ניטור אחרי מצבים כדי לראות האם אפשר להפעיל חוק או לא, האם אפשר לשלב אותם בבתי חולים או לא, האם הם צריכים התייחסות ייחודית.

<יואב בן ארצי: אני רוצה לדלג לשלב הסופי כביכול בטיפול בשילוב בדירות.

<יואב בן ארצי: לשלב בדירות בסיוע מוגדל לשכור דירה זה השלב הטכני, השלב המשמעותי זה להיות איתם בתוך הדירה.

<יואב בן ארצי: זה אומר שאתה מתייחס אליהם בשיחות פרטניות של פעם בשבוע לפחות, עושה ביקורי בית, מלמד אותם, מקנה להם יכולות לניהול בית, לניהול כלכלי, לניהול צריכת שירות בקהילה, ניהול צריכת שעות פנאי, להתמודד עם ההיבט הפנימי.

<יואב בן ארצי: אנשים נכנסים לבתים האלה לבד עם עצמם, פתאום אין זירה, אין שטח, אין אטרקציות, אין רחוב, אין גורמים חיצוניים.

<יואב בן ארצי: מה שנשאר זה האדם עם עצמו, זה הראות הפנימית.

<יואב בן ארצי: רבותיי, שכל אחד יהיה עם עצמו לרגע עם איזו חוויה שהיא קשה, 24 שעות מאוד מאוד קשה, זה מחזיר אותם לרחוב.

<יואב בן ארצי: זאת אומרת, התשומות שאנחנו צריכים להשקיע כאן, בשלב הראשון של איתור וחיזור והשלב המשכי של שילוב בדירות הן תשומות מקצועיות משמעותיות.

<יואב בן ארצי: לסבר את האוזן, התקינה בהתמכרויות מראה שזו אוכלוסיית קצה, אבל לא כמו דרי רחוב, פי 30 מטופלים לעובד.

<יואב בן ארצי: 30 מקרים לעובד, זו התקינה, ככה עובדים.

<יואב בן ארצי: אני גם בבית הזה נמצא.

<יואב בן ארצי: 100, נגיד שאני מגזים, 85 מטופלים לעובד בדרי רחוב זה לתסכל אותו באופן קבוע, מתסכל את המטופל באופן קבוע, זה להשקיע הרבה מאוד אנרגיה ב-on and off' on and off אם נעשה לזה איזה חישוב כלכלי, האמינו לי, שה-1 ל-30 ייתן תוצאות הרבה יותר משמעותיות בהיבט הטיפולי ויחסוך בהיבט הכלכלי מול כל הדשדוש שאנחנו מדשדשים איתו עם 100 מטופלים לעובד.

מירב בן ארי: איך זה 100מטופלים?

<יואב בן ארצי: יש לנו 5.5 משרות, 554 תיקים.

<מריה פודגייצקי: יש איזו בעיה, אני אתייחס.

<יואב בן ארצי: או.

<יואב בן ארצי: קיי, מריה תתייחס.

<יואב בן ארצי: בסדר גמור, אנחנו נדבר אחד עם השני.

<יואב בן ארצי: הדבר האחרון שאני רוצה לציין, אני חושב שדי אמרתי אותי, פרקטיקה עם דרי רחוב והמשאבים המוקצים להתמודדות עם התופעה, רואים מבחינה מחודשת נוכח המאפיינים המיוחדים של האוכלוסייה: התמכרויות, מחלות פיסיות, הקצאה של משרד השיכון - - -

מירב בן ארי: כל הנושא שמדברים עכשיו של תחלואה כפולה, נראה לי שהוא נכנס - - -

<יואב בן ארצי: כן, אבל זה משהו שהוא רק בהתחלה, הוא די בחיתולים, נכון שנעשים, מה שקורה היום הרבה יותר טוב ממה שהיה לפני חמש ועדיין לא משביע רצון, אבל אני מדבר על הפרקטיקה הכוללת.

<יואב בן ארצי: אני מדבר על התמודדות עם התופעה של דרות רחוב.

<יואב בן ארצי: מה שהיה לפני 15 שנה, 10 שנה, רבותיי, לא רלוונטי להיום.

<יואב בן ארצי: חייבים לחשוב אחרת!

<יואב בן ארצי: המשמעות היא שולחן עבודה משותף, אופרטיבי עם משרד השיכון - - -

עבדאללה אבו מערוף: בשביל זה מתכנסים.

<יואב בן ארצי: ברור.

מירב בן ארי: שולחן העבודה המשותף שלך כולל את משרד השיכון, משרד - - -

<יואב בן ארצי: ברור, מי שמעורבים בתוך הסיפור הזה, ואת הרשות המקומית.

<יואב בן ארצי: אני לא מדיר אחריות מעצמנו, גם הרשות המקומית.

<יואב בן ארצי: אין ספק שהרשות המקומית - - -

<שמוליק שיינטוך: והביטוח הלאומי - - -

<יואב בן ארצי: הביטוח הלאומי, יפה, גם כן.

<יואב בן ארצי: חייבים לעטוף את האוכלוסייה הזאת.

<יואב בן ארצי: תשמעו, בחזון שלי, בואו נאמר בחלום הרטוב, אני רוצה לראות בעיר תל אביב-יפו, שרון חולדאי יקיים דיור מוגן, אין לי הגדרה אחרת.

<יואב בן ארצי: אנשים חייבים להיתמך באופן קבוע לאורך כל החיים שלהם.

<יואב בן ארצי: ברגע שאנחנו נהיה בדיור מוגן מהסוג של דיור שמוליק אומר, א' תוכל לקבץ אותם במקום אחד.

<יואב בן ארצי: ב', הם יהיו משולבים יחד איתנו, יחד עם אנשים נוספים.

<יואב בן ארצי: נוכל לעשות עבודה שיקומית הרבה יותר מבוקרת, עם פינצטה הרבה יותר לכלל הצרכים הייחודים של כל מטופל ומטופל.

<יואב בן ארצי: אין לי ספק, שוב, בעלויות כלכליות אולי ההוצאה ראשונית קצת יותר גובהה, בהמשך בשוטף זה גם כלכלית יהיה הרבה יותר נכון לרשות או למשרד ולרשות ביחד, וכמובן כלפי האוכלוסייה עצמה.

<יואב בן ארצי: אני אוסיף ואומר, אני גר בעיר, אני חיי בעיר לא בבזל, בפלורנטין, אני יותר קרוב לאוכלוסייה שאני עובד איתה מאשר למקומות שנבנים עבורה - - -

מירב בן ארי: עכשיו הייתה כתבה ב"דה מרקר" על תל אביב ,אומרים שפלורנטין עוברת את מרכז תל אביב.

<יואב בן ארצי: לא, אני לא מתלונן, אני אוהב את המקום, רק טיפה מלוכלך, אבל אני אוהב את המקום.

<יואב בן ארצי: המקום הזה הוא באמת איזה מארג, תמהיל מאוד מעניין.

<יואב בן ארצי: אני גם רואה את המטופלים שלנו שנמצאים, לפעמים אני עושים עיקוף כשאני חוזר כדי שלא יראו ליד הכניסה כשאני נכנס.

<יואב בן ארצי: אני רק רוצה לומר שאנחנו עושים עבודה מאומצת כדי לאתר את האנשים האלה ולהביא אותם לכדי טיפול, לא כולם מעוניינים.

<יואב בן ארצי: זמן, רצון או חלון ההזדמנות שאני פותח לדר רחוב לא תמיד עומד בקנה אחד עם מה אנחנו מציעים לו.

<יואב בן ארצי: לפעמים הסנכרון בין התזמונים לוקח הרבה מאוד זמן.

<יואב בן ארצי: נכון להיום אני יכול לציין שיש לנו 85 מטופלים.

<יואב בן ארצי: כשאני רואה אותם אני, מילה שהיא לא לפרוטוקול, אני חוטף חלאסטרה כי כל כך הרבה משאבים אנחנו משקיעים בהם ומה אנחנו לא עושים איתם רק כדי ש- -- ויש הרבה תלונות.

<יואב בן ארצי: יש לנו 1,270 פניות וזה אומר ש-50% מלינים ו-50% חומלים.

<יואב בן ארצי: עם שני הצדדים אתה חייב לעשות איזה מהלך טיפולי.

<יואב בן ארצי: לא פעם אני מוצא את עצמי מסביר לאוכלוסייה שחיה ברחוב שאנחנו עושים כל מאמץ לשלב אותם.

<יואב בן ארצי: זה לא מעניין אותם, הוא אומר 'אני חי בעיר הזאת, אני רוצה ליהנות מאיכות חיים, יש מרחב ציבורי ואני רוצה ליהנות מהמרחב הציבורי' והוא צודק.

<יואב בן ארצי: דר רחוב אומר 'זכותי ליהנות מהמרחב הציבורי' והוא צודק במידה מסוימת.

<יואב בן ארצי: לכן אני אומר משעבר לכל התפקיד שלנו, שהוא לא נאמר והוא כתוב בהוראת התע"ס זה לשמור על האיזון הזה, שהוא מאוד שביר, של דו הקיום של תושב העיר עם דר הרחוב בעיר.

<יואב בן ארצי: זהו.

<גיל פנחסי: סליחה, גיל מהמשמר החברתי.

<גיל פנחסי: רק רציתי לדעת אם יש אנשים שהם מתחת לאפוטרופסות בעניין הטיפול הנפשי כי זה אומר משהו על ההתנהלות של החברות או מי שעושה את האפוטרופסות הזאת.

<יואב בן ארצי: עם אותו אחד עוד לא הגענו למצב של אפוטרופסות.

<גיל פנחסי: אבל 45% שהם חולי - - -

<יואב בן ארצי: חלקם כן וחלקם גם הקשרים עם האפוטרופסות הם לא אחידים כמובן, זה תלוי האפוטרופוס עצמו, יש לנו בהחלט.

<מריה פודגייצקי: אני אתייחס.

<מריה פודגייצקי: מריה פודגייצקי, מפקחת ארצית, טיפול בדרי רחוב משרד הרווחה השירות לפרט ולמשפחה.

<מריה פודגייצקי: ראשית, אני רוצה לומר תודה גדולה ליואב ולצוות שלו.

<מריה פודגייצקי: יש יחידה מופלאה בתל אביב שעושה את הבלתי אפשרי לאורך שנים.

<מריה פודגייצקי: אנשים מנוסים, וותיקים.

<מריה פודגייצקי: מאוד קשה לי גם שיואב מציג להגיד משהו שהוא לא מסתדר, כי כל מה שהוא יגיד יישמע כי זה השטח ואנחנו לומדים הרבה מזה.

<מריה פודגייצקי: אני רוצה להגיד משהו, ראשית לגבי התקינה.

<מריה פודגייצקי: אנחנו עובדים בשקיפות ויש מודל מאוד מאוד מדויק.

<מריה פודגייצקי: זה לא 1 ל-100.

<מריה פודגייצקי: אני אחסוך מכם, כי ביום שלישי שזה מחר, יש פגישה עם הרשות המקומית, עם מנהלת האגף ועם מנהלת השירות והמפקחת כי יש אי הבנה - - -

מירב בן ארי: בגלל העניין של התקינה הזאת?

<מריה פודגייצקי: בעיקר התקינה בין היתר.

<מריה פודגייצקי: יש באמת מחסור- - -

מירב בן ארי: כמה משרות יש לך?

<יואב בן ארצי: יש לנו 5.5 משרות בלבד על 550 - - -

<מריה פודגייצקי: כן, אבל המשרד מעביר כסף על יותר משרות ולכן אנחנו נעשה את ההבהרה הזאת.

<מריה פודגייצקי: יש מפקחת מחוזית חדשה.

מירב בן ארי: יש כאילו כסף, אבל אין עובדים.

<מריה פודגייצקי: אני נזהרת להגיד - - -

<יואב בן ארצי: זה לא לפה, זה ממש לא לפה.

מירב בן ארי: זה עניין אותי, דווקא עניין.

מירב בן ארי: כמה לך היו בירושלים כשהיית מנהלת היחידה?

<תמר סיבוני: לנו יש עכשיו 210 מטופלים.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: כמה עובדים?

<תמר סיבוני: אנחנו מפעילים את "השלטר" שזה שונה מתל אביב.

<תמר סיבוני: יש 3 עובדים סוציאליים ב-2 תקנים.

<תמר סיבוני: לצורך העניין, 2 עובדים סוציאליים וחצי רכזת- - -

מירב בן ארי: ביחידה לדרי רחוב בירושלים כמה עובדים?

<תמר סיבוני: 2.5 על 210 מטופלים.

<תמר סיבוני: יש מדריכים שמתחזקים את "השלטר".

<מריה פודגייצקי: אני לא אכנס לזה כי אנחנו נעשה קודם הבהרות ואולי לוועדה הבאה נבוא עם הבנות יותר כי יש פה פערים.

מירב בן ארי: תבואי עם זה לוועדה כי מטריד אותי איך יכול להיות שעם כל כך הרבה דרי רוחב כל כך מעט כוח אדם.

<יואב בן ארצי: באמת אנחנו אומרים מחר להיפגש.

<מריה פודגייצקי: אני רוצה שקודם כל יפגשו ויראו על מדובר.

<מריה פודגייצקי: דרך אגב, אפשר להביא לוועדה את המודל התעריפים.

<מריה פודגייצקי: הכול בשקיפות ואין בעיה.

<מריה פודגייצקי: מה שאני כן רוצה להגיד, יש פה משהו שצריך להבהיר אותו מבחינה תפיסתית מקצועית.

<מריה פודגייצקי: אני נפגשתי עם העובדים המופלאים של עיריית תל אביב ועם הוותיקים שביניהם.

<מריה פודגייצקי: שאלתי אותם איך יכול להיות שיש לי במערכת הממוחשבת דר רחוב 8 שנים שמטופל ביחידה לדרי רחוב.

<מריה פודגייצקי: רוב הזמן הוא ברחוב ומה בעצם עשינו 8 שנים?

<מריה פודגייצקי: התשובה הייתה 'לוקח זמן ליצור קשר'.

<מריה פודגייצקי: אני חייבת להגיד לכם שאני עושה איזה בדק וחשבון נפש שלנו, אני אומרת שאולי אנחנו עושים משהו לא נכון, כי אם אנחנו 8 שנים בקשר עם המטופל והוא עדיין ברחוב, אולי צריך לבחון מצד אחד מה הכיוון הטיפולי ושנית מה יש לנו להציע.

<מריה פודגייצקי: אני אומרת שפה צריכה להיות השאלה.

<מריה פודגייצקי: החלק של ההתמקצעות וחיפוש דרכים חדשות לדרי רחוב זה מה שמעסיק אותי הכי הרבה.

<מריה פודגייצקי: אני יודעת שמה שמראים במשרד השיכון לא מספיק.

<מריה פודגייצקי: אני יודעת שיש לנו בעיה עם הבטחת הכנסה, לא רק לדרי רחוב אלא באופן כללי, הכסף באמת לא מספיק.

<מריה פודגייצקי: אני יודעת שיש בעיה של דיור בכלל באוכלוסייה ולא רק לדרי רחוב.

<מריה פודגייצקי: אני גם יודעת שהאוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה זאת אוכלוסייה שצריכה מענים ארוכי טווח.

<מריה פודגייצקי: לכן, האתגר הגדול איך בכל החוסר הזה עושים איזה איגום משאבים ומתקדמים, מה לעשות, אנחנו צריכים להיות גם ריאליים.

<מריה פודגייצקי: אנחנו יושבים פה עם השותפים שלנו ושוברים את הראש איך אנחנו בכל זאת עושים את זה בתנאים שנוצרו.

<מריה פודגייצקי: אין ספק שיש צורך במשאבים ארוכי טווח.

<מריה פודגייצקי: אנחנו מטפלים באותם אנשים שנה אחר שנה, זה פשוט לא יאומן.

<מריה פודגייצקי: באמת הטובים שבטובים, אנשי מקצוע אחד-אחד שמשקיעים בהם מזמנם, מכישוריהם ומכל מה שרק אפשר.

<מריה פודגייצקי: באמת עושים את הבלתי אפשרי, אבל האנשים האלה חוזרים לרחוב כי אי אפשר לשרוד עם מה שאנחנו מעניקים להם.

<מריה פודגייצקי: בסוף התהליך, שם אנחנו צריכים קודם כל להיות, כי הגלגל הזה צריך מתישהו להפסיק להסתובב.

<מריה פודגייצקי: זו נקודה- - -

<יואב בן ארצי: מריה, תרשי רק להגיד משהו - - -

<מריה פודגייצקי: אבל יואב רק כדי שאחזיק את החוט ברשותך.

<מריה פודגייצקי: הדבר הנוסף, אני חייבת להשמיע אותו פה.

<מריה פודגייצקי: דיברנו פה אפרופו מטרופולין לא מטרופולין.

<מריה פודגייצקי: אנחנו רצים היום עם איזה פרויקט שככה מאגם משאבים של כולם.

<מריה פודגייצקי: אני רוצה לומר לכם שדווקא הערים הקטנות ביותר, יותר בקלות מרימות כפפה, יותר בפשטות מוכנות לקלוט גם אוכלוסייה שהיא לא מהרשות שלהם והם דברים שקצת יותר קל.

<מריה פודגייצקי: לא נדבר על זה שהשכירות יותר זולה בערים שהן לא מרכזיות ויותר קל להרים פרויקטים כאלה.

<מריה פודגייצקי: גם את הפן הזה אני רוצה להשמיע פה, כי השותפים שרצו איתנו עם הרעיון בהתחלה, רק בשבוע שעבר נפתחה מסגרת חדשה בחדרה לדרי רחוב, טיפול ארוך טווח ללא שעון שעומד לו מעל הראש שהוא צריך לצאת, תנאים, מקסימום.

<מריה פודגייצקי: הם מוכנים לקלוט גם אנשים שהם לא מחדרה.

<מריה פודגייצקי: זה לא מכרז ולא כלום, הרמנו את זה, הרמנו.

<מריה פודגייצקי: מי שהרים את זה הם המפעילים, אבל הסיפור הזה קרה בפחות שלושה חודשים.

<מריה פודגייצקי: כנ"ל היה באשדוד.

<מריה פודגייצקי: אני אומרת, לפעמים אנחנו לוקחים איתנו דווקא את השותפים שהם כאילו לא היו על המפה כשחקנים מרכזיים ועושים איתם דברים מאוד מאוד יפים.

<מריה פודגייצקי: חשוב לי להשמיע את זה פה.

<יואב בן ארצי: אני רק רוצה להגיד פה שני דברים.

<יואב בן ארצי: אחת, לגבי האוכלוסייה של ה-8 שנים.

<יואב בן ארצי: השבוע, ביום שני שעבר בדיוק, אשפזתי בכפייה לצערי אישה בת 79, 21 שנה ברחוב, כמעט מאז שהקמנו את היחידה.

<יואב בן ארצי: פעמיים היא הייתה בהוראת בדיקה כפויה ושחררו אותה כעבור כמה שעות, כי היא הייתה בסדר גמור.

<יואב בן ארצי: בעלת אוריינטציה, הכול היה טוב.

<יואב בן ארצי: אישה שהתעקשה להיות ברחוב.

<יואב בן ארצי: בשלב מסוים אני כבר שיניתי פאזה ואמרתי: 'רבותיי, יש כאן דגם של דרות רחוב'.

<יואב בן ארצי: הדברים מאורגנים, החפצים מאורגנים, הכול מסודר יותר טוב מארון הבגדים שלי, הכול מתוקתק, היא סירבה לצאת מהרוחב.

<יואב בן ארצי: ביום שני האחרון היא התחילה לצרוח, אמרתי איזה יופי, אודי שי.

<יואב בן ארצי: היא אושפזה בבית החולים, התקשרו אלי מבית החולים ואמרו 'עשיתם מצווה גדולה, האישה הזאת כמעט ולא רואה'.

<יואב בן ארצי: או.

<יואב בן ארצי: קיי, אני לא מדבר על ההיבט הנפשי, על ההיבט הפיסי.

<יואב בן ארצי: למה אני אומר את זה, ניסיונות האחד אחרי השני, כבר אמרנו אולי משנה מקום משנה מזל, משנה עובד משנה מזל, עובדים חדשים חנכו אותה.

<יואב בן ארצי: אמרנו אולי ייוצר קשר, כל דרך שניסינו.

<יואב בן ארצי: אגב, היא לא היחידה, יש לנו הרבה כאלה ששנים ברחוב, התמכרות פעילה – אין לי איך להתמודד עם זה חוץ מלהיות שם לידה ובכל פעם דרך אשפוז כזה או אחר להביא אותם לידי טיפול.

<יואב בן ארצי: מריה, יש 85 כאלה היום ברחוב, אני אומר את זה בצורה הכי שקופה - - -

<מריה פודגייצקי: זה לקחת אחריות גם אחרת.

<מריה פודגייצקי: כשאני אומרת 'אחריות אחרת', זה כולנו צריכים לעשות חשיבה- - -

<יואב בן ארצי: ברור, אבל אני אומר ש אולי יהיו גם מצבים שנהייה חסרי אונים מול הבחירה הזאת.

<יואב בן ארצי: קשה לי להגיד - - -

מירב בן ארי: יהיו מצבים - - -

<יואב בן ארצי: ובעיר הזאת, עוד נתון שלא אמרתי, יותר מ-50% הם בכלל לא תל אביבים, אפרופו תעודת זהות.

<יואב בן ארצי: אני בכלל לא מדבר על זה.

<יואב בן ארצי: one's הגיע אלי, אוכל, נושם ומתקיים פה וחי פה, אני נותן לו שירות.

<יואב בן ארצי: זו בכלל לא שאלה ב-99.9% של המקרים.

<יואב בן ארצי: לגבי הנושא של הערים הקטנות – אני מקווה שאני לא פוגע מריה, אבל אני אומר את זה.

<יואב בן ארצי: אני חושב שיש משהו שאם אני מדמה אותו לגינה, בערים הקטנות זה סוג של ערוגות שנורא קל לטפח אותן.

<יואב בן ארצי: אנחנו, סליחה על הביטוי, ג'ונגל, שדה לא חרוש.

<יואב בן ארצי: עיר גדולה במובן של דרי רחוב היא שדה לא חרוש.

<יואב בן ארצי: בואו נעשה את העבודה של: חריש הקרקע ולהעמיד את המתקנים הראויים ואת כוח האדם והמשאבים עבור האוכלוסייה הזאת.

<יואב בן ארצי: אי אפשר להשאיר את המצב כמו שהוא.

<רות מנע: שלום.

<רות מנע: רות מנע, מנהלת תחום טיפול בפרט ובחריגים.

<רות מנע: אני רוצה להגיד משהו.

<רות מנע: נכון, הסיוע שלנו בשכר דירה הוא לא מספיק.

<רות מנע: אנחנו ערים לעובדה שזה לא מספק, אבל הכול מתחיל ונגמר בתקציבי, גם לנשים מוכות וגם ליחידים נכים וגם לחד-הוריות, הסל הוא מצומצם ואנחנו נאצלים לחלק אותו בין כולם.

<רות מנע: בגלל שאנחנו ערים לעניין הזה, הייתה לנו יוזמה כשקיבלנו קצת כסף לאחרונה, אחת הקבוצות שהעלנו לדיון על השולחן ואמרנו שזו קבוצה שלא מספיק לה, זו הקבוצה של דרי רחוב.

<רות מנע: לכן, ה-1,170 שיורד במשך ה- 4 שנים.

<רות מנע: אנחנו השארנו את זה באותה רמת סיוע לכל ה-4 שנים - - -

<יואב בן ארצי: שזה מבורך.

<רות מנע: כן, זה באמת לא היה פשוט לבחור בין כל הקבוצות האוכלוסייה הנזקקות את דרי רחוב ולתת להם.

<רות מנע: חשבנו שזה חשוב, נכון וצריך.

<רות מנע: אנחנו מצטרפים גם לכל מיני יוזמות שמגיעות אלינו.

<רות מנע: כשמריה פנתה ואמרה שיש יוזמה לשיקום ארוך טווח 'בואו נעשה איגום משאבים' אנחנו הצטרפנו ואנחנו מברכים על היוזמה.

<רות מנע: כל בית שנפתח אנחנו מצרפים לנוהל החדש הזה.

<רות מנע: אני גם רוצה להגיד שאחת ההמלצות שלנו לוועדת אללוף, שהוקמה למלחמה בעוני, הייתה להגדיל את הסיוע בשכר דירה לכל קבוצת האוכלוסייה הנזקקות לרבות דרי רחוב.

<רות מנע: לצערי, בשלב מוקדם ההמלצות האלה הוקפאו בגלל תקציב, אבל כל אימת שיש לנו הזדמנות ותקציבים נכנסים אנחנו חושבים על האוכלוסייה.

<רות מנע: אני מצטרפת לדעה שזה לא מספיק, אנחנו ערים לכך ובכל מקום שאפשר אנחנו עושים.

<יואב בן ארצי: את גם שותפה לדעה - - -

מירב בן ארי: אני מצטערת, אני חייבת לסיים בעוד כמה דקות וחשוב לי לשמוע כאן את כולם.

מירב בן ארי: בבקשה דוקטור, תציג את עצמך לפרוטוקול.

<שמוליק שיינטוך: שמוליק שיינטוך מבית הספר לעבודה סוציאלית במכללה האקדמית ספיר.

<שמוליק שיינטוך: אני מאוד שמח לשמוע את מה שאת אומרת רות על העניין שאתם משאירים את הכסף באותה רמה, אבל כמו שנאמר כאן, וכתוב פה על הלוח, 1,170 שקל זה באמת לא מספיק - - -

<רות מנע: מסכימה.

<שמוליק שיינטוך: כשרואים את המספרים ש- - -

מירב בן ארי: זה משהו שאנחנו מסכימים, זה משהו שאנחנו הבטחנו בתקציב 2017.

מירב בן ארי: זה דבר שכולנו פה שותפים, גם ציפי, גם יואב - - -

<שמוליק שיינטוך: זה קשור למשהו שיואב הזכיר על דיור בתחילה.

<שמוליק שיינטוך: בעצם גם כשיואב הזכיר את זה ומריה הציגה באולם הזה לפני כמה חודשים, באופן שזה איזשהו מענה שיכול להסתדר, גם הכסף שמגיע ממשרד הבינוי והשיכון וגם לתת מענה לעניין של התקנים.

<שמוליק שיינטוך: מתחילה התקינה היא לא 1 ל-30, היא 1 בין 6 ל-10.

<שמוליק שיינטוך: זאת אומרת, עובד אחד על 6 עד 10 אנשים בצוות רב מקצועי.

<שמוליק שיינטוך: אם מחפשים איזו תכנית שהיום ברמה הבינלאומית נותנת מענה לאוכלוסייה של חסרי בית, אז דיור חינם נותן מענה.

<שמוליק שיינטוך: לא מזמן היה באירופה פיילוט, אנחנו פה בוועדה שעוסקת גם בצעירים באופן רציף, פיילוט שהראה שגם עם צעירים התכנית הזאת עובדת, אבל צריך לעשות התאמות מקומיות, התאמות לצעירים.

<שמוליק שיינטוך: אבל, בסופו של דבר גם לחסרי בית צעירים וגם לחסרי בית מבוגרים תכנית דיור חינם עובדת.

<שמוליק שיינטוך: אם מחפשים תכנית ללכת אליה, כל מה שאתה מראה כאן, דיור חינם נותן מתחילה מענה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף בבקשה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שאני מאוד מעריכה שאתה יושב איתי פה מתחילת הדיון.

עבדאללה אבו מערוף: אני יושב איתך קודם כל בגלל שאני מעריך אותך וחשוב יותר, בגלל שהעניין חשוב מאוד מבחינה חברתית, זה חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא חבר באופן קבוע, אבל בכל הדיונים האלה שהם חשובים מאוד ושהם אבני יסוד בחברה שלנו חייב להיות לנו חלק בהם.

עבדאללה אבו מערוף: הדיון לא רק טוב, הוא ממש טוב.

עבדאללה אבו מערוף: יש לנו את ההבחנה, סטטיסטיקה, אבל את הטיפול הנכון חסר לנו ועם העבודה המצוינת שהשקעתם מריה ויואב, זה מובן, זו עבודה מקצועית לחלוטין.

עבדאללה אבו מערוף: העניין הוא שאנחנו, מקבלי ההחלטות, לא מספיק שיש לנו את ההבחנה צריך לדפוק תמיד תמיד.

עבדאללה אבו מערוף: הנה, משרד השיכון פה מעורב וצריך את הדברים האלה להמשיך ולא להסתפק במה שיש.

עבדאללה אבו מערוף: להשלים מה שחסר לו, חסרות לו משרות אז בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: לא מספיק דוח ועדת העוני ושל ועדת אלאלוף שהוא נשאר, כמה זמן מדברים ודווקא העוני עוד יותר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אכנס להיבטים אחרים בעניין של חלק מהאזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו אין להם מודעות על הדברים שמושקעים בחברה שלנו הישראלית, בתל אביב-יפו, בחיפה, אולי בגלל שההרכב של האוכלוסייה מבחינה מנטלית חברתית הוא קצת אחר.

עבדאללה אבו מערוף: תפיסת העולם שאצלנו שהתופעה הזאת היא ישנה, אבל לא רואים אותה בגלל כל מיני סיבות, אבל והמנטליות היא יותר ולכן הם נושמים, או גולשים והם הולכים לחיפה.

עבדאללה אבו מערוף: אני הייתי רוצה שמהוועדה הזאת יהיו גם מסקנות.

עבדאללה אבו מערוף: אצלנו גם בתמרה וגם במקומות אחרים כמו שפרעם, שגם שם המועצות תיקחנה את התפקיד שלהן, אולי הם מודעות, אבל כמו שאומרים אולי הם שמים את הראש בחול כי זה קל.

עבדאללה אבו מערוף: אני בונה גם על זה שאנחנו בעניין הזה, ראשית לא יהיה לכם שם עומס, נוכל לטפל ספציפית אצלנו גם בעניינים האלה שהם שם ועם ייחודיות.

עבדאללה אבו מערוף: כמו שאומרים, נתפוס שתי ציפורים במכה אחת, גם פחות עומס וגם אנחנו נטפל באוכלוסייה הספציפית שם.

עבדאללה אבו מערוף: זה אמור לכלול את התקציבים ופנייה לעיריות.

עבדאללה אבו מערוף: חיפה, אפשר לעשות ישיבה משותפת לראות אם יש עומס ומאיפה זה ואז נטפל בעניין בצורה הנכונה מבחינה סוציאלית חברתית כמו שצריך.

מירב בן ארי: תודה רבה חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

מירב בן ארי: עיריית ירושלים, רציתם להתייחס.

<תמר סיבוני: קודם כל אני רציתי להגיד, לא אגזול הרבה זמן.

<תמר סיבוני: עיריית ירושלים מזמן לא מטפלת באנשים ששייכים רק לעירייה - - -

מירב בן ארי: זה ידוע.

<תמר סיבוני: אדם שאין לו לאן ללכת הוא מגיע לעיריית ירושלים.

<תמר סיבוני: אם לא שמעתם, שדה תעופה בן גוריון שייך לעיריית ירושלים.

<תמר סיבוני: כל מי שמגיע לעיריית ירושלים כי הוא יודע שיש הלנת חירום ושם יטפלו בו.

<תמר סיבוני: זה דבר ראשון.

<תמר סיבוני: דבר שני, מה שיואב אמר לגבי טיפול בדרי רחוב, אולי משרד הרווחה יכול לוותר על אותם אנשים ולהגיד רק 4 שנים וזהו, אבל הרשות המקומית לא מוותרת על אף אדם, אם הוא יהיה 8 ,10 או 12 שנה אנחנו נמשיך לטפל בו.

<תמר סיבוני: יותר מזה, אני יכולה להגיד באופן אישי שהוצאתי אנשים ברחוב אחרי 5 ו-6 שנים שהם היו בזולה.

<תמר סיבוני: בוקר אחד הם התרצו, קמו, באו איתנו והלכו לקריית שלמה לעשות גמילה.

<תמר סיבוני: זה לגבי עיריית ירושלים.

<תמר סיבוני: אני רוצה להגיד ש"השלטר" שלנו נותן מענה לא רק אוכלוסייה ישראלית יהודית אלא גם לערבית בלי שום קשר לצבע, מין ודת.

<תמר סיבוני: זה "שלטר" שמאכלס בתוכו גם נשים וגם גברים עם פיקוח של 24 שעות.

<תמר סיבוני: כל זמן שיש שם אנשים יש - - -

מירב בן ארי: איך נקרא "השלטר" הזה?

<תמר סיבוני: "שלטר" - - - הוא ממוקם באחד מבתי - - -

מירב בן ארי: כי אצלם אין העירוני.

מירב בן ארי: ממש משפט אחד אחרון.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע את רבקה.

מירב בן ארי: רבקה, רק אם תוכלי לקצר כי יש כאן וועדה אחרינו שהיא גם חשובה, אבל אני רוצה לשמוע אותך.

מירב בן ארי: תודה שבאת.

<רבקה טיטאן: שלום לכולם, אני מאוד מתרגשת.

<רבקה טיטאן: שמי רבקה.

<רבקה טיטאן: עליתי לארץ בשנת 198 מקזבלנקה, מרוקו.

<רבקה טיטאן: הגעתי למרכז קליטה שם למדתי מלונאות בטבריה.

<רבקה טיטאן: בסוף הלימודים, בשנת 2000 עברתי לירושלים.

<רבקה טיטאן: בהתחלה, בנושא מגורים הסתדרתי בכל מיני מקומות.

<רבקה טיטאן: כתוצאה מחוסר קורת גג, חוסר בית, חוסר יציבות תעסוקתית נשארתי ללא קורת גג.

<רבקה טיטאן: הגעתי למצב שהייתי דרת רחוב.

<רבקה טיטאן: ישנתי בבתי כנסת שונים בארץ, בכותל המערבי וגם בשערי צדק.

<רבקה טיטאן: בקיצור, הכי גרוע בחדרי מדרגות.

<רבקה טיטאן: סליחה על הביטוי, הייתי ממש במצב של דרת רחוב.

<רבקה טיטאן: הגעתי למצב של משבר חמור שבו הרגשתי שאין תקווה, בודדה, מיואשת, אין לאן לפנות.

<רבקה טיטאן: הופניתי למרכז למצבי חירום מגורמים אחרים.

<רבקה טיטאן: פגשתי את תמי, תמר סיבוני.

<רבקה טיטאן: אני רוצה להדגיש, אישה מדהימה שעושה מעבר לעבודה שלה במסירות נפש.

<רבקה טיטאן: אישה בעלת נתינה גדולה שרק - - -

<תמר סיבוני: תספרי על השיקום שלך.

מירב בן ארי: תני לה.

מירב בן ארי: היא קוראת יפה, אל תפריעי לה.

מירב בן ארי: כולנו מקשיבים, תמשיכי רבקה.

<רבקה טיטאן: היא חיזקה אותי וכל הזמן חיוך על הפנים.

<רבקה טיטאן: זה מחמם את הלב, בקיצור.

<רבקה טיטאן: ברגע שמגיעים למקום הזה ולמצב הזה זה גם הרבה עידוד וגם תורם.

<רבקה טיטאן: תמי הציע כפתרון את "השלטר" לדרי רחוב.

<רבקה טיטאן: בהתחלה היה לי קשה והיה זמן להתרגל, אבל היה חשוב לי לקבל מיטה, ארוחות חמות, מקלחת חמה, התייחסות אנושית מהמדריכים, טיולים ופעילויות.

<רבקה טיטאן: במהלך השנה האחרונה מלווה אותי עובד סוציאלי, - - -אשל, אדם אכפתי שמטרתו היא רק לסייע, לעזור ולדאוג לכל מי שפונה אליו באופן אמיתי, זה דבר טבעי אצלו.

<רבקה טיטאן: בעזרתו הצלחתי לעבור וועדות בביטוח לאומי, וועדת סל שיקום וסיוע בשכר דירה ממשרד השיכון.

<רבקה טיטאן: כיום, ברוך ה', אני יכולה להגיד שיש לי תקווה והרבה אור לעתיד.

<רבקה טיטאן: אני עומדת לקבל דיור מוגן, סיוע בשכר דירה.

<רבקה טיטאן: אני רוצה להודות על העזרה שקיבלתי מעובדי העירייה והמדינה שתמכו בי והאמינו בי ובכוחות שלי והחזיקו עבורי את התקווה שבתחילת השנה לא הייתה.

<רבקה טיטאן: אני רוצה לציין שהעובדים במרכז למצבי חירום הם עושים מעבר למחויבות שלהם לשעות העבודה ומכל הנשמה.

<רבקה טיטאן: זה הכוח שלנו כעם וכמדינה שלא מוצאים בשום מקום אחר.

<רבקה טיטאן: יש לי נקודות טובות וחשובות מהמקום הזה שהופניתי.

<רבקה טיטאן: יש תוקף שזה עוזר לאדם להגיע למטרה מסוימת בחיים ולא לשבת בטל.

<רבקה טיטאן: חשוב לקום בבוקר ולצאת ולעשות דברים שאנחנו צריכים לעשות.

<רבקה טיטאן: דבר השני, הדחיפה מהצד השני, מהעובד הסוציאלי וגם מהאנשים העובדים שם.

<רבקה טיטאן: ההתקדמות בעניינים האישים עוזרים לקבל כוח ולהחזיר לנו את הביטחון.

<רבקה טיטאן: למשל, כשנכנסתי בקהילה תומכת לאחר שיצאתי מה"שטלר" הרגשתי שאני חוזרת אחורה, מפסידה את כל מה שעשיתי עד עכשיו ואז קמתי ועזבתי.

<רבקה טיטאן: אני אומרת, אני לא רוצה לחזור עוד פעם לאן שהגעתי.

<רבקה טיטאן: שוב חזרתי ל"שלטר" והיום יש לי אומץ ורצון לגור באופן עצמאי ולהתחיל הכול מחדש בזכות העזרה הזאת.

<רבקה טיטאן: דבר שלישי, לפעמים כשיש נושאים מטרידים אז יש עם מי לדבר.

<רבקה טיטאן: כשלא יודעים עם מי לדבר ומה לעשות, אז יש מדריכים שמתייעצים איתם, יושבים ומדברים איתם, זה גם עוזר לקבל עצות והדרכה.

<רבקה טיטאן: דבר רביעי, - - -

מירב בן ארי: רבקה, הסיפור שלך מדהים.

מירב בן ארי: רק משפט סופי ואנחנו - - -

<רבקה טיטאן: זה הסוף.

<רבקה טיטאן: נכון שצריך לדעת לפנות למקומות הנכונים כדי לקבל עזרה, אבל צריך לא לשכוח להודות.

<רבקה טיטאן: להיות עם הכרת הטוב כלפי האנשים האלה שעזרו.

<רבקה טיטאן: אני מודה לכם ומקווה שתמשיכו תמיד לעזור לאנשים אחרים הזקוקים לעזרתכם.

<רבקה טיטאן: שמחתי לפגוש אתכם.

<רבקה טיטאן: אם יש שאלות בשמחה.

מירב בן ארי: תודה רבה שבאת לפה ושיתפת את הוועדה בסיפור שלך.

מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת, אבל קראת כול מה שכתבת?

מירב בן ארי: כל הכבוד לך.

מירב בן ארי: כל פעם שוועדת המשנה של חסרי בית מסתיימת אנחנו מסיימים בסיפור.

מירב בן ארי: אני שמחה שזכיתם לשמוע.

מירב בן ארי: אני מודה לטלי שהולכת להחליף אותי כיושבת ראש וועדה חשובה לא פחות.

מירב בן ארי: אני אגיד בדקה אחת לסיכום הוועדה.

מירב בן ארי: קודם כל אני מודה לכל מי שהגיע לפה.

מירב בן ארי: אני יודעת שכל האנשים פה מגיעים מהשטח וגם עם הסיפורים שלך, אבל גם אנשים שבאמת נושא של דרי רחוב, מה שנקרא, חשוב להם.

מירב בן ארי: אני נתתי כאן כמה החלטות חשובות, אני אטפל גם בעניין של עיריית ירושלים ואפגש עם מנהלת אגף הרווחה כדי שנסגור סופית את התכניות של ירושלים.

מירב בן ארי: ציפי, אני עוד פעם אומרת, צריכה להיות תכנית כתובה.

מירב בן ארי: את עובדת ועובדת וכל שבוע מביאה כאן דברים לוועדה, אבל צריך להיות משהו כתוב כדי שנעביר הלאה.

מירב בן ארי: מחר יש לכם את הפגישה, אני מבקשת שלוועדה הבאה, כמו שעשינו פולו-אפ על הוועדה הקודמת, שיהיה כאן סיום.

מירב בן ארי: אני בטוחה, אנחנו חייבים לתקן בעניין של התקינה וכמובן את הנושא של חיפה.

מירב בן ארי: יש לנו גם את הדיורית, אבל עדיין יש שם בעיה.

מירב בן ארי: למרות שיש התנגדות של ראש העיר אנחנו ננסה.

מירב בן ארי: בכל אופן אנחנו ננסה למצוא פתרון לצעירים האלה חסרי בית, לא יכול להיות שהם ימשיכו לגור בשכונה הנוראית הזאת.

מירב בן ארי: אני אפגש גם אתכם.

מירב בן ארי: אני מאוד מודה לכם.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך להיפגש, זו וועדה מאוד חשובה.

מירב בן ארי: בעיניי מאוד חשוב איך אנחנו מעלים לסדר היום את הנושא של דרי רחוב במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולכם.

מירב בן ארי: אני מצטערת זה הזמן של טלי.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולכם.