ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 168, 2016-02-09 13:00

אלי אלאלוף: היום הוועדה עובדת פול טיים, לכן יש שני יושבי ראש.

אלי אלאלוף: אחד זה שולי מועלם שניהלה את הישיבות בנושא המחלות וביד רמה.

אלי אלאלוף: דיונים מאד קשים במצבים - - -

אילן גילאון: היא במחלות, אתה בתאונות.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: ובבקשה, חבר הכנסת חאג' יחיא, ברשותך.

אלי אלאלוף: אז קודם כל היום ה-9 בפברואר 2016, ל' בשבט תשע"ו, השעה 13:07 דקות, צהריים טובים.

אלי אלאלוף: חברים אני לא יודע איך להגיד מילים קשות, לא קשות, אבל אני שמח קודם כל שאני קורא גם כן מגברת אדוארד את המאמר.

אלי אלאלוף: עברתי עליו לפני כמה דקות ואני שמח שגם במשרד הכלכלה כבר מודעים.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים בפני תופעה שבינתיים חוץ מהתקשורת, והפעם אני רוצה להודות להם.

אלי אלאלוף: הוא נתייחס ברצינות למצב העגום של אתרי הבנייה ולתאונות העבודה באתרי הבנייה.

אלי אלאלוף: אנחנו קיימנו מספר דיונים ואני לא מרגיש, ואני חייב להגיד והלוואי שהייתי טועה ותעזרו לי לטעות או לתקן, שהמצב ישתנה.

אלי אלאלוף: אני בטוח שזה לא יהיה מהיום למחר, אבל לא להתמודד עם 13,000 האתרים שקיימים בבנייה, שלצערי מביאים לנו כל שבוע הרוגים – בחודש האחרון שבעה הרוגים – פה מקובל להגיד את השמות, אבל הפעם אני אחרוג, אני אשתמש ב - - - שלי ואני אגיד שמות של אנשים שהלכו לעולמם בגלל רשלנות כוללת של כולנו.

אלי אלאלוף: אז אף גוף שלא ירגיש לא פה, ואני מציין דווקא את הגוף שמרגיש שהוא לא צריך להיות – נציג משרד השיכון, שר השיכון באופן אישי ואתם יודעים שאני שייך לאותה מפלגה.

אלי אלאלוף: הוא אמר זה לא בשטח שלי.

אלי אלאלוף: ואני כועס עליו ואני אומר את זה בפומבי היום.

אלי אלאלוף: תגידו שזה לא אקט קולגיאלי, אני אומר את זה כי זה אקט ציבורי עם אחריות אישית.

אלי אלאלוף: אז בין ההרוגים נצטט שמות.

אלי אלאלוף: אני אצטט את הרשימה שיש לי: ויטל אסף, פועל בניין בן 43 מראשון לציון.

אלי אלאלוף: אחמד ביראווי, בן 29, אזור חברון.

אלי אלאלוף: פזי סאלח, בן 43, מג'דידה מאכר.

אלי אלאלוף: טודור דוברש, בן 32.

אלי אלאלוף: אשרף טהה בן 41 מכפר קאסם.

אלי אלאלוף: קאסם אבו ראס, בן 34 מלוד.

אלי אלאלוף: יהודה מגדיאל, שהוא לא היה עובד בניין כנראה, אלא אינסטלאטור מגבעתיים.

ג'מאל זחאלקה: אינסטלאטור וגם עובד בניין.

אלי אלאלוף: מיד אני מתקן.

אלי אלאלוף: המצב הזה מוכיח שהרשימה הזאת - - -

<קריאה: זה ממתי?

<קריאה: מינואר?

אלי אלאלוף: אני לא בחקירה אצלך.

אלי אלאלוף: את מפריעה לי מאד.

אלי אלאלוף: חברי כנסת יכולים לשאול באופן ספונטני, הקהל יכול לדבר ברשות, בבקשה.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שתאונות זה לא דבר שקורה סתם.

אלי אלאלוף: תאונות זה דבר שקורה כשהמערכת כל כולה לא מתפקדת כראוי.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שהמערכת של הבניין לא רק שמשלבת את כל המערכות השונות, אם זה הנדסה, אם זה מערכות הבניין הרטובות, הלא רטובות.

אלי אלאלוף: אם זה ההיערכות של הקבלן, אם זה הזמנה, אם זה תשלומים בזמן.

אלי אלאלוף: והביטוי הנורא ביותר זה כשהמערכת הזאת מובנת לאנשים.

אלי אלאלוף: אנשים קמים בבוקר, השמות שקראתי, אני בטוח שחיכו להם ילדים, חיכו להם משפחות והנה הם חוזרים, אף אחד אפילו לא שם פוקוס.

אלי אלאלוף: לא ראיתי כתבה על אחד מהם, שמראה כמה האסון הזה הוא פגיעה אישית ומשפחתית וקהילתית של החברה.

אלי אלאלוף: ואל תרגישו שיש פה סלחנות כלפי כל גוף.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אנחנו נהיה תובעניים כלפי כל גוף ואמרתי את זה ואני חוזר ואמשיך.

אלי אלאלוף: כל חודש יהיה פה דיון על כל אחד מהגופים, או על כל נושא שביחד נעלה אותו.

אלי אלאלוף: אנחנו גם נתחיל לצאת לשטח ללא הודעה מראש, וכבר בשבוע הבא אנחנו נהיה עם קבוצה של חברי כנסת - אני בוחר אותם אחד אחד, אני מודה באשמה - כדי שנגיע בהפתעה למקומות מסוימים.

אלי אלאלוף: כדי לדרוש מכל הגופים דין וחשבון בשטח לפני שנחזור ונדון בהם.

אלי אלאלוף: אם יש לנו זכות אחת, זו היכולת להתמודד עם הבעיה הזאת.

אלי אלאלוף: זו הזכות הגדולה ביותר, זו הזכות שלנו להתמודד עם הנושא של תאונות, במיוחד בענף הבנייה.

אלי אלאלוף: אנחנו הולכים לתהליך אדיר של בנייה של אתרים רק בדיור של 50,000, 60,000, 70,000, 80,000 יחידות דיור, ואני שמח שהמהלך הזה נולד אצלנו במפלגה ואצל ראש המפלגה שלנו – כחלון, אבל הדברים האלה דורשים מאיתנו, מכל הגופים, היערכות הולמת.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות שאנחנו לא נתחשב בתנאי מזג אוויר.

אלי אלאלוף: ניו-יורק יכולה להרשות לעצמה לראות במנהטן מנוף נופל.

אלי אלאלוף: אנחנו לא יכולים.

אלי אלאלוף: לא יכולים ולחייב עוד ולפטר עובדים, כפי שקיבלנו דיווחים שפוטרו עובדים מפני שלא הסכימו, ובצדק והבנה מלאה בעיני, שעובדים לא הסכימו לעלות על המנופים.

אלי אלאלוף: מעלים אותם כשרוח משתוללת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא הסכימו להתאבד.

אלי אלאלוף: נכון מאד, אני מסכים איתך.

אלי אלאלוף: אז אנחנו גם נהיה ואני בסוף הדיון, אני מודיע לחברי חברי הכנסת, אני הולך להגיש הצעת חוק, אבל נעבוד במקביל להצעת החוק.

אלי אלאלוף: אנחנו גם נכנס במקום, גברת אדוארדס, תקבלי מאיתנו גב מלא, במקום משרד הכלכלה שאינו מסוגל היום לפקח על המהלך.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות.

אלי אלאלוף: קיבלנו את המספרים, התערבתי, לצערי ללא הצלחה.

אלי אלאלוף: לא הצלחנו עוד לאייש תפקיד אחד מתוך כל התקנים הקיימים הלא מנוצלים כדי שיהיה יותר פיקוח, עם תנאי שירות הולמים כדי שיהיה פיקוח.

אלי אלאלוף: אז הנושא הזה מחייב את כולנו.

אלי אלאלוף: היום אני אפנה במיוחד לרשם הקבלנים, כדי שנדע ממנו, או דרכו, כל כל המהלכים שרשם הקבלנים עושה כדי להתמודד עם הבעיה.

אלי אלאלוף: זה לא אומר חס וחלילה שאנחנו מטילים אשמה בו או במישהו אחר.

אלי אלאלוף: גברת אורלי לוי, לא מדברים בטלפון באמצע ישיבה.

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אני חייבת לנתק.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה SOS.

אלי אלאלוף: אז בחוץ.

אלי אלאלוף: אז אנחנו רוצים בנושא זה לקבל מרשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: יש לו כלים, יש לו עבודה, יש לו יכולת אדירה, אבל יש לו גם התמודדות עם הליקויים הקיימים במערכת, שאפשר למצוא אותם בדו"ח מבקר המדינה של שנת 2015.

אלי אלאלוף: אז אנחנו היינו רוצים היום לדעת מהקבלנים על ההיערכות המיוחדת שלהם לזה, ולהתחיל סוף סוף אולי לקבל עדויות מקבלנים שבאתר שלהם נהרגו פועלים.

אלי אלאלוף: מה קורה להם?

אלי אלאלוף: אנחנו רואים, ועוד לא שמעתי, אני חייב להגיד – לא קיבלתי אפילו דו"ח כתוב שרשם הקבלנים הורה, או המפקח של משרד הכלכלה, הורה על אזהרות של קבלן זה או אחר.

אלי אלאלוף: הדיווח שקיבלנו בישיבה האחרונה, חברי כנסת שהיו שמעו את זה כמוני, המשטרה בקושי פתחה תיקים בודדים על כל התאונות שבהן היה מוות.

אלי אלאלוף: לכן הנושא הזה היום הוא כאוב, אבל לא נרפה ממנו ונתמודד איתו.

אלי אלאלוף: רשות הדיבור, הראשון שאני אבקש ממנו לבטא את עצמו, אילן גילאון.

אלי אלאלוף: אחר כך תרשמו ומיד אחרי מספר חברי כנסת, נבקש מרשם הקבלנים לתת לנו עדכון.

אילן גילאון: אני באמת אהיה מאד קצר ומאד חד, אדוני.

אילן גילאון: תודה רבה שכינסת אותנו.

אילן גילאון: זו הפעם השלישית שאנחנו דנים בנושא הזה ועושה רושם שמישיבה לישיבה מספר הנפגעים עולה.

מיכל בירן: נוכחות מדהימה של חברי הכנסת.

אילן גילאון: מדהימה של חברי כנסת, כי הנושא הוא פשוט מוות של בני אדם.

<קריאה: מוות מיותר.

אילן גילאון: ואני ככה העליתי השערה וגם אחרים, שכנראה שכאן יש הוזלת יד כזאת, אולי גם בין היתר בגלל שמדובר באנשים האחרונים בשרשרת המזון החברתית שקיימת כאן, וכנראה אין לאף אחד עניין.

אילן גילאון: מה זאת אומרת המשרד איננו מסוגל לכפות את החוק?

אילן גילאון: הרי לא יכול להיות והבעיה היא, אדוני יושב הראש, שכאשר יש פקח אחד ל-700 אתרים ותיקנו לו אופניים, לכל הרוחות, כי הוא הרי גם נוסע בלי מכונית, אין לו רכב לדבר הזה, התוצאה היא מובנת מאליה.

אילן גילאון: זאת אומרת כאן הבעיה כתובה, הפתרון ישנו, הוא פתרון כספי שבסופו של דבר אם אני לא יכול לשכנע את האנשים שמדובר בחיי אדם, אפילו ברמה של כסף – תעשו את החשבון מה קורה כאן.

אילן גילאון: ולכן העניין הוא, ואני ראיתי שמשרד הכלכלה מיהר לשלוח פקחים למשתלת סלונר בסתריה, כדי לסגור בשבת כי אנשים עובדים ואין לה מספיק פקחים למקום הזה.

אילן גילאון: ואי אפשר לקחת פקחים שאין להם מכונית וב-5,000 שקלים לחודש.

אילן גילאון: אף אחד לא מגיע לדבר הזה.

אילן גילאון: וכל אחד יודע.

אילן גילאון: אז איך אנחנו באים, אדוני?

אילן גילאון: לדעתי שר הכלכלה – מי זה שר הכלכלה?

אילן גילאון: שר הכלכלה שהוא ראש הממשלה, הוא צריך לתת את הדין לעניין הזה, כי זה בתחום סמכותו קודם כל.

אילן גילאון: משרד השיכון יכול לעזור ככל שהוא יכול לעזור, אבל שר הכלכלה צריך לתת דין וחשבון על הדבר הזה – איך מתים אנשים במגיפה וכאן שום דבר לא קורה.

אילן גילאון: וזה דבר אחד.

אילן גילאון: הדבר השני שהוועדה וזה הכלי שיש לה בידיים, זה לפקח.

אילן גילאון: זה שאנחנו גם ביקשנו בפעמים הקודמות לראות איזה שהוא מבחן התקדמות.

אילן גילאון: ומבחן ההתקדמות הזה הולך כל הזמן אחורנית.

אילן גילאון: במקום שמתים אנשים צריך לקחת את האמצעים הדרושים שפה הם ידועים ולפתור את הבעיה.

אילן גילאון: יש את העניין הזה של מקום, אתר בנייה שבו נהרג אדם – לא מפסיק את העבודה.

אילן גילאון: מפנים את ההרוג ואחרי זה ממשיכים את העבודה כדי לא להפסיד שעות עבודה.

אילן גילאון: לאן אנחנו מגיעים?

אילן גילאון: קראת אתה בעצמך את הרשימה והיא רק מחזקת את העניין הזה שבגלל שמדובר באנשים בסוף שרשרת המזון החברתית, כך אנחנו מתייחסים לעניין הזה.

אילן גילאון: אז אני מקווה שאנחנו לא נכנס, אדוני, את הישיבה הרביעית שלנו ואנחנו נהיה עם מספר עוד יותר גדול של נפגעים.

אילן גילאון: ואני שוב מודה לך על הכינוס של הוועדה הזאת והייתי רוצה היום לשמוע על תכנית קונקרטית.

אילן גילאון: כמה פקחים גייסתם, איך שיפרתם את התנאים האלה כדי שתוכלו לגייס יותר פקחים.

אילן גילאון: האם יש תקציבים שצריכים לעבור אליכם מאיזה שהוא מקום.

אילן גילאון: בואו נדבר ברמה של תקציב וכסף ותקנים.

אילן גילאון: תודה.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת דב חנין.

אלי אלאלוף: אני מרשה רק הנחיה פשוטה, אם אפשר להתייחס באופן ספציפי למקרים או להערות שיש לכם, בהערות שלכם לדברים שאפשר לתקן או להתמודד איתם.

דב חנין: תודה לך אדוני יושב הראש.

דב חנין: אני מאד מעריך את העובדה שאתה מוביל מאמץ ועבודה שיטתית של הוועדה בסוגיה שהגיע הזמן לעשות בה שינוי גדול.

דב חנין: מאז הישיבה הקודמת קרו כמה דברים, אבל לצערי לא הייתה שום התפתחות לטובה, אלא רק התפתחויות לרעה.

דב חנין: ואני רוצה לתת דוגמא של משהו שאולי ייראה לכם קטן, אבל הוא מרגיז ומקומם ומסמל את הבעיה שאנחנו נמצאים בה.

דב חנין: אני הגשתי שאילתה לשר הכלכלה בעניין תאונות בענף הבניין, ואני לא רוצה להתייחס אפילו לגופה של שאילתה, אלא לעובדה ששר הכלכלה, שהוא אדם עסוק, אני בוודאי יודע את זה, אפילו לא טרח לענות על השאילתה בעצמו.

דב חנין: לחתום על התשובה לשאילתה שלי, אלא העביר את החתימה לידי השר המקשר.

דב חנין: זה המסר הכלכלה, שאומר לנו שבעצם הנושא הזה לא נורא חשוב, כי יש נושאים אחרים שבהם הוא מתעסק והוא יודע לכתוב תצהיר מאד ארוך לבית המשפט העליון בעניין מתווה הגז, אבל דף אחד של תשובה בעניין תאונות עבודה בענף הבניין, הוא לא מסוגל אפילו לחתום עליו.

אילן גילאון: הוא התחיל להיות גם מחוקק, דב.

דב חנין: כן.

דב חנין: אנחנו נמצאים ממש במצב חירום, ואני רוצה להתחיל מאותה נקודה שאני דיברתי עליה בשאילתה והיא שאלת המידע.

דב חנין: עונה לנו שר הכלכלה מפי השר המקשר, שהוא לא יכול לתת שמות של עובדים שנהרגו בענף הבניין, בגלל דאגה לפרטיותם.

דב חנין: יש לי חשש, אדוני יושב הראש, שהשר דואג לעובדים יותר כשהם מתים מאשר כשהם חיים.

דב חנין: אבל אני גם לא מבין את התשובה מה הבעיה בלמסור שמות של אנשים שנהרגו.

דב חנין: הרי אנשים שנהרגים בתאונות דרכים, שמותיהם מתפרסמים.

דב חנין: מה הסודיות ומה העלטה בתחום הזה?

דב חנין: אני אומר לך, אדוני יושב הראש, אני עדיין מחכה לתשובה והצבעה של הממשלה בעניין הצעת החוק שהבאתי לכנסת לפני חודשיים.

דב חנין: התחלנו בדיאלוג מול משרד הכלכלה אבל לא המשכנו אותו וצריך לסיים אותו, בעניין שקיפות בנושא תאונות העבודה בענף הבניין ובכלל.

דב חנין: כל הנושא של מידע חסר ולוקה.

דב חנין: אנחנו מדברים פה על הרוגים וכמובן הרוגים הם הנושא הכואב ביותר, אבל לפני הישיבה הזאת אדוני, הייתה לי הזדמנות לשיחה קצרה עם עורכת הדין הדס תגרי, שזו ההזדמנות שוב לחזור ולומר עד כמה העבודה שלה והמסירות שלה ושל הקואליציה שקמה ב- - -

אלי אלאלוף: תרשה לי להפסיק אותך פה, רק שנייה.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין שהרבה חומר וידע קיבלנו בזכות האנשים של הקואליציה - - -

דב חנין: בהחלט.

אורלי לוי אבקסיס: עבודה מצוינת.

אלי אלאלוף: ותודה על העבודה ועל הדיווח המדהים שלכם.

אילן גילאון: של הקואליציה של התאונות, לא של הקואליציה פה.

אלי אלאלוף: לא, לא.

דב חנין: בשיחה עם עורכת הדין תגרי, היא הפנתה את תשומת ליבי ואני מציע שאנחנו כולנו גם נתייחס לסוגיה הזו.

דב חנין: ההרוגים, כמובן כל אחד מהם יקר וחשוב, אבל לא רק הרוגים, יש כאן המון המון פצועים.

דב חנין: לפי הנתונים שיש בידיה, ושוב - קשה מאד לאתר את הנתונים כי אנחנו נמצאים בעולם של עלטה מוחלטת וחיסיון - יש 600 תאונות גובה בשנה.

דב חנין: רק תאונות גובה, אני לא מדבר על כל התאונות.

דב חנין: מתוך תאונות הגובה, רבע מהאנשים נפצעים קשה.

דב חנין: זה אומר אנשים שחייהם נחרבו למעשה באופן מעשי.

דב חנין: שלהם ושל בני משפחותיהם.

דב חנין: מספר נורא, דמיוני, מזעזע.

דב חנין: איך אפשר לעבור על הדברים האלה לסדר היום?

דב חנין: אז השאלה של המידע.

דב חנין: השאלה של המודעות במקומות העבודה, מה קורה בתחום הזה?

דב חנין: השאלה של הגברת האכיפה – איך אפשר להגביר את האכיפה, כאשר יש כל כך מעט פקחים.

דב חנין: דיבר על זה חבר הכנסת גילאון ולפקחים הקיימים אפילו אין אופניים כדי להגיע ממקום למקום.

דב חנין: הענישה – אני קראתי בזעזוע את הידיעה שהתפרסמה ב-'הארץ' לפני כשבוע, שלמרות שהיו שישה הרוגים, אף אחד עדיין לא הוזמן לחקירה פלילית.

דב חנין: אני שואל את עצמי האם יש תחום אחד נוסף שבו אנשים נהרגים ואין חקירה פלילית?

דב חנין: אני שואל את עצמי האם דבר כזה קיים באיזה שהוא תחום נוסף?

דב חנין: יש פה תחושה, אדוני יושב הראש, אני אומר את זה בהרבה מאד כאב, של הפקרות כוללת.

דב חנין: אני יודע שבמשרד הכלכלה יש אנשים טובים ומסורים, שכואבים גם כן את המצב הזה ואני חושב שאם אנחנו לא נשמיע קול מאד מאד חזק של מחאה והתנגדות, והקול הזה צריך להגיע מהכנסת, אז לא יהיה פה שינוי.

דב חנין: אני רוצה גם להגיד כמה מילים של הערכה לאגף לקידום שוויון בהסתדרות, שהוא גם כן מאד מחויב לנושא הזה.

דב חנין: אני מקבל מאנשי האגף בכל שבוע, הם נמצאים פה איתנו – שרואל ביאה ואנשים נוספים מהאגף, נתונים נוספים ואני חייב להגיד לכם, כל פעם שאני מקבל מהם מכתב, הלב של נעצר לרגע, כי אני מרגיש שזה עוד בשורות רעות.

אלי אלאלוף: תאפשר גם לאחרים.

דב חנין: כן, תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני באמת מבקש לתמצת.

אלי אלאלוף: קודם כל אני שמח להודות לחברים שלי מהכנסת על הנוכחות המרשימה והמאד מכובדת והמחויבות שלכם בזה שאתם, אבל בואו נקצר טיפה, כדי לאפשר גם למוזמנים האחרים להתבטא.

אלי אלאלוף: אני חוזר, היום אנחנו אמורים לקבל דיווח במיוחד מרשם הקבלנים, כי לדעתי זה צומת מאד מרכזי לשיפור המצב.

אלי אלאלוף: מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: קצר, אני אכבד את אדוני יושב הראש.

מירב בן ארי: אני ראיתי אותך, הנציגה של משטרת ישראל, את יושבת שם מאחור, אבל אם את הנציגה האחראית או שאמורה לתת דיווח לוועדה, או שרק-.

מירב בן ארי: אני לא יודעת.

מירב בן ארי: מעניין אותי לדעת את הנושא הזה שדב התחיל לדבר עליו, שאנחנו צריכים לדעת הסבר איך יכול להיות שמתוך מאות תאונות, נגיד שנפתחו 87, לא נגיד, זה מה שאומרים – שנפתחו 87 חקירות, יש רק 11 שהגיעו לכתב אישום.

מירב בן ארי: אז אם את, או אני לא יודעת, היא יושבת מאחור, אדוני יושב הראש.

מירב בן ארי: אבל מי הנציג של משטרת ישראל?

מירב בן ארי: את?

מירב בן ארי: אוקיי, זה חשוב.

מירב בן ארי: זה לא יעזור שתדברי עכשיו - - -

אלי אלאלוף: ברגע שתעני נפנה לך מקום.

אורלי לוי אבקסיס: התפנה כאן כיסא.

מירב בן ארי: אז אני אשמח לשמוע ממשטרת ישראל, כי נראה, למרות שזה יום המשטרה כאן בכנסת, אבל נראה שיש כאן איזה שהוא, לא נעים לומר - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, נבקש ממנה.

מירב בן ארי: כן, התייחסות לעניין.

מירב בן ארי: ואני גם רוצה לדעת, אולי זה קשור אליכם, כי כנראה שמשרד הכלכלה פה לא סוגר, כי הרי היה כבר אירוע שבו קראנו על אותו אדם שנפל לפיר המעלית ויום למחרת הייתה עבודה באותו אתר.

מירב בן ארי: אז האם ההחלטה לסגור אתר לאחר שאדם נהרג באתר כזה, היא החלטה – כנראה משרד הכלכלה לא סוגר את האתר – אז אולי משטרת ישראל תוכל לסגור אתר לאחר שאדם נהרג.

מירב בן ארי: וכמובן, אם יש למשרד הכלכלה, אולי אתם תסבירו, אבל מישהו צריך לתת את הדעת, לפחות כאן לוועדה ולהסביר איך יכול להיות שיום אחרי שאדם נהרג באתר בנייה, יום למחרת העובדים חוזרים לעבוד שם.

מירב בן ארי: זהו.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: כן, תודה רבה לך אדוני יושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מברכת אותך על קיום הדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, יש לי תחושה שיש פה זילות בחיי אדם, בעיקר מאחר שמדובר באוכלוסייה שהיא גם ככה מוחלשת.

אורלי לוי אבקסיס: או שאלה אנשים מאד חלשים בחברה הישראלית או שאלה עובדים זרים או שאלה עובדים מהשטחים.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, אף אחד לא מפסיק לרגע את שגרת היום.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים שגם שמים אותם ומסכנים את החיים שלהם במודעות, כאשר יש סופות.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים עולים למנופים כאשר המנוף לא בטוח, כאשר באמת להיות תלוי בגובה רב כאשר יש רוחות מטורפות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת, הרי זה גובל ברשלנות, זה גובל בהתנהגות לא ראויה ועולם כמנהגו נוהג.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר משהו, בתאונות דרכים, כאשר יש נפגע, שוללים את הרישיון עד לבירור מי אשם.

אורלי לוי אבקסיס: פה לא קורה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: ממשיכים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני יודעת, ישנם כמה דברים שאתה יכול להכריח או שאתה יכול לגרום לשינוי התנהגות - זה או בתמריץ או בעונש.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן הצעת החוק של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שלך, אדוני יושב הראש ושאני גם שותפה לה בנושא הזה של – אתה יודע, לא רק תיעוד – אלא לחייב בעצם כל קבלן באשר הוא – ושלי בטח תרחיב על זה – כי בסופו של דבר היא גייסה אותי לחוק, יהיה תלוי ככה בצורה מאד מאד בולטת.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזה יפגע איפה שהוא ביכולת למכור את הנכס, ביכולת למצות את מלוא הפוטנציאל הכלכלי על אותו נכס, וזה יהווה את החסם ויגרום לכך שתהיה יותר שמירה על כללי הבטיחות.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, תוך כדי תנועה אנחנו מגלים שיש תקנים לפקחים, אבל הם לא מאוישים.

אורלי לוי אבקסיס: הקואליציה למאבק בתאונות הבניין הבהירה לנו שלפחות – כמה?

אורלי לוי אבקסיס: 24 תקנים?

אורלי לוי אבקסיס: 22 תקנים לא מאוישים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא שאנחנו צריכים להילחם על תקנים, התקנים ישנם, הם פשוט לא מאוישים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מעניין מישהו במשרד הכלכלה?

אלי אלאלוף: בנציבות שירות המדינה, תוסיפי גם.

אורלי לוי אבקסיס: כן, בהחלט, גם נציבות שירות המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים לנהל מאבק שמצד אחד אומרים יש את התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל קשה לנו, אנחנו נלחמים על תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אז פה אנחנו רואים שיש תקציב, יש תקנים, אף אחד לא עושה עם זה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: לא מעניין אותם.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן - - -

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך, חברת הכנסת לוי, הבעיה היא שיש תקנים ועלות כדי לגייס עובד ברמה ב-4,500 שקלים - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יצליחו - - -

אלי אלאלוף: שיבוא ברגל או באוטובוס ציבורי, אז אין סיכוי שיבואו וימצאו.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אלי אלאלוף: אז זה אפילו יותר ציני ממה שנראה.

אלי אלאלוף: זה לתת תקנים שאי אפשר לאייש אותם.

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט.

יגאל גואטה: אז אולי שיתנו חצי מזה, אבל - - -

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו יותר מזה, רוב התקנים האלה - - -

אלי אלאלוף: אני באופן אישי פניתי לנציב שירות המדינה וביקשתי ממנו תגובה בכתב.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

אלי אלאלוף: לזה אני ממתין.

אלי אלאלוף: יש לי סבלנות - - -

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אנחנו צריכים לשאול איפה משטרת ישראל, איפה משרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: הם פה והם כולם יתנו לנו תשובות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה משרד הבינוי והשיכון, גם זה צריך להיות חלק מהעניין, כי הוא צריך להיות - - -

<קריאה: אבל הוא אמר את זה בהתחלה.

אורלי לוי אבקסיס: אה, אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני באמת אפסיק כאן ואתן לשאר החברים גם את זכות הדיבור.

אורלי לוי אבקסיס: אבל את הנושא הזה חייב לטפל בו לעומק, וכל הכבוד שאתה עושה ועדה אחרי ועדה.

אורלי לוי אבקסיס: לא לעצור.

אורלי לוי אבקסיס: לא לעצור.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

אלי אלאלוף: עם רקע אישי מאד מתאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אעלה נקודות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יהיה בדיוק המשך או שווה למה שהעליתי בישיבה הקודמת פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אעלה נתונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברת על מפעיל המנוף, אבל זה שמפעיל שיש לו רישיון, אבל מתברר שיש אפילו אנשים שיש להם את הרישיון והגישו תלונות במשטרה שאנשים לא מוכשרים, לא מורשים, עלו על המנופים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת אומרת הגישו תלונות וזה היה בתקשורת, שאנשים על השם שלהם, והם לא מוכשרים, עלו על המנופים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אפילו יותר מסוכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא רק זיוף אלא זה גם סכנת חיים, של אנשים שעובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מי שלא יודע להפעיל את המנוף, הרי הוא מרים חומרים כבדים, אז החומרים האלה יכולים גם ליפול ויכולים גם בעצמם לגרום לאסונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה לוקח אותנו יותר לכיוון של הפיקוח, עוד פעם, כי כנראה שזה הנושא המרכזי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קיבלתי מידע שאומר כך: הגיל הממוצע של הפקחים שנמצאים בוועדת הכלכלה, שזה התפקיד שלהם, הגיל הממוצע הוא 57, זה הגיל הממוצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את יכולה לאשר או להגיד לי שזה לא נכון, אבל תבדקי ואני רוצה שנקבל גם תשובה מוסמכת לוועדה על הנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, הוותק הממוצע הוא 25 שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אנחנו מדברים על אנשים אפילו שנמצאים בתוך המערכת, כאנשים שחוקים, שגם עם השכר ועם כל מה שיש, הם לא יכולים להתקדם בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ויש עוד נקודה, שמי שעובד שם בתוך האתרים, אם יש מנהלי עבודה – ועל זה דיברנו גם קודם – שהתעודה נמצאת והמנהל עבודה איננו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם כשאין פיקוח, אז אי אפשר לוודא שמנהל העבודה או ממונה בטיחות באותו אתר, ובמיוחד בעבודות הגמר, רוב העובדים הם עובדים של קבלני משנה, וקבלני משנה שהם לא עובדים של אותה חברה שהיא בונה, אז יכול להיות שהוא בכלל לא מכיר אותם ולא מכיר את השפה שלהם ואי אפשר לפקח עליהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן ההצעה שלי והיא הצעה קונקרטית, העניין של התקנים החסרים, אני חושב שאנחנו צריכים לצאת מפה עם בקשה לבדוק כמה חסרים באמת וללכת בתקציב שלא עובדי משרד, אלא חוזים מיוחדים בתנאים מסוימים ותנאי שכר, כי אם אנחנו נגיע לנציבות שירות המדינה ומה הדרגה ומה התקן שלו, אנחנו לא נצא מזה עוד 10 שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז ללכת לחוזים מיוחדים עם אנשים ובנוסף שאנשים יראו שיש חוזים מיוחדים עם שכר הולם, אפשר גם שאנשים יפנו לקבל הכשרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אם נבדוק, אני חושב שאין לנו מספיק אנשים עם ההכשרה המתאימה כדי גם לעבוד בעבודה לפי הצורך שאנחנו צריכים אותו, והם יעדיפו לעבוד עם הקבלנים מאשר לעבוד עם משרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת 'קמאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: תודה כבוד יושב הראש.

ג'מאל זחאלקה: אני יזמתי דיון בנושא הזה בכנסת וזה הועבר לוועדת הכלכלה וחבר הכנסת אלאלוף קיבל את זה ברצינות רבה והוא קידם את הדיון שהיה צריך להיערך אחר כך.

ג'מאל זחאלקה: אני העליתי אותו וביקשתי לקיים דיון דווקא בעניין הסופי.

ג'מאל זחאלקה: כאשר קיבלתי מידע מאנשים שעובדים בענף הבניין, שהכריחו אותם, בניגוד לרצונם ובניגוד להערכתם, לא לעבוד בגובה, לא לעבוד במנופים – הכריחו אותם לעשות זאת.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר איום ונורא.

ג'מאל זחאלקה: ותאונות היו.

ג'מאל זחאלקה: בחודש ינואר הממוצע של ההרוגים ושל התאונות היה הרבה יותר גבוה מהממוצע השנתי ומהממוצע של השנה שעברה.

ג'מאל זחאלקה: זה אומר דרשני.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב ואני שמעתי את כל החברה, אלה כולן תרומות חשובות.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להוסיף עוד כמה הערות קצרות.

ג'מאל זחאלקה: אחת, ישנה הצעה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהחקירה המשטרתית בנושא הזה היא שערורייתית.

ג'מאל זחאלקה: יש דבר כזה – גרימת מוות ברשלנות.

ג'מאל זחאלקה: יידע כל קבלן ויידע כל קבלן של פיגומים ויידע כל אחראי בעבודה, שאם הוא לא עומד בתקנים של הבטיחות – הוא עלול להידרש בהאשמה של גרימת מוות ברשלנות, או גרימת נזק ברשלנות.

ג'מאל זחאלקה: וזה נעשה, איך אומרים – במשורה, מעט מאד ואין הרתעה.

ג'מאל זחאלקה: אי אפשר לנהל ענף כזה בלי הרתעה.

ג'מאל זחאלקה: זו ההערה הראשונה.

ג'מאל זחאלקה: וההערה השנייה, אם קורית תאונה קשה, אם היא גורמת מוות או אפילו אם יש נזקים, אבל יש הגדרות מקצועיות מה זה תאונה קשה, צריך לסגור את האתר עד שתעשה בדיקה בטיחותית של כלל האתר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם נופלים פיגומים וקורה מה שקורה, ומוזמנת משטרה, אחד הדברים שצריך לעשות זה לבדוק את האתר מבחינה בטיחותית.

ג'מאל זחאלקה: וכאן הקבלן והרשות המפקחת, צריכים לשבור את הראש איך לפתור את הבעיה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אבל היא הנותנת.

ג'מאל זחאלקה: אם קבלן היה רשלן בבנייה שלו בתחום אחד, הוא עלול להיות רשלן במקום אחר וקרו דברים של תאונות, איך אומרים, אחת אחרי השנייה של אותו קבלן.

ג'מאל זחאלקה: ישנה בעיה עוד יותר קשה, שמי שגרם מוות בוודאות ולא היה לו רישיון, מקבל רישיון.

ג'מאל זחאלקה: עד כדי כך שהוא מציג את הרישיון שלו כראייה בבית משפט.

ג'מאל זחאלקה: אני קיבלתי דיווח, - - - עם המשפחה, של אדם שנפל ומת מפיגומים, קבלן הפיגומים לא היה לו רישיון.

ג'מאל זחאלקה: הגיע לבית משפט ואמר לשופט – אתם לא תאמינו – הוא אמר לו אני קיבלתי רישיון, סימן שאני בסדר.

ג'מאל זחאלקה: קיבל רישיון לאחר התאונה.

ג'מאל זחאלקה: האם יש מישהו נהג, שאין לו רישיון שגורם מוות והוא מקבל רישיון תוך מספר חודשים?

ג'מאל זחאלקה: יש דבר כזה?

ג'מאל זחאלקה: איפה התקינה בעניין הזה?

ג'מאל זחאלקה: איך נותנים פרצה לגנב?

ג'מאל זחאלקה: זה עוד דבר שהוא נורא ואיום.

ג'מאל זחאלקה: דבר שלישי, אנחנו מגיעים למסקנה שהמפקח הפנימי, המפקח הממונה על ידי הקבלן, הוא מטבע הדברים עושה מה שהקבלן רוצה ואנחנו לא רואים במבחן התוצאה שהוא עושה את הפיקוח הראוי.

ג'מאל זחאלקה: לכן יש לשנות את המצב הזה, יש לעשות מהפכה בתחום והמהפכה צריכה להתנהל כדלקמן: קודם כל צריך שתהיה תקינה – כמה צריך.

ג'מאל זחאלקה: מבחינת פיקוח נאות, כמה מפקחים צריך.

ג'מאל זחאלקה: עזוב מה שיש.

ג'מאל זחאלקה: נסתכל כמה אתרי בנייה יש וכמה מפקחים צריכים ל-1,300 מפקחי בנייה על פי תקינה בינלאומית, על פי מקומות שאין בהם תאונות, על פי התקינה הבריטית, על פי תקינה - - -

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: אנחנו חברי הכנסת נהיה ממושמעים בבקשה.

אלי אלאלוף: בוא נאפשר גם דיון של אחרים.

אלי אלאלוף: יש פה הרבה ואני גאה בזה שהשתתפת, יש פה השתתפות מדהימה, אבל בואו נקצץ מבחינת הזמן, למרות שבאמת ההצעות הן מאד קונקרטיות וטובות.

אלי אלאלוף: אני לא אומר, חס וחלילה, אני לא שופט את מה שנאמר, אבל בואו בבקשה בואו נאפשר מבחינת לוח זמנים.

ג'מאל זחאלקה: אז בזה אני אסיים, כבוד יושב הראש.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שתהיה טענה שיש כאן עלות אדירה, אם עושים פיקוח על פי זה.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לפתור את זה על ידי כך שאותם כספים, אנחנו לא נשית על הקבלנים יותר תשלומים, שאותם כספים שמושקעים היום במפקחים שממנים הקבלנים, יועץ פיקוח או משהו כזה, אני לא יודע איך הוא נקרא, ממונה – לא יהיה ממונה, יהיה מפקח.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יהיה איזה שהוא חישוב שייעשה על ידי הגורמים המוסמכים.

ג'מאל זחאלקה: אם הוא עולה 15,000 שקלים, את ה-15,000 שקלים האלה ישלם הקבלן לרשות הפיקוח ורשות הפיקוח תמנה אנשים שכפופים אליה ולא כפופים לקבלן ועוסקים בטיוח.

ג'מאל זחאלקה: הועלתה הצעה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה יכול לעשות מהפכה בתחום.

ג'מאל זחאלקה: צריך גם לבדוק עניינית ומקצועית את הנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שתהיה ועדה מקצועית.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע למשרד הכלכלה, בטח שכן, צריך - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא בטיחות, אבל היום יש לך מפקח שאתה בודק שהם רואים שהם - - -

ג'מאל זחאלקה: באתרים שיש יותר ממאה עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: אה, 100 עובדים.

ג'מאל זחאלקה: כשיש יותר מ-100 עובדים צריך למנות ממונה על הבטיחות.

ג'מאל זחאלקה: אם יש דבר כזה הוא מקבל משכורת.

ג'מאל זחאלקה: על זה אני מדבר.

אורלי לוי אבקסיס: כן, הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שצריך לעשות, כן, כן.

אלי אלאלוף: יש לי הערה, חברים.

ג'מאל זחאלקה: ואני אומר זה לא עובד.

ג'מאל זחאלקה: זה ממונה של הקבלן וזה לא עובד.

ג'מאל זחאלקה: שיהיה ממונה של - - -

אלי אלאלוף: ג'מאל, ברשותך, אני רק רוצה להעיר לך משהו - - -

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: ולכולנו.

אלי אלאלוף: חברה, אנחנו נמצאים במצב חירום.

אלי אלאלוף: למה הוא מצב חירום?

אלי אלאלוף: כי אי אפשר להפסיק לבנות ולהיערך ולתקן לפני שחוזרים לשבת.

אלי אלאלוף: יש פה אינטרסים.

אלי אלאלוף: יש פה השקעות אדירות.

אלי אלאלוף: יש פה צרכים אדירים.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לתקן תוך כדי ריצה וזה לא ריצה איטית, היא ריצה עמוקה.

אלי אלאלוף: ואנחנו כרגע לצערי, אין לנו תשובות לתיקון המצב הנוכחי היום, לא מחר.

אלי אלאלוף: היום יש אלפי תיקונים.

אלי אלאלוף: היום יש מאות מנופים.

אלי אלאלוף: היום יש אלפי עובדים בסכנה.

אלי אלאלוף: ואנחנו בונים ולא נפנה רק לטווח ארוך לבנות תקינה וכו', זה כל כך נראה הגיוני, אבל זה לא מתאים לדרישות ולצרכים המיידים שלנו.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים באמת, ולכן אני לא יודע, אני לא משפטן מוצלח בטוח, אבל אנחנו חייבים ל - - - חירום.

ג'מאל זחאלקה: למחר - - -

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים להכריז על הנושא של הבנייה כמצב חירום.

אלי אלאלוף: ואני מבקש שנתייחס לזה כך.

אלי אלאלוף: אוי ואבוי אם מישהו מאיתנו היה מאחל לעצמו ליפול מפיגום היום.

אלי אלאלוף: אתם רוצים לדעת איפה אני התרגשתי יותר?

אלי אלאלוף: הייתי בעלה נגב, ראיתי אנשים עובדים כל החיים שלהם, שיישארו בחיים שלהם, עומדים על איזה מכשיר כי הם נפלו מהפיגום.

אלי אלאלוף: אלה כבר לא סופרים אותם.

אלי אלאלוף: לא סופרים את המשפחה הסובלת.

אלי אלאלוף: לא אלה שכבר נפטרו, לא עלינו.

אלי אלאלוף: אז המסר הוא של חירום, הוא לא של התמודדות עם נהלים וגיוס כוח אדם בתהליכים הרגילים.

אלי אלאלוף: אי אפשר.

אלי אלאלוף: ניסו.

אלי אלאלוף: אמרו לנו.

אלי אלאלוף: אנשי משרד הכלכלה אמרו לנו – יש להם תקנים, 22 תקנים.

אלי אלאלוף: אני שומע את המספר הזה, זה לא משתנה.

אלי אלאלוף: כשדיברתי עם נציבות שירות המדינה אני הופתעתי, הם לא ידעו את הבעיה.

אלי אלאלוף: כשישבתי עם מנכ"ל משרד הכלכלה, הוא אומר תביא כסף.

אלי אלאלוף: והיום המצב - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, הם לא יוסיפו אותם כל עוד שהם לא מאוישים.

אלי אלאלוף: בוודאי.

אלי אלאלוף: אבל הם לא ישנו את ההשקעה הנדרשת לאותו תקן.

אלי אלאלוף: אבל תבינו, עכשיו אני מבקש שנתייחס למצב כמצב חירום - מה ההמלצות שלנו להתמודד.

אלי אלאלוף: ולכן תרשו לי חברי לכנסת, חברי הכנסת - יש פה רשימה ארוכה – לעשות פסק זמן מלתת לכם את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשמוע מאנשי השטח, אלה שמנהלים את האתרים, אלה שבאמצעותם מקבלים רישיונות.

אלי אלאלוף: לכן אם תרשו לי, בלי כעס, אני אחזור אליכם.

אלי אלאלוף: אני מבקש מרשם הקבלנים שביקשנו ממנו להתכונן לזה, בבקשה, אדוני המנכ"ל אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: טוב, צהריים טובים, אדוני יושב הראש וודאי כולם.

אמנון כהן: אני רוצה להגיד בפתח הדברים, קודם כל אני מצטרף באופן מלא לעמדה שסביב השולחן הזה, בנוגע לצורך שלנו להיאבק בתופעה הזאת.

אמנון כהן: לצערי, אני חושב שרוב היושבים בחדר הזה לא יודעים את הממדים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: רק מה התפקיד, בבקשה?

<קריאה: רשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: רשם הקבלנים ורוצה להזכיר שהוא ממשרד השיכון, ולכן ביקשתי באופן אישי מהשר לבוא או לשלוח את מנכ"לו.

אלי אלאלוף: מנכ"לו לא ענה לי לטלפון והשר אמר לי – זה לא בתחום טיפולו.

אלי אלאלוף: ואני אומר על זה דברים מאד חדים.

נורית קורן: רגע, רשם הקבלנים לא נמצא במשרד הכלכלה?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: חברה, מה שנאמר זה באמת.

אלי אלאלוף: תסמכו על אמנון שלא יגיד דבר לא אמת.

שלי יחימוביץ': אז אתה הנציג של המשרד לצורך העניין?

אלי אלאלוף: לא, לא, הוא לא הנציג של המשרד.

אלי אלאלוף: הוא רשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: יש נציג משרד השיכון?

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אני - - -

אלי אלאלוף: רגע, רגע.

אלי אלאלוף: יש נציג?

אלי אלאלוף: אתם רואים?

שלי יחימוביץ': אין נציג.

שלי יחימוביץ': הם לא שלחו.

אלי אלאלוף: הפחדתי אותם.

אמנון כהן: יש עוד נציג אחד.

אמנון כהן: נמצאים פה עוד עובדים שלנו מהאגף וזו לא פעם ראשונה שאני פה, אדוני יודע.

אלי אלאלוף: אני יודע.

אמנון כהן: אנחנו באנו ובאנו עם נתונים ואני אספר בקצרה, כי באמת בקטע האינפורמטיבי תקבלו את המידע ומפה תצאו הלאה ליישום, מה שתחליט הוועדה ומה שיוחלט אם זה בחקיקה, או אם זה בנהלים.

אמנון כהן: תראו, צריך להבין בבסיס קודם כל, חוק הבטיחות בעבודה לא שייך לרשם הקבלנים, לא שייך, אדוני יושב הראש, למשרד הבינוי והשיכון.

אמנון כהן: אפשר להחליט בחקיקה שרוצים לעשות העברה.

אלי אלאלוף: לא, לא, יש לך סמכויות היום.

אלי אלאלוף: אתה מחדש רישיון, לתת רישיון - - -

אמנון כהן: לא, לא, שנייה - - -

אלי אלאלוף: לבדוק אם הקבלן עובד לפי הרישיון.

אלי אלאלוף: יש לך מספיק סמכויות.

אלי אלאלוף: תטפל במה שיש לך בינתיים ואני בטוח שזו תהיה כבר התקדמות.

אמנון כהן: אני אתייחס ואני אשמח לשמוע גם שאלות, אם מישהו ירצה לשאול.

אמנון כהן: חוק הבטיחות בעבודה לא נמצא בתחום הטיפול שלנו.

אמנון כהן: זאת אומרת שאם חברה גורמת לליקוי בטיחותי באתר בנייה, או יוצרת ליקוי בטיחותי, יש אגף שלם במשרד הכלכלה שמטפל בזה.

אמנון כהן: אם רוצים לעשות איזו שהיא טרנספורמציה מיניסטריאלית ולהעביר את זה לת"פ שיכון, אפשר להחליט שמבחינת איגום כל הנושאים תחת הרגולטור, להביא את זה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אולי באמת זו צריכה להיות המלצה של הוועדה.

אמנון כהן: אפשר לחשוב על זה.

אמנון כהן: אני אומר עכשיו מה המצב העובדתי ואני אספר גם לאדוני וגם לוועדה מה אנחנו כן עושים.

אמנון כהן: אני תפקידי משנת 2012, כשאני הגעתי לתפקיד ובדקתי מה הקשר של משרד השיכון, של רשם הקבלנים מול משרד הכלכלה, לא היה שום קשר.

אמנון כהן: כמעט לא היה שום קשר, כדי שאני אדייק עם מי שנמצא פה.

אמנון כהן: פניתי בשעתו ליורם אלעזרי, שהיה מפקח עבודה וקודמה של ורדה וקבענו פגישה.

אמנון כהן: ישבתי איתו ואמרתי לו תשמע, כיוון שאני הרגולטור וכיוון שהם מקבלים את רישיונות הקבלן ממני, בוא תכניס אותי למעגל המידע שלך, שאני אדע איפה מתים אנשים, איפה עגורנים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אה, כשאתה מחדש רישיונות אין לך את המידע הזה?

אמנון כהן: אין מידע.

אמנון כהן: לא יודע.

אמנון כהן: עכשיו אני אסביר מה קרה מאז שנת 2012.

אמנון כהן: משרד הכלכלה, אותם מפקחים שאתם מדברים עליהם, נותנים צווי בטיחות באתרי בנייה.

אמנון כהן: יוצא מפקח באתר בנייה על אזור הגזרה שלו, נכנס לאתר, מזהה ליקוי מבחינת מה שמוגדר בניגוד לחוק, רושם את הליקוי, נותן מכתב במקום לקבלן ודורש ממנו לתקן את הליקוי.

אמנון כהן: עד שאנחנו יצרנו את שיתוף הפעולה, לא יודע מה עושים עם הנייר הזה.

אמנון כהן: המפקחים סיפרו לעובדים שלי באופן בלתי אמצעי, היו עושים מזה טיירה.

אמנון כהן: לא התייחסו לזה.

אמנון כהן: אפשר גם לבדוק את זה מבחינת נתונים.

אמנון כהן: מה שאנחנו עשינו, פתחנו ממשק מחשובי איתם - - -

יעל כהן-פארן: לא היה שם קנס?

יעל כהן-פארן: רק מכתב?

אמנון כהן: לא, זה רק - - - נכנסות.

אמנון כהן: קודם כל מבקש לתקן את הליקוי, נותן צו בטיחות לפי אופי הליקוי.

אמנון כהן: מה שאנחנו יצרנו זה ממשק מחשובי.

אמנון כהן: זה אומר שכל פקח שנותן צו בטיחות היום - - -

אורלי לוי אבקסיס: מגיע אליך.

אמנון כהן: מחר אני מקבל אותו.

אמנון כהן: עובד שלי ממפה את הצווים האלה, תוך 14 יום יוצא בפניה לקבלן ואומר לו אדוני, התקבל צו בטיחות באתר שלך.

אמנון כהן: לפעמים הקבלן לא יודע.

אמנון כהן: הוא בחו"ל, קיבל את זה איזה מנהל עבודה או איזה מפקח באתר, שם את זה באיזה מגירה, שכח לדווח, הקבלן חזר מחו"ל אחרי שבוע, בכלל לא על הלופ בכלל.

אמנון כהן: אבל נגיד שהקבלן קיבל את זה פיזית ביד.

אמנון כהן: אז הוא לוקח את הצו הזה, מה היה עושה לפני כן – הבנו מהפקחים.

אמנון כהן: מה הם עושים היום?

אמנון כהן: הם מקבלים מאיתנו מכתב, אז הוא חושש לרישיונו ואז הוא אומר בוא נראה מה עושים, אז הוא מהר מאד מתקן.

אמנון כהן: ייאמר לזכותם, ויש לי גם את הנתונים - - -

אלי אלאלוף: כמה קריאות כאלה היו בשנה האחרונה?

אמנון כהן: בשנה האחרונה, 2015 – אני אתן לכם נתונים.

אמנון כהן: אנחנו קיבלנו 383 הודעות ממשרד הכלכלה על צווי בטיחות.

אמנון כהן: זה מתחלק באופן רנדומאלי, חלק מצווי הבטיחות בגין אי מינוי מנהל עבודה באתר, שזה חובה חקוקה.

אמנון כהן: חלק בגין עגורן צריח.

אמנון כהן: חלק בגין פיגום, פיגום שבנוי לא טוב, ה - - - שלו לא בנוי טוב, המרחק שלו מה - - -

אלי אלאלוף: מה החלק של בניינים גבוהים מאד ל - - -

אמנון כהן: לא, אני לא יודע - - -

אלי אלאלוף: אתה לא יודע?

אמנון כהן: בצו אני לא יודע באיזה אתר זה ניתן, אם זה בוילה או שזה בבניין של 100 קומות.

אמנון כהן: יש צו.

אמנון כהן: הצו אומר שהפיגום שהורכב באתר הוא לא תיקני לפי החוק.

אמנון כהן: אז העובד שלי באגף שלנו שולח מכתב לחברה, אומר קיבלתי צו בטיחות, מהר לתקן.

אמנון כהן: אני אומר את זה, ייאמר לזכותם ש-60% מהמקרים הקבלנים פשוט הפנימו את זה שאנחנו מעורבים.

אמנון כהן: הם מתקנים את הליקוי.

אמנון כהן: כשאנחנו פונים אליהם, כבר אנחנו מקבלים את הביטוי ממשרד הכלכלה שהליקוי תוקן, התלונה נסגרה, אין שום בעיה.

אמנון כהן: ב-40% מהמקרים התיקון מתבצע רק אחרי הפנייה שלנו.

אמנון כהן: אנחנו פונים, הוא מתחיל לחשוש לרישיונו, רץ מהר, מתקן את הליקויים.

אמנון כהן: הם טוענים טענה, אני חייב לציין אותה פה, אולי יכעסו עלי חברי ממשרד הכלכלה, שלפעמים מתקשרים למפקח שנתן את הצו להגיד לו – בוא תראה שהתיקון תוקן – לוקח לו שבועיים לבוא ואז הם תקועים עם צו פתוח.

אמנון כהן: אז העובד שלי אומר נו, מה קורה?

אמנון כהן: למה הליקוי לא תוקן?

אמנון כהן: אומר הליקוי תוקן, איפה הפקחים, שיבואו לבטל את הצו.

אמנון כהן: אז הם מפקססים את זה לאיזה שהוא פקס ולא תמיד הם מקבלים מענה מהיר.

אמנון כהן: אני לא אומר שמשרד הכלכלה אשם ספציפית בעניין, אבל כמו שאמרו פה החברים, כמות המפקחים, אדוני יושב הראש, ביחס לכמות אתרי הבנייה וביחס לחזון הממשלה להיקפי בנייה עתידיים, הוא לא נורמאלי.

אמנון כהן: הוא לא מסתדר לוגית בכלל.

אמנון כהן: אין פרופורציה בין כמות האנשים, עזוב אותי מהאוטו - - -

מיכל רוזין: אין פקחים.

מיכל רוזין: עזוב, אין פקחים.

אמנון כהן: אני לא אומר אין פקחים.

אמנון כהן: אני לא גורף.

אמנון כהן: יש פקחים.

אמנון כהן: הם אנשים שהם לא שקופים, הם בשטח, אבל אי אפשר להגיד לפקח מחוז ירושלים לך ל-100 אתרי בנייה או ל-50 אתרי בנייה.

אמנון כהן: מאיפה הוא יתחיל?

אמנון כהן: מאיפה הוא יגמור?

אמנון כהן: הוא הרי לא - - -

אלי אלאלוף: ברשותך, אדון כהן.

אלי אלאלוף: יש לך בסגל תפקיד מאד מרכזי שנקרא תובע מטעמך.

אמנון כהן: או, עכשיו לגבי התובע.

אלי אלאלוף: כמה תיקים כאלה?

אמנון כהן: בדיוק באתי להסביר בעניין הזה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזו פונקציה שנולדה איתך, לא?

אלי אלאלוף: בכניסתך לתפקיד.

אמנון כהן: כן, אני יזמתי לגייס תובע על מנת שאפשר יהיה להגיש כתבי אישום נגד קבלנים.

אלי אלאלוף: למה - - -

אמנון כהן: אני אסביר לך איפה זה היה.

אמנון כהן: אני גייסתי תובע ואז אמרו לי שמע, הוא לא יכול להגיש כתבי אישום.

אמנון כהן: אמרתי למה, אמרו אין לו סמכויות אכיפה.

אמנון כהן: אמרתי מי נותן אותן?

אמנון כהן: אמרו לי שר הפנים.

אמנון כהן: הלכנו לשר הפנים לקבל סמכויות אכיפה, הוא אומר הוא צריך לעבור קורס של איזה תשעה חודשים.

אמנון כהן: אז לקחו לי את העובד שגייסתי והעבירו אותו ללשכה המשפטית, והיום עובדתית אין לי תובע שיגיש בשם הרשם כתבי אישום.

אמנון כהן: סתם לספר לכם - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, לא הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשהוא עובר שלושה חודשים של התמחות בתחום - - -

אלי אלאלוף: תשעה.

אורלי לוי אבקסיס: תשעה?

אמנון כהן: סמכויות אכיפה ששר הפנים יכול לתת לו וזה מותנה באיזו שהיא הכשרה שהוא צריך לעבור.

אמנון כהן: אז לקחו לי את ה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז הוא אמור לחזור אליך עם הכשרה.

אמנון כהן: הוא בלשכה המשפטית עכשיו.

אמנון כהן: אני מקווה - - -

אלי אלאלוף: כמה זמן הוא שם?

אמנון כהן: הוא כבר שנה פלוס שם.

אורלי לוי אבקסיס: מה, תשעה חודשים עברו מזמן?

אלי אלאלוף: קיבלו הריון.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה הריון?

אלי אלאלוף: טוב.

אמנון כהן: אני רוצה להמשיך בעוד שלושה נושאים.

אלי אלאלוף: מה עם התביעות שהיו אמורות להגיע אליו?

אמנון כהן: אוקיי, עכשיו לגבי תביעות.

אמנון כהן: בוא נגיד שעובד נהרג באתר.

אמנון כהן: בא משרד הכלכלה, עשה חקירה באתר.

אמנון כהן: אני רוצה להגיד עוד דבר חשוב בעניין.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן לוקח לו להגיע לאתר?

אמנון כהן: אני לא יודע.

אמנון כהן: את זה תשאלי את משרד הכלכלה.

אמנון כהן: אני לא, זה עניין שלהם, לא שלי.

אורלי לוי אבקסיס: אם הם עובדים שעתיים אחרי או למחרת בבוקר, איך הם יעשו חקירה?

עאידה תומא סלימאן: תשאלי מתי הם מחויבים לדווח.

אורלי לוי אבקסיס: הזיזו את הפיגומים, הזיזו את המנוף.

עאידה תומא סלימאן: לא, אורלי, מתי אתם מחויבים לדווח על תאונה כקבלנים.

אלי אלאלוף: לא, לא, נגיע לקבלנים, ברשותכם.

אלי אלאלוף: תרשו לי להיות קצת יותר אסרטיבי מאשר בדיונים האחרים.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להגיע לעוד כמה דו"חות, תמשיך.

אמנון כהן: יש לי הכל כאן, אני אסביר לכם.

אמנון כהן: חברת הכנסת לוי - - -

אלי אלאלוף: לא, אם תתייחס לכל אחד מאיתנו, אתה תסתבך.

אמנון כהן: לא, לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, עד שהם יגיעו לזירה הכל כבר פונה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה תחקור?

אלי אלאלוף: תמשיך.

אמנון כהן: אז אני רוצה להגיד כמה זה חשוב שהעילית את הנקודה הזאת.

אמנון כהן: תראו, ברגע שיש תאונת עבודה ונהרג עובד, יש דיווח למשרד הכלכלה, שולחים צוות, מבצע חקירה באתר.

אמנון כהן: היות ונהרג בן אדם, המשטרה נכנסת לתמונה.

אמנון כהן: אני אומר לכם ואני עומד אחרי מה שאני אומר, יש פה נציגים של המשטרה.

אמנון כהן: אין במשטרת ישראל, אדוני יושב הראש, חוקרים שמומחים בתחום ה - - -.

אמנון כהן: כשנהרגה החיילת בטקס בכותל, אני זומנתי לפרקליטת מחוז ירושלים בדיון שבוצע לגבי החברה שבנתה את הפיגום, הפרגולה, הטריבונה הזאת שישבו עליה.

אמנון כהן: ויושב שם שוטר, קצין במשטרה, יש לו השכלה הנדסית, אני שואל אותו כמה כמוך יש שיודעים לבוא לחקירה, לבדוק באתר.

אמנון כהן: הרי תבינו, אם עובד הלך אחורה ונפל כי בזנט עמד לא טוב, והוא נפל על ראשו ומת והבזנט הזה הזיזו אותו, את הברזל הזה הזיזו משם, מה שקרה הם פשוט זיהמו את הזירה, כי הברזל שבגללו הוא נפל כבר לא שם, אז כבר לא יודעים למצוא את הקשר הלוגי בין המקרה של המוות לבין התנאים האובייקטיביים בשטח.

שלי יחימוביץ': נורא פשוט.

אמנון כהן: אז המשטרה לא מגייסת, אין לה-.

אמנון כהן: חבל שלא זימנתם - - -

אורלי לוי אבקסיס: לכן הזמן הוא כל כך - - -

שלי יחימוביץ': זה כמו לקחת סכין מזירת רצח ואז השוטרים יבואו לחקור.

אמנון כהן: זה לא במכוון.

שלי יחימוביץ': ברור שזה לא במכוון.

אלי אלאלוף: חברה, חברה.

אלי אלאלוף: אדון כהן, תרשה לי.

אלי אלאלוף: תרשה לנו להבין יותר את המהות של התפקיד שלך.

אלי אלאלוף: במה אתה יכול לתרום היום כדי לקדם את העניין.

אמנון כהן: אני מצטמצם לזה.

אורלי לוי אבקסיס: כמו בוחן תנועה שמגיע בזמן אמת, ככה צריך להיות.

אלי אלאלוף: סליחה, אורלי, ברשותך.

אורלי לוי אבקסיס: להקפיא את המקום עד שמגיע הבוחן.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: היום, במצב הנוכחי, כשההוא במשרד הפנים, במשרד המשפטים, היום אתה יכול לתרום משהו שמאפשר התמודדות טובה יותר עם מצב הבטיחות באתרים?

יגאל גואטה: אפשר שנייה לחדד טיפה?

אלי אלאלוף: בבקשה.

יגאל גואטה: יש לכם בכלל סמכות, אחרי שהגיע דו"ח ויש ליקויי בטיחות והם לא תוקנו תוך 14 יום או כמה שתחליטו – לשלול רישיון?

ג'מאל זחאלקה: עוד שאלה.

ג'מאל זחאלקה: אתה מבקש עוד סמכויות, כי אנחנו יכולים - - -

יגאל גואטה: לא, אני שואל בתוך הסמכויות שלך.

יגאל גואטה: אם בן אדם קיבל דו"ח, קבלן קיבל דו"ח - - -

אלי אלאלוף: אתה מוכן להגדיל את התפקיד שלו, זה טוב.

אלי אלאלוף: יש לי עוד שאלה ברשותך, תוך כדי.

שלי יחימוביץ': שאלה מעניינת.

יגאל גואטה: אפשר שהוא יענה?

אלי אלאלוף: הוא יענה, הוא יענה בכל זאת.

אלי אלאלוף: יש לו זיכרון טוב לאמנון.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול שאלה.

אלי אלאלוף: יש לך היום ועדה מייעצת.

אלי אלאלוף: הוועדה המייעצת בן היתר יכולה לאפשר, לחדש, לפסול רישיון של קבלן, נכון?

אמנון כהן: היא ממליצה.

אלי אלאלוף: ממליצה.

אלי אלאלוף: כמה המלצות מסוג זה או דיונים מסוג זה היו היום בוועדה המייעצת, שנדרשים או הומלצו לפסול רישיון לקבלן וכמה קבלנים קיבלו פסילת רישיון בגלל תאונות דרכים, ואני לא מדבר על - - -

אורלי לוי אבקסיס: תאונות עבודה.

אלי אלאלוף: תאונות עבודה, סליחה.

אמנון כהן: טוב שסייגת.

אמנון כהן: אנחנו פסלנו השנה מעל 800 קבלנים, אבל זה לא מהסיבות של תאונות עבודה.

אלי אלאלוף: לא, לא, אני רוצה.

אמנון כהן: עכשיו, למה תאונות עבודה זה חשוב?

אמנון כהן: אחרי שנחקר הקבלן על מקרה מוות באתר, החומר עובד למשטרה לגיבוש כתב אישום, בהנחה שעבדו מהר ועבדו נכון ויש כתב אישום.

אמנון כהן: בשלב הזה אני לא יכול לקחת לו את הרישיון, אלא אם כן תהיה חקיקה אחרת, כי יכול להיות שהוא ייצא זכאי בבית משפט.

אמנון כהן: יכול להיות שיוכח שהעובד הזה הגיע בכלל שיכור לאתר ועלה על הפיגום כשהוא שיכור.

אמנון כהן: יכול להיות שיוכח שהוא עשה משהו במכוון.

אמנון כהן: יכול להיות ש - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: שיכור לא צריך להיכנס לעבודה, הוא צריך - - -

שלי יחימוביץ': רגע, רגע, אבל השאלה לא הייתה לגבי כאן ועכשיו.

שלי יחימוביץ': אתה לא אמור - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא צריך לתת לו לעבוד, לשיכור.

אמנון כהן: אז יש מנהל עבודה.

אמנון כהן: אז זו אחריות של הקבלן גם.

אמנון כהן: אז אני אומר, אבל אם יוכח ש - - -

שלי יחימוביץ': אבל מה אם יוכח שהוא אשם?

אמנון כהן: אם יוכח, אז זה מגיע אלי.

אמנון כהן: עוד לא קיבלתי, חבל שאין פה נציגי פרקליטות שיספרו לכם שיש להם מאות תיקים על מקרי מוות שהם לא הבשילו לכתבי אישום.

שלי יחימוביץ': שום כתב אישום?

אמנון כהן: אין.

אמנון כהן: הייתה - - -

שלי יחימוביץ': לא הגיעה אליך מעולם הרשעה?

אמנון כהן: לא קיבלתי.

אמנון כהן: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה, אמרתי לו במקרים שבהם חברות קבלניות הועמדו לדין על מקרי מוות ברשלנות, אני מבקש מהיועץ המשפטי להנחות לקבל את כתב האישום כדי לתת את הטיפול במסגרת הרגולציה שלי, לקחת לו את רישיון הקבלן, אבל לא קיבלתי.

שלי יחימוביץ': תגיד, בעשור האחרון נהרגו 200 פועלי בניין ונפצעו עשרות אלפים.

אמנון כהן: נהרגו יותר.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שנהרגו יותר, אני מדברת על המספרים הרשמיים.

שלי יחימוביץ': מה אני אעשה, אלה המספרים הרשמיים.

אמנון כהן: המדווחים.

שלי יחימוביץ': המדווחים זה 200 עובדים ו-30,000 איש מקבלים קצבאות מהביטוח הלאומי, בטח יש הרבה יותר.

שלי יחימוביץ': בכל השנים האלה לא הגיעה אליך אפילו הרשעה אחת?

אמנון כהן: אפילו לא אחת.

שלי יחימוביץ': זה מזעזע.

אמנון כהן: בשלוש שנים האלה קיבלתי שני מקרים של דיווח על תאונות עבודה, קיבלתי 400 דיווחים על פיגומים, על ליקויי חשמל שיש איזה קו מתח גבוה שהוא חשוף באתר.

אמנון כהן: לא קיבלתי - - -

שלי יחימוביץ': זה שלא היו הרשעות, או שלא הגיעו אליך?

אמנון כהן: לא קיבלתי.

שלי יחימוביץ': מה זה לא קיבלת?

שלי יחימוביץ': אתה לא יכול ליזום ולבקש?

אמנון כהן: תראי, חברת הכנסת, אם באתר בנייה יש תאונת עבודה ולא מדווחים לנו, מאיפה אני אוכל לדעת?

אמנון כהן: אנחנו לא יודעים.

איל בן ראובן: כלומר לא נלקח שום רישיון?

איל בן ראובן: שום רישיון לא נלקח?

עאידה תומא סלימאן: צריך לשאול את - - - כתבי האישום, לא אם נודע לו או לא.

אלי אלאלוף: סליחה, סליחה, רגע - - -

איל בן ראובן: אבל אז גם לא נלקח שום רישיון.

איל בן ראובן: לא נלקח שום רישיון מקבלן על 200 עובדים.

אלי אלאלוף: אוקיי, חברה, זה לא סתם דיון.

אלי אלאלוף: זה לא במקרה נוצר כל המצב הזה.

איל בן ראובן: בתוך המספרים הרשמיים, 200 הרוגים ואף רישיון לא נלקח.

איתן ברושי: כל עוד שלא נקבל את פסק הדין - - - אתה לא יכול לפעול נגדו.

אלי אלאלוף: חברה, חברה, תרשו לי לנסות לשלוט בדיון.

שלי יחימוביץ': יש מנהל עבודה.

אלי אלאלוף: רק שנייה, חברה'.

אלי אלאלוף: חברת כנסת כל כך ותיקה, אל תנצלי את התמימות של חדש.

שלי יחימוביץ': חס וחלילה.

אלי אלאלוף: לא, חס ושלום.

אלי אלאלוף: אבל קצת מותר לנו מדי פעם, משהו הומוריסטי, לא מוצלח.

אלי אלאלוף: אני חוזר, אמנון, ברשותך.

אלי אלאלוף: התפקיד של המועצה, היועצים שלך, היא אפקטיבית?

אמנון כהן: היא אפקטיבית לרגולציה שאני עושה.

אמנון כהן: אני הוצאתי 60 צווי הפסקות עבודה באתרי בנייה, שבהם גיליתי שהקבלן שבונה, אין לו רישיון, כי זה שלי.

אמנון כהן: אבל אני צריך את שיתוף הפעולה מהם – איפה מתים אנשים.

אמנון כהן: איפה נפצעים אנשים.

אלי אלאלוף: והיום יש הרגשה בכלל שיש יותר שיתוף פעולה עם אגף הפיקוח של משרד הכלכלה?

אמנון כהן: יש לנו יותר, בוודאי.

אמנון כהן: ביחס למה שהיה בעבר - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, אוקיי.

יגאל גואטה: רגע, ואם יש ליקויי בטיחות אתה רשאי להוציא צו הפסקת עבודה?

אלי אלאלוף: רגע, חברים.

יגאל גואטה: אתה לא רשאי?

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: זה הם עוצרים את העבודה.

אלי אלאלוף: תרשה לי עוד שנייה.

אלי אלאלוף: לא נתנו גם בדיונים הקודמים מספיק התייחסות לקבלנים.

אלי אלאלוף: אז נציג התאחדות בוני הארץ, שי פאוזנר, בבקשה.

<שי פאוזנר: כבוד יושב הראש, התאחדות בוני הארץ מייצגת את הקבלנים המעסיקים ולא את העובדים, וככאלה היא לא אמורה להיות המפקחת או האוכפת של הנושא הזה, אבל למרות זאת, לפני שנים רבות, לפני יותר מ-10 שנים, היא קיבלה החלטה להשתתף בכל נושא ההכשרה והעברת המידע בנושא בטיחות בעבודה.

<שי פאוזנר: ההתאחדות חברה בעניין הזה להסתדרות, הקימה יחד קרן שפועלת מכספים של הקבלנים ומממנת הכשרה של אלפי עובדים בכל שנה בנושא בטיחות, גם באתרי הבנייה וגם בכיתות מסודרות מחוץ לאתרי הבנייה, על פי המקצוע ועל פי התחום שבו עוסק האדם.

<שי פאוזנר: עולות פה טענות או חוזרת פה האמירה, אני רואה בעיתונות או על ידי חלק מהאנשים שיושבים פה, שקבלנים לא איכפת להם שאנשים מתים.

<שי פאוזנר: בהזדמנות הזאת אני מבקש למחות על הדבר הזה.

<שי פאוזנר: אני לא חושב שיש פה מישהו מהקבלנים – שהם קבלנים חוקיים במדינת ישראל – שעברו את כל הויה דה לה רוזה כדי לקבל את רישוי הקבלן, שבונים את הדירות שאתם גרים בהן, שבונים את הכבישים שאתם נוסעים עליהם, שרוצים שמישהו ימות או יפצע.

<שי פאוזנר: ההתנהלות מולנו היא התנהלות של המדינה או של ההסתדרות, שבה אנחנו פותחים את הדלת לכל הצעה ומשתפים פעולה עם כל מי שרוצה לעזור ולהרחיב את הידע ולשפר את המצב ולטפל בבעיה הזאת.

<שי פאוזנר: זו בעיה נוראית.

<שי פאוזנר: כל אדם שמת הוא עולם.

<שי פאוזנר: כל אדם שמת המשפחה שלו בוכה עליו וחברים שלו לעבודה בוכים עליו, ואנחנו לא נפסיק לעסוק בדבר הזה ואנחנו נמשיך לעשות כמה שאנחנו יכולים - - -

<קריאה: כמה כסף כל קבלן בפרויקט פר אחוזים, מוציא לבטיחות?

<שי פאוזנר: כל קבלן מפריש - - -

<קריאה: כמה?

<שי פאוזנר: אנחנו לא יודעים בעל פה, אבל כל קבלן מפריש חלק מהכנסתו - - -

<קריאה: זה לא נמצא שם, חברה'.

אלי אלאלוף: רגע, רגע.

שלי יחימוביץ': איזה חלק?

שלי יחימוביץ': מה?

שלי יחימוביץ': אתה אמור להיות האיש המקצועי פה.

אלי אלאלוף: רגע, רגע - - -

<שי פאוזנר: זה תלוי.

אלי אלאלוף: אני מבקש, לא דיונים פנימיים.

אלי אלאלוף: חברה'.

<שי פאוזנר: אדוני יושב הראש, אין לי נתונים ואנחנו יכולים להמציא נתונים - - -

אלי אלאלוף: מותר לך להגיד שאין לך נתונים.

<שי פאוזנר: אין לנו נתונים, אבל אנחנו יכולים - - -

אלי אלאלוף: אבל הקרן הזאת שאתם מפרישים אליה, מה המטרה שלה?

<שי פאוזנר: המטרה שלה היא להכשיר מקצועית את האנשים.

<שי פאוזנר: חלק גדול מההכשרות הן בנושא הבטיחות בעבודה.

<שי פאוזנר: הקרן הזאת גם משתתפת במימון רחב מאד של - - -

אלי אלאלוף: והיא מוקמת על ידי מי?

אלי אלאלוף: מי מפעיל את ההכשרות?

<שי פאוזנר: אנחנו וההסתדרות - - -

יגאל גואטה: מי מעסיק את העובדים האלה?

יגאל גואטה: הם עובדי קבלן?

אלי אלאלוף: כן, אוקיי.

אלי אלאלוף: זו קרן משותפת עם ההסתדרות.

אלי אלאלוף: יש פה נציג הסתדרות, עוד מעט נפנה אליו.

אלי אלאלוף: אוקיי, בבקשה, תמשיך.

<שי פאוזנר: שאלו מי מעסיק את העובדים?

יגאל גואטה: העובד הזה, כן, מי מעסיק אותו?

<שי פאוזנר: אני לא חושב שהזמן יאפשר, אבל הבניין בנוי, אני רק אומר, הבניין בנוי מזה שעובדות בו - - -

יגאל גואטה: כי ברגע שהוא עובד אצל הקבלן אז קשה לו לבקר אותו.

<שי פאוזנר: יש בכל בניין בערך בין 20 ל-40 חברות, גופים עסקיים שונים.

<שי פאוזנר: לכל אחד מהגופים האלה יש עובדים משלו.

<שי פאוזנר: בסופו של דבר יש אדם אחד שאמור לנהל את בטיחות האתר, זה מנהל העבודה, שזה נושא לדיון אחר.

<שי פאוזנר: יש מחסור מאד מאד גדול במנהלי עבודה וזה ברוך גדול מאד שהענף עומד להיכנס אליו בשנים הקרובות, כי חלק גדול מהם יצאו לפנסיה.

<שי פאוזנר: אבל מעבר לכל מה שאמרתי, אני אומר לכם שאנחנו פתוחים לכל הצעה.

<שי פאוזנר: אנחנו רוצים לשתף פעולה בכל דרך.

<שי פאוזנר: אנחנו לא יודעים איך להתמודד עם זה מעבר למה שעשינו עד היום, ועשינו הרבה, יחסית למי שלא אמור לעשות שום דבר.

<שי פאוזנר: אנחנו עושים את זה באופן וולונטרי.

<שי פאוזנר: עכשיו, באופן חד משמעי אנחנו אומרים, התאחדות בוני הארץ לא לוקחת לתוכה חברים ולא מקבלת אף אחד שעובר על החוק במדינת ישראל.

<שי פאוזנר: מי שעובר על החוק, מי שלא מקיים את החוקים שעוסקים בכל נושא הבנייה, כולל נושא הבטיחות, איננו חבר אצלנו ואנחנו לא מוכנים לראות בו חלק מאיתנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשלמו משכורות גבוהות, שזה יהיה אטרקטיבי שאנשים גם יכנסו.

<שי פאוזנר: המשכורת של עובד בניין אחרי שנתיים בערך, היא סביב 9,000 שקלים ברוטו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא עובד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מדבר על עובד, אני מדבר על מנהל עבודה.

<שי פאוזנר: מנהל עבודה מרוויח 12,000 שקלים עד 25,000 שקלים – על פי השנים שבהן הוא עובד, כולל רכב צמוד וכל התנאים הסוציאליים, מהיום הראשון.

<שי פאוזנר: זה לא הנושא.

<שי פאוזנר: הנושא הוא לא המשכורות.

<שי פאוזנר: רבותי, בענף הבנייה יש את המשכורות מהגבוהות במשק בתחומים האלה.

אלי אלאלוף: יש עוד שאלות להתאחדות הקבלנים?

אלי אלאלוף: כן בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: שם ותפקיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר אנשים שלא מקבלים.

<שולי חסן: שמי שולי חסן, אני מגיע מתחום הנדסת הבנייה, ממונה בטיחות ומנהל עבודה.

<שולי חסן: אני עם 15 הסמכות בבטיחות.

<שולי חסן: עכשיו אני אחתום איתך הסכם חוזי עם כל התנאים הסוציאליים שמגיעים לעובד עד לפרישה, עד לפנסיה ואני אתרום עוד שנה נוספת אחרי הפנסיה בהתנדבות.

<שולי חסן: מה שאמרת הם דברים לא נכונים.

<שי פאוזנר: מה לא נכון?

<שולי חסן: לא נכונים.

<שי פאוזנר: מה לא נכון?

<שולי חסן: אתם מעסיקים חברות כוח אדם שגוזלים מאיתנו את הזכויות שלנו.

<שולי חסן: חברים, תחבקו אותנו היום, כי מחר אתם - - -

<שי פאוזנר: חברות כוח אדם זה - - -

<שולי חסן: מחר אתם תטפלו בשיירים שלנו.

<שי פאוזנר: אתה מדבר על עובדים - - -

<שולי חסן: אני מדבר בשפה של השטח עכשיו.

<שולי חסן: ככה אנחנו מרגישים.

<שולי חסן: אנחנו מופקרים – גם מטעמכם, גם מטעם ההסתדרות וגם מטעם כולם.

<שולי חסן: מתברר שכל האנשים שיושבים פה עושים עבודת קודש, מה אתם יוצאים מחר לעשות?

<שולי חסן: מה שאמרת זה על הנייר, זה לא בפועל, זה לא נכון.

<שולי חסן: אם אפשר לבוא-.

<שולי חסן: תבוא עם עובדות, מה שאמרתם.

<שולי חסן: האם הקמתם מרכזי הכשרה.

<שולי חסן: התשובה היא לא.

<שי פאוזנר: בוודאי.

<שי פאוזנר: בוודאי.

<שולי חסן: לא נכון.

<שי פאוזנר: בכל הארץ.

<שולי חסן: תראה לי מרכז אחד על שמכם ועל שם ההסתדרות.

<שי פאוזנר: לא, אדוני יושב הראש, אני לא מבין - - -

<שולי חסן: והקמתם אותו, תזכיר לי כתובת אחת.

<שולי חסן: אני מוכן לבקר מחר בבוקר.

<שולי חסן: די.

<שולי חסן: אנחנו נחמדים.

<שולי חסן: אנחנו יפים.

<שולי חסן: אנחנו בסדר.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

<הדס תגרי: אפשר שאלה?

אלי אלאלוף: מה שמך?

<הדס תגרי: הדס תגרי מהקואליציה למאבק בתאונות בניין.

<הדס תגרי: האם אתם מבקשים מהחברים שלכם לדווח לכם במקרים של תאונות קטלניות וקשות אצלם באתרים - - -

<שי פאוזנר: אנחנו לא גוף אכיפה.

<שי פאוזנר: אני לא גוף אכיפה.

<שי פאוזנר: להיפך, אנחנו ביקשנו מהמדינה שתעביר לנו את כל הנתונים שאנחנו נוכל ללמוד בהם כדי לטפל בזה.

<הדס תגרי: אתם גוף וולנטרי של הקבלנים.

<הדס תגרי: אתה אומר לי שהקבלנים איכפת להם ורוצים לפעול בנושא של התאונות.

<הדס תגרי: אני חושבת שהדבר הבסיסי והמתחייב, שאתם תדעו, אם החברים שלכם יבואו עם מידה של אחריות כלפיכם וכלפי הציבור, לבוא ולדווח – קרתה אצלי באתר תאונה קטלנית או קשה כזאת וכזאת והסיבות הן כאלה וכאלה ונקטתי בצעדים האלה והאלה.

<הדס תגרי: אם אתם רוצים לעשות משהו לגבי תאונות בניין, אז זה מתחיל קודם כל מזה שהקבלנים יבואו וידווחו על התאונות שמתרחשות אצלם וייקחו אחריות על התאונות האלה.

<הדס תגרי: אם אתם גוף התנדבותי של קבלנים שאומרים איכפת לנו ואנחנו רוצים לעשות, אז זה הצעד הראשון והמתחייב.

<הדס תגרי: ואתה יודע מה?

<הדס תגרי: באמת, עם כל הכבוד להדרכות ואני לא מזלזלת בהדרכות, הדרכות זה לא חשוב.

<הדס תגרי: אתה יודע למה זה לא חשוב?

<הדס תגרי: כי מה שצריך לייצר פה זה הרתעה ואכיפה.

<הדס תגרי: וכשתהיה הרתעה – הקבלנים כבר ידאגו להדרכות.

<הדס תגרי: היום הקבלנים לא מפסידים שום דבר.

<הדס תגרי: שום דבר משום בחינה.

<הדס תגרי: לא פיצויים, לא ענישה פלילית, לא גינוי ציבורי, אז הם גם לא משקיעים בבטיחות.

<הדס תגרי: ואת זה אנשי מקצוע מהתחום אומרים.

<הדס תגרי: אבל אני שואלת אם אתה יכול לענות לשאלה שלי.

<הדס תגרי: האם אתם מדווחים על תאונות?

<קריאה: הבטיחות עולה כסף.

<שי פאוזנר: אנחנו לא יכולים.

<שי פאוזנר: כאשר הדיווח הוא בהתנדבות, אני לא יכול לכפות את זה.

<שי פאוזנר: אני לא גוף שיש לו את הסמכות לעשות את זה.

<הדס תגרי: אתם מבקשים?

<הדס תגרי: אתם אומרים אנחנו - - -

<שי פאוזנר: כן, אנחנו מבקשים.

<הדס תגרי: ומי שרוצה להיות חבר בגוף שלנו ולהגיד אני קבלן שלוחם בתאונות בניין – קודם כל שיבוא ויגיד מה הרקורד שלו בנושא של תאונות ובנושא של בטיחות.

<הדס תגרי: מי שרוצה להגיד אני עושה - - -

אלי אלאלוף: למה זה דרישה דווקא לרישיון קבלנים?

<שי פאוזנר: זו דרישה לממשלת ישראל, לא לנו, אבל אנחנו מקבלים בהתנדבות הרבה מאד מידע.

<שי פאוזנר: אנחנו לא יכולים להבטיח את אף אחד - - -

<הדס תגרי: אז שלא יגידו שהם עושים.

אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותכם, אנחנו רוצים להמשיך ולהתקדם.

<הדס תגרי: בסדר, אבל אני לא רוצה הנחות, אני רוצה לדעת מי - - -

<שי פאוזנר: אני לא מכיר עוד תעשייה שעושה את זה, דרך אגב.

<הדס תגרי: אתם אומרים שאתם לוחמים, תגידו - - -

יעל כהן-פארן: הם גוף שנועד להגן עליהם, אין פה בכלל שאלה.

יעל כהן-פארן: זה ברור.

יעל כהן-פארן: שלא יציגו מצג שווא.

יעל כהן-פארן: יש פה מצג שווא שהם כאילו רוצים לעשות משהו.

יעל כהן-פארן: אם היו רוצים לעשות משהו, היו עושים משהו.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: סיימת, אדוני?

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, חברת הכנסת יגאל גואטה.

יגאל גואטה: אין לי רצון לחזור אחרי דבריהם של כל חברי הכנסת, אפילו ש - - - -

אלי אלאלוף: בדיון כזה זה קשה עם האילוצים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לעשות דיון שיטתי.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

יגאל גואטה: אני חושב שבסופו של יום קבלן מה שמעניין אותו זה הרישיון שלו.

יגאל גואטה: לכן לפי דעתי האדון הנכבד צריך להיות זה, ואם אנחנו נצטרך לעזור לו בצורה כזו או אחרת בחקיקה או אני לא יודע, במה שיוביל יושב הראש, הוא צריך להיות הכתובת לפי דעתי לטפל בעניין הזה.

יגאל גואטה: כי בסופו של יום, אתה רואה שהקבלנים, עם דו"חות כאלה ואחרים הם מסתדרים.

יגאל גואטה: בלי רישיון – הוא לא יכול להסתדר, הוא לא יכול ללכת לשום מכרז ולשום כלום ואף אחד לא ייקח אותו לעבודה בלי רישיון.

יגאל גואטה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אנחנו באמת הקדמנו את הרעיון שלך וביקשנו מאמנון כהן - - -

יגאל גואטה: אז ברוך שכיוונתי לדעת גדולים.

אלי אלאלוף: שיעביר לנו הצעות לחקיקה בתחום שישפר את תפקוד רשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: אני בטוח שזה בדרך, יגיע בהקדם האפשרי.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה דווקא לבקש מג'מיל אבו ראס.

<ג'מיל אבו ראס: כן, חברים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: ג'מיל הוא נציג המחלקה לשוויון מההסתדרות.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך.

<ג'מיל אבו ראס: אני ג'מיל אבו ראס, יושב ראש המרחב הדרומי בהסתדרות.

<ג'מיל אבו ראס: החשיבה על הסיכונים של עובדי הבניין היא מאד - - - בשנה שעברה נהרגו 34 אנשים.

<ג'מיל אבו ראס: בשנה הזאת נהרגו כבר 7 אנשים.

<ג'מיל אבו ראס: - - - אצל אבו ראס מלוד, שישבו אבלים והם נבהלו שבמשך האבל האתר שלהם עבד כרגיל.

<ג'מיל אבו ראס: הלכו לאחר האבל, שמו את השם של הבחור עם התמונות שלו על האתר – כאן נהרג שם כזה וכזה, בשביל לעורר את העניין.

<ג'מיל אבו ראס: אני חושב שלא יכול להיות שאנחנו מדברים על מספרים ולא על אנשים שמאחוריהם יש משפחות, יש ילדים שקוראים את קריאתם אחרי המוות.

<ג'מיל אבו ראס: הבעיה העיקרית בעניין היא שאין מספיק אכיפה וענישה.

<ג'מיל אבו ראס: רוב עובדי הבניין לא מועסקים על ידי הקבלנים השונים.

<ג'מיל אבו ראס: הם מועסקים על ידי קבלני משנה, חברות כוח אדם.

<ג'מיל אבו ראס: חברים, המנופאים, 90% מהם מועסקים על ידי חברות כוח אדם, לא על ידי החברות של הבנייה.

<ג'מיל אבו ראס: ושם אין אכיפה ונושא הבטיחות הוא מופקר.

<ג'מיל אבו ראס: בחודש האחרון, שהייתה סערת מזג האוויר, הרבה תלונות הגיעו אלי, שהכריחו מנופאים לעלות ברוח החזקה על המנופים.

<ג'מיל אבו ראס: אם אתה לא רוצה לעבוד – תלך הביתה, יש מישהו אחר.

<ג'מיל אבו ראס: ואני מסכים עם חבר הכנסת עבד אל חכים.

<ג'מיל אבו ראס: יש זיופים על ידי מנהלי עבודה של רישיונות של מנופאים, שמעבירים מישהו מהצוות שלהם כדי לעלות על המנופים.

<ג'מיל אבו ראס: צריכים לעשות סדר בנושא הזה.

<ג'מיל אבו ראס: הנושא השלישי, קיבלה הממשלה החלטה לקלוט 30,000 עובדים פלסטינאיים.

<ג'מיל אבו ראס: אני מברך על זה.

<ג'מיל אבו ראס: השאלה מה עושים עם העובדים האלה?

<ג'מיל אבו ראס: האם נותנים להם הדרכה לבטיחות לפני שהם עולים לקומה ה-20?

<ג'מיל אבו ראס: אני חושב שיש להכריח על חשבון המעסיקים שקולטים אותם, להדריך אותם ביום עיון בנושא הבטיחות.

<ג'מיל אבו ראס: אני במרחב הדרומי בהסתדרות, עושה ב-25 במרס, עם הסתדרות עובדי הבניין, עם המוסד לבטיחות וגהות, יום עיון שלום בעניין הבטיחות והעבודה בגובה.

<שי פאוזנר: אתה מתכוון עם הקבלנים ביחד.

<שי פאוזנר: עם הקבלנים, כן, עם הקרן שאנחנו משלמים על זה.

<ג'מיל אבו ראס: אנחנו עושים את זה, צריכים את זה לכל המקומות.

<ג'מיל אבו ראס: לא מספיק שתהיה יוזמה במקום אחד.

<ג'מיל אבו ראס: לכן העניין הוא עניין קודם כל להעסיק את עובדי הבניין בתעסוקה ישירה אצל החברות הגדולות, כדי באמת שיהיה פיקוח על הבטיחות ועל הציוד של הבטיחות, שחברות כוח האדם וקבלני המשנה לא יודעים איך נראה ציוד, שהם חייבים על פי התקנות לתת להם.

<ג'מיל אבו ראס: הם לא אוכפים את זה ומנהל העבודה בשבילו צריך לקדם את העבודה.

<ג'מיל אבו ראס: לא מעניין אותו לא בטיחות, כי בעל הבית אומר לו – תגמור את הפרויקט הזה בזמן הזה.

<ג'מיל אבו ראס: אז לכן אני חושב שבכל מקום עבודה, לא רק שמעסיק 100 איש, שיהיה איש בטיחות לא מטעם מנהל העבודה, לא מטעם החברה, אלא מגורם אחר, חיצוני, שהוא ידאג לבטיחות כמו שצריך.

<ג'מיל אבו ראס: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

דב חנין: אפשר שאלה?

אלי אלאלוף: יש הרבה ממתינים, תבינו.

אלי אלאלוף: השתכנעתי שאתה רוצה לשאול, שנייה.

אלי אלאלוף: בוא ניתן לאחרים קצת לדבר.

אלי אלאלוף: יש פה נציגה שבאמת עזרה לנו, הדס תגרי, בבקשה.

<הדס תגרי: תודה רבה.

<הדס תגרי: אנחנו הקואליציה למאבק בתאונות בניין.

<הדס תגרי: אני באופן אישי התחלתי לעסוק בנושא הזה בדיוק שלושה חודשים.

<הדס תגרי: לפני שלושה חודשים ביום הזה, ב-9 בנובמבר, נהרגו בשלושה אתרי בנייה שונים – שלושה עובדים בנפילה מגובה: ירון סברין בתל אביב, אחמד חסן בארסוף ובשוהם, איברהים.

<הדס תגרי: ויומיים אחר כך נהרגו ב-12 בנובמבר, שלושה ימים אחר כך – שני עובדים בנפילה מהקומה ה-28 במגדלי מיד טאון בתל אביב.

<הדס תגרי: אני באופן אישי נכנסתי לפעולה אחרי השבוע הזה ותוך כדי שבועיים אני גאה לומר, ישבו איתי בחדר נציגים של קו לעובד וארגון העובדים מען ורופאים לזכויות אדם, והאגודה לזכויות האזרח ועוד רבים וטובים, שעובדים בנושא הזה כבר הרבה זמן, עם תחושה מאד מאד קשה שהעובדים פשוט מופקרים.

<הדס תגרי: יש כל המון המון בעיות, המון המון דברים שצריכים לעשות.

<הדס תגרי: אנחנו באמת בנו לפה היום והכנו נייר עמדה מאד ממוקד, בדברים שאפשר וצריך לעשות עכשיו.

<הדס תגרי: זה לא ממצה את כל מה שצריך לעשות, אבל המצב הוא מצב חירום.

<הדס תגרי: אני חייבת אבל לפתוח את הדברים שלי בלשתף אתכם בדברים שאמרה היום, מצוטטת הבוקר, מתפרסמים הבוקר מאת ורדה אדוארדס, ראש מנהל לבטיחות תעסוקתית במינהל הכלכלה, דברים חסרי תקדים בחומרתם.

<הדס תגרי: כל הנושא של הגנה על עובדים הוא משני במשרד הכלכלה.

<הדס תגרי: ואם אנחנו צריכים לאכוף על מפעל שפוגע בעובדים, אבל זה אולי יפיל את המניות שלו בבורסה, אז חושבים פעם ופעמיים, ככה היא מתבטאת בעדינות.

<הדס תגרי: ואני חושבת שהדברים האלה הם באמת, אין חמורים מהם.

<הדס תגרי: ואני רוצה להגיד ככה באמת בנקודות, לגבי דברים שעלו כאן, שתיים שלוש נקודות ואז אני אתמקד בהמלצות שאנחנו מבקשים מכם היום.

<הדס תגרי: קודם כל הנושא שעלה כאן היום, הנושא של הפצועים.

<הדס תגרי: אי אפשר להמשיך לדבר אך ורק על הרוגים.

<הדס תגרי: בשנה החולפת אומרים לנו שהיו 35 הרוגים בבניין, אנחנו על פי ההערכות שלנו, הכי הכי זהירות, מדברים על למעלה מ-1,000 פצועים קשה.

<הדס תגרי: לא מקבלי דמי פגיעה, שזה 7,000, שזה גם הערכת חסר לפצועים קשה.

<הדס תגרי: יש לנו נתונים על 600 מאושפזים בבתי חולים בישראל, שזה לא כולל את השטחים במזרח ירושלים, שלשם, תסלח לי, העובדים הפלסטינים הרבה פעמים מגיעים כשהם נפצעים ובכלל לא נכנסים לסטטיסטיקות.

<הדס תגרי: בדו"ח שהוציא אתמול משרד הכלכלה על נתוני שנת 2015, הפצועים לא קיימים.

<הדס תגרי: זה לא יכול להיות.

<הדס תגרי: אנחנו לא מקבלים תמונה של מה שקורה פה.

<הדס תגרי: המספר של ההרוגים הוא קטן מדי והוא אקראי מדי בשביל לתת לנו את התמונה של מה שקורה.

<הדס תגרי: אם אנחנו יודעים על 600 פצועים שמאושפזים מנפילה מגובה ונפילה מגובה אחראית לחצי ממקרי המוות בקרב תאונות בניין, אז אנחנו יכולים להבין שהנתון המלא של הפצועים קשה, שהם אנשים שנותרים נכים לצמיתות, הוא עצום.

<הדס תגרי: אז חייב להיות פה איסוף מידע ודיווח על תאונות קשות ואחרות.

<הדס תגרי: דבר שני, אני חייבת להגיד כמה מילים על כסף?

<הדס תגרי: נאמר פה ותיכף יזכירו לי מי אמר את זה, לקחת מהכסף-.

<הדס תגרי: חבר הכנסת זחאלקה.

<הדס תגרי: לקחת מהכסף שהחברה משקיעה היום בממוני בטיחות ולהעביר את זה למפקחים.

<הדס תגרי: לא.

<הדס תגרי: לא צריך לקחת מהכסף שהחברה משקיעה בממוני בטיחות.

<הדס תגרי: צריך לקחת אתם יודעים מאיזה כסף?

<הדס תגרי: מארבעה מיליארד שקלים שאנחנו, אזרחי מדינת ישראל, משלמים באמצעות הביטוח הלאומי לקצבאות של נפגעי תאונות עבודה כל שנה.

<הדס תגרי: מי שנושא בעלות הכלכלית והאחרת של תאונות העבודה, זה לא הקבלנים, זה הנפגעים ומשפחותיהם וזה אנחנו – אזרחי מדינת ישראל.

<הדס תגרי: וקמצוץ מהכסף הזה מושקע במניעת תאונות, למרות שהיה יכול לעשות הרבה יותר שם.

<הדס תגרי: לא יודעת אם נמצאים פה נציגים של הביטוח הלאומי.

<הדס תגרי: לא מבינה איך לא באים היום מהביטוח הלאומי ואומרים – אנחנו ניתן את הכסף.

<הדס תגרי: אנחנו ניתן את הכסף למפקחים, כי זה יחסוך לנו המון המון כסף.

<הדס תגרי: אז הכסף, אם ישתמשו בו בתבונה, קיים, רק צריך להשתמש בו.

<הדס תגרי: עכשיו אני רוצה להיכנס להמלצות שלנו.

<הדס תגרי: דיברנו הרבה בדיון שעבר וגם הרבה בראיון היום דובר, על הנושא של המשאבים ועל הנושא של המפקחים והכל נכון.

<הדס תגרי: המשאבים שמוקדשים למפקחים זה ביזיון, השכר שלהם, זה שאין להם רכב, זה שיש מפקח אחד באזור ירושלים.

<הדס תגרי: דרך אגב, שלושה חודשים שאני עוקבת יום יום עם ווטסאפים של כתבי משטרה.

<הדס תגרי: דיווח אחד לא קיבלתי על תאונת בניין בירושלים.

<הדס תגרי: אחד.

<הדס תגרי: וכולם שיושבים פה בחדר הזה מבינים שזה לא יכול להיות שאין תאונות בניין רק בירושלים.

<הדס תגרי: בכל מקום בארץ.

<הדס תגרי: זה רק מעיד כמה ההפקרות כאן היא נוראית.

<הדס תגרי: אז זה נכון, אבל יש דברים שהם לא תלויי משאבים.

<הדס תגרי: יש דברים שאפשר היה לעשות אותם לא היום אלא כבר לפני חודש, ואני אתמקד בשני דברים: דבר אחד זה הנושא של מידע.

<הדס תגרי: רשימה של כל התאונות הקטלניות והקשות שקרו היום, אתמול, בשבוע שעבר, בשנה האחרונה ובשלוש השנים האחרונות.

<הדס תגרי: תאריך, מקום, כתובת, שם הקבלן האחראי, שם ההרוג, נסיבות התאונה ואיפה התיק הזה עומד היום, אבל בכלל עומד.

<הדס תגרי: אנחנו פנינו כבר לפני הדיון הקודם וביקשנו את המידע הזה ממשרד הכלכלה.

<הדס תגרי: מהפרקליטות ביקשנו מידע על התיקים הפליליים, לא קיבלנו תשובות עד עצם היום הזה.

<הדס תגרי: אין שום מניעה חוקית ומוסרית, להיפך.

<הדס תגרי: יש אחריות לדווח לציבור במדינת ישראל איפה ואיך ומי נפגע ובשטח האחריות של מי קורות התאונות האלה.

<הדס תגרי: ולא יכול להיות שמשרד הכלכלה ומשטרת ישראל ופרקליטות המדינה, יחזיקו את המידע הזה אצלם ולא ייתנו אותו לנו.

<הדס תגרי: הידיים שלנו קשורות.

<הדס תגרי: אנחנו צריכים לרוץ אחרי פירורי מידע מכתבי משטרה, שמעבירים אלינו הודעות של דובר מד"א פה ושם, ולהתחנן שגם יגידו לנו את הכתובת המדויקת, ואולי מישהו יוכל בדרך מהעבודה לעבור ולצלם את השלט עם הקבלן.

<הדס תגרי: זה לא יכול להיות הדבר הזה.

<הדס תגרי: וזה דבר שכבר היה צריך לקרות ויכול לקרות ואני מבקשת מהוועדה לפנות לנציגי משרד הכלכלה והמשטרה ופרקליטות המדינה שנמצאת פה, לתת את המידע הזה לוועדה, לנו, לציבור.

<הדס תגרי: להוציא כל יום הודעה לעיתונות – היום נהרג עובד כאן.

<הדס תגרי: היום נפצע עובד כאן.

<הדס תגרי: היום נפטר בבית חולים עובד.

<הדס תגרי: אין לנו שום דרך להגיע למידע הזה ואנחנו יודעים שחלק ניכר ממקרי המוות זה עובדים שנפטרו לאחר מכן.

<הדס תגרי: זה דבר אחד.

<הדס תגרי: דבר שני, מה קורה באתרים אחרי תאונות.

<הדס תגרי: אני אגיד לכם מה קורה היום.

<הדס תגרי: שום דבר.

<הדס תגרי: שום דבר.

<הדס תגרי: אני לא יודעת בדיוק מי היה או לא היה, כי אני פניתי למשרד הכלכלה וביקשתי לדעת.

<הדס תגרי: ב-12 בינואר, יומיים קודם לכן הייתה תאונה באתר פסגות אלון בנשר.

<הדס תגרי: בשעה 16:00 נפל עובד מפיגום בגובה כמה מטרים לתוך בור, גובה כולל של 10 מטרים.

<הדס תגרי: לקח שעה וחצי למכבי אש לחלץ אותו.

<הדס תגרי: היו דיווחים שאמרו שהפיגום היה לא תקין, אני לא יודעת אם הם נכונים.

<הדס תגרי: מה שברור שעל פניו תאונה כזאת מעידה על רשלנות.

<הדס תגרי: על פניו לכאורה כל ההסתייגויות שאתם רוצים.

<הדס תגרי: זה היה בשש בערב שגמרו לחלץ אותו.

<הדס תגרי: בשמונה בבוקר, אתם יכולים להיכנס לדף הפייסבוק שלנו – הקואליציה למאבק בתאונות בניין – בשמונה בבוקר האתר הזה צולם.

<הדס תגרי: זה אתר גדול עם ארבעה מבני בנייה.

<הדס תגרי: האתר הזה צולם עובד כרגיל.

<הדס תגרי: מתי התבצעה חקירה משטרתית?

<הדס תגרי: לא של המטר על מטר שבו העובד נפל, של ההדרכות לעבודה בגובה של כל העובדים באתר הזה.

<הדס תגרי: של הנהלים לעבודה בגובה של כל העובדים באתר הזה.

<הדס תגרי: האם העובדים רתומים, האם יש גדרות, האם הפיגומים תקינים.

<הדס תגרי: מתי התבצעה חקירה משטרתית?

<הדס תגרי: מתי היו שם המפקחים ובדקו שהאתר בטוח לפני שהמשיכו לעבוד בו בשש בבוקר.

<הדס תגרי: לפני שבועיים, במרכז חורב בחיפה נפל קאסם אבו ראס לפיר של מעלית ונהרג.

<הדס תגרי: למחרת בבוקר, זה אתר באחריות חברת רום גבס קירוי וחיפוי, לא יודעת מי אשם, על פניו מעיד על רשלנות.

<הדס תגרי: למחר בבוקר האתר הזה עבד כרגיל.

<הדס תגרי: יומיים אחרי התאונה בנשר פנינו – הקואליציה למאבק בתאונות בניין – למשרד הכלכלה.

<הדס תגרי: ביקשנו לדעת האם היו מפקחים באתר בנשר, מה הם עשו, האם הם בדקו את תנאי הבטיחות ואישרו שהאתר בטוח.

<הדס תגרי: ביקשנו לדעת לגבי 22 תאונות קשות וקטלניות שהתרחשו בשבועיים וחצי קודם לאותו מכתב.

<הדס תגרי: שתבינו על איזה מספרים אנחנו מדברים – שרק אנחנו במקרה יודעים עליהם.

<הדס תגרי: 22 תאונות קשות קטלניות שהתרחשו בשבועיים וחצי שקדמו לכתיבת המכתב.

<הדס תגרי: האם המפקחים היו?

<הדס תגרי: מה הם בדקו?

<הדס תגרי: מה הם עשו?

<הדס תגרי: האם הייתה משטרה?

<הדס תגרי: לא קיבלו מענה.

<הדס תגרי: אז אנחנו דורשים, ויש את הסמכות הזאת גם למשטרת ישראל וגם למשרד הכלכלה.

<הדס תגרי: לא צריך בשביל זה כסף.

<הדס תגרי: צריך אומץ ציבורי וצריך גיבוי פוליטי, שהוועדה הזאת יכולה לתת לנו.

אלי אלאלוף: אני לא יודע אם מותר לי להציע מה שאני רוצה להציע.

<הדס תגרי: שקיפות.

אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה להיות הכתובת שלך.

<הדס תגרי: אני אשמח מאד.

אלי אלאלוף: אני מוכן כיושב ראש הוועדה, שהכתובת של הארגון שלך וכל היכולת האדירה שבנית בשלושה חודשים, שאפו - - -

<הדס תגרי: ביחד עם החברים - - -

אלי אלאלוף: אני מוכן באמת להפוך את הכתובת של יושב ראש הוועדה ככתובת שלך ולשרת אותך בהשגת כל המשימות שאת פה מגדירה בצורה מדהימה, אני חייב להודות לך על זה.

<הדס תגרי: תודה רבה, רק אם אני אשלים - - -

אלי אלאלוף: אני חושב שפה זה כלי אדיר שאין בממשלה.

<הדס תגרי: כשקורית תאונה מגיעה המשטרה.

<הדס תגרי: המשטרה היא הראשונה שמגיעה, לה יש אוטו עם צ'קלקה, מגיעה לאתר וסוגרת את כל האתר מיד, כדי שהבזנט, מי שכן יודע או לא יודע, גם אני לא יודעת בדיוק מה זה, הבזנט או הפיגום או מה שזה לא יהיה, לא יזוז מילימטר, וסוגרת את כל האתר, שגם משרד הכלכלה, והאתר הזה לא נפתח עד שלא ימצו את החקירה הפלילית.

<קריאה: באיזה סמכות?

<הדס תגרי: באיזו סמכות?

<הדס תגרי: קודם כל משטרת ישראל - - -

אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותך הדס, אפשר להגיע לסיום?

<הדס תגרי: שני דברים.

<הדס תגרי: משטרת ישראל, שניכם, שני הגורמים האלה – משטרת ישראל - יש לה סמכות לסגור זירת פשע לצורך החקירה.

<הדס תגרי: לא יכול להיות, מה שאני מסבירה, שלא יכול להיות שבפסגות אלון בנשר סיימה משטרת ישראל משש בבוקר לשמונה בבוקר את החקירה שלה על תנאי הבטיחות באתר.

<הדס תגרי: מה היו הנהלים לעבודה בגובה באתר?

אלי אלאלוף: הדס, את חייבת לשלם.

<הדס תגרי: מעבר לזה, משרד הכלכלה.

<הדס תגרי: הדבר הזה מייצר הרתעה.

<הדס תגרי: קודם כל קצת כבוד לעובדים שנהרגו ונפגעו.

<הדס תגרי: דבר שני, לחקור ולייצר הרתעה ולהבטיח את הבטיחות של העובדים.

<הדס תגרי: זה הדבר החשוב, ולגבי חקירות - - -

אלי אלאלוף: הדס, ברשותך, את חייבת לסיים.

אלי אלאלוף: אלף אני באמת רוצה להודות לך על העבודה וגם העבודה שאפשרה את ההתכנסות וההכנה המסוימת על ידינו, אבל פה את משלימה ואני שוב חוזר על ההצעה שלי.

אלי אלאלוף: אני מוכן כיושב ראש הוועדה, להעמיד את הצוות של הוועדה לרשותך, ואת הכתובת שלכם לניצול ולהטרדה של המשרדים השונים, של הגופים השונים בעניין הזה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': קודם כל תודה אדוני יושב ראש הוועדה על זה שאתה מקיים בתכיפות כזאת את הדיונים וגם מציע להדס לשמש לה כתובת.

שלי יחימוביץ': זה ממש חשוב שניקח על עצמנו את המשימה הזאת, שהיא פשוט משימה חשובה מאד, מסורית ולאומית כאחד.

שלי יחימוביץ': והדס, באמת כל הכבוד לכם.

שלי יחימוביץ': אתם פשוט נכנסתם בעוצמה לוואקום מטורף שבו המדינה לא קיימת.

שלי יחימוביץ': ושמענו כאן מרשם הקבלנים דבר שהוא פשוט לא מתקבל על הדעת.

שלי יחימוביץ': זאת אומרת זה גיהינום מוסרי.

שלי יחימוביץ': זאת זוועה.

שלי יחימוביץ': פשוט מעולם לא הגיעה אליו.

שלי יחימוביץ': מאות אנשים נהרגו, עשרות אלפים נפצעו, מעולם לא הגיעה אליו הרשעה.

שלי יחימוביץ': בכלל לא היה לו את הכלי לאשר רישום או לא לאשר רישום, וזה כלי נורא נורא משמעותי.

שלי יחימוביץ': בשעתו לקחנו אגף לחלוטין שולי במשרד המשפטים, האגף לרישוי חברות שמירה ואבטחה, ודרכו, דרך העבודה מולו, מנענו ניצול של עובדי קבלן ועושק שלהם, כדי להעביר את מספר העבירות, מספר העבירות בתחום עולם העבודה, כדי לאפשר להם לנקוט סנקציות אחרי מספר מסוים של עבירות שהצטבר אליהם, וגם כאן פשוט זה לא נעשה.

שלי יחימוביץ': אף אחד מעולם לא חשב שמישהו צריך להעביר אליו את המידע הזה.

שלי יחימוביץ': זה פשוט מופרך.

שלי יחימוביץ': עכשיו, מאז תחילת השנה נרצחו בפיגועים 6 בני אדם.

שלי יחימוביץ': אנחנו כולנו כאבנו את כאבם.

שלי יחימוביץ': ידענו את שמם.

שלי יחימוביץ': הלכנו לבקר את המשפחות, בכינו עם המשפחות האלה.

שלי יחימוביץ': יש להם שם, הם מונצחים.

שלי יחימוביץ': בשבוע הבא אני הולכת לטקס הנצחה לאחת ההרוגות.

שלי יחימוביץ': כאן מדובר בשישה אנשים שנהרגו לשווא ואיש לא יודע את שמם.

שלי יחימוביץ': ולא רק זה, אלא שאסור להעביר את שמם, בגלל צנעת הפרט.

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה את הדבר המטורלל הזה.

אלי אלאלוף: אני קראתי בתחילת הדיון את שמות האנשים.

שלי יחימוביץ': יפה מאד.

שלי יחימוביץ': יפה מאד.

שלי יחימוביץ': אבל קראתם בדברים של ורדה אדוארדס - - -

<קריאה: זה רק מענף הבנייה.

שלי יחימוביץ': כן, רק בענף הבנייה, לא דיברנו על תאונות עבודה בכלל, אבל עדיין, השיעור הכי גבוה הוא תאונות בנייה.

שלי יחימוביץ': ואני מאד מסכימה עם הדס, שאפילו חלילה ואני לא מקילה ראש ואני חושבת שמאד חשוב לייצר אכיפה הרבה יותר משמעותית, אבל סוגית השיימינג היא נורא נורא משמעותית.

שלי יחימוביץ': וכאן באה הצעת החוק שלנו.

שלי יחימוביץ': היא עושה שיימינג, כן, בלי להתבייש.

שלי יחימוביץ': היא גם מתקבל עוול מוסרי ומנציחה זכר של אדם שמת לשווא, אבל היא גם מתעדת שאדם נהרג במקום הזה וחיים קופחו.

שלי יחימוביץ': ואני בטוחה שהקבלנים, עם כל רצונם הטוב, ושום קבלן לא נהנה מזה שפועל נהרג באתר הבנייה שלו.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא מפקפק בזה.

שלי יחימוביץ': מצד שני, גם אין תחושת חטא מאד גדולה, או תחושה שמשהו יקרה כתוצאה מזה.

שלי יחימוביץ': גם בגלל שהאתר שב לעבוד וגם בגלל שאף אחד לא יודע, לא זוכר ולא שמע, וזה נותר שקוף ומוזנח לנצח נצחים.

שלי יחימוביץ': ולכן הצעת החוק שלנו מדברת על דבר מאד פשוט, בלי עלות כספית – לוחית זיכרון במקום בולט ונראה לעין בבניין, למען יידעו וייראו שפה נהרג אדם לשווא ואולי יש אנשים שלא ירצו לקנות דירה בבניין הזה ואולי זה ירתיע את הקבלנים ויחייב אותם ליתר - - -

<קריאה: אבל זה - - - רק את האנשים שנהרגו בבניין.

שלי יחימוביץ': שנייה, אני יכולה להמשיך?

שלי יחימוביץ': אפשר להעיר על כל דבר שאני אומרת.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לסיים.

שלי יחימוביץ': אני מבינה שהזמן קצר.

שלי יחימוביץ': בשבוע שעבר ישבה הממשלה והחליטה על שורה של צעדים שיינקטו כדי למנוע שהייה.

שלי יחימוביץ': אדוני יושב הראש, הממשלה החליטה בין היתר על שורה של צעדים כדי למנוע פיגועים – ענישה חמורה יותר של מי שמעסיק שוהים בלתי חוקיים.

שלי יחימוביץ': בין הצעדים ניתנה סמכות - אני כבר לא זוכרת למי - לסגור אתר בנייה לחודש ימים, אם יימצא בו שוהה בלתי חוקי.

שלי יחימוביץ': אז פשוט לקחת את הדבר הזה, מאד מאד פשוט, זה משהו מנהלי, זה לא חקיקה מרחיקת לכת, ולאפשר גם אם נהרג אדם באתר בנייה, לסגור את האתר הזה לחודש ימים.

שלי יחימוביץ': זה לא נשמע לי מופרך.

שלי יחימוביץ': כמובן זה זמן מקסימאלי, זה לא זמן מינימאלי, אבל בטח לאפשר בידי הרשות המבצעת את הכלי הזה, כי הזוועה הזאת שאדם מקפח את חייו ואחר כך ציפורים מצייצות ושרות והשמש זורחת וכאילו לא קרה דבר, זה דבר שאנחנו באמת לא יכולים לסבול, ואני שמחה שלקחת את זה על עצמך ואני חושבת שביחד, כקבוצה, נעבוד על זה בכל הכוח.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת איימן עודה ואחר כך יעל כהן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

איימן עודה: אדוני יושב הראש, חברי.

איימן עודה: צר לי שאני הולך לקלקל קצת את הגישה המקצועית שנאמרה כאן.

איימן עודה: אני הקשבתי היטב לכל הדברים ובין היתר לדבריך, הדס.

איימן עודה: וגם הקשבתי לשמות – גם לסברין, אבל גם לאחמד חסן וגם לאיברהים ואחר כך גם לקאסם אבו ראס, נכון?

איימן עודה: חברים, אלה הם השקופים.

איימן עודה: אלה הם הלא נראים.

איימן עודה: כי יש אחד שעומד בראש הפירמידה, הוא כבר אמר שמצבנו מצוין, מצוין - בניכוי הערבים והחרדים.

איימן עודה: אז מצבנו מצוין.

איימן עודה: תמשיכי להגיד אחמד קאסם, עבדאללה, סברין, מישהו מזרחי, מישהו אתיופי, עובדים זרים, פלסטינים.

איימן עודה: תמשיכי.

איימן עודה: אני חושב כך, אדוני יושב הראש, אני קראתי את הנייר המלומד והחשוב של הקואליציה ואני יכול להוסיף ממני כמה דברים שנאמרו כאן וגם זה נכון.

איימן עודה: אני חושב אחרת.

איימן עודה: אדוני יושב הראש, כמו שאתה יודע לעשות את זה טוב מאד, אני מציע שנפתח את החוק ביחד ונעבור ביחד על כל סעיף וסעיף כמו שאתה יודע להזמין אותנו ולעשות כך.

איימן עודה: כי אני חושב, חברים, שזו פוליטיקה.

איימן עודה: שזה הון-שלטון.

איימן עודה: זה לא עניין מקצועי של הסעיף הזה וסעיף אחר.

איימן עודה: זה לא כך.

איימן עודה: יש תפיסה אחרת לגמרי.

שלי יחימוביץ': אז אתה לא רוצה שנטפל בזה, איימן?

איימן עודה: לא.

איימן עודה: אני מסכים.

איימן עודה: אז גם וגם, נכון שלי?

שלי יחימוביץ': נכון.

איימן עודה: אז גם וגם.

איימן עודה: גם את הגישה את המקצועית, גם מה שהצעת אתה אני מקבל, שאתה תהווה כתובת ואני יודע שאתה תעשה את זה טוב, אבל זה דבר שצריך לקדם אותו.

איימן עודה: יחד עם זאת אני מבקש לערוך ישיבה, לפתוח את החוק ולהתחיל לקדם.

<קריאה: איזה חוק?

<קריאה: על מה הוא מדבר?

איימן עודה: אני מדבר - - -

<קריאה: על חוק ארגון הפיקוח על עבודה?

אלי אלאלוף: קיבלת את רשות הדיבור, גברת?

<קריאה: אה, סליחה.

שלי יחימוביץ': כן, את כל הזמן מפריעה.

<קריאה: אני שואלת שאלה מקצועית.

<קריאה: אני אשת מקצוע.

<קריאה: אני שואלת שאלה מקצועית.

אלי אלאלוף: לא, לא, שאלה מקצועית זה שלנו.

<קריאה: סליחה?

איימן עודה: כן, כן, אני מבקש לפתוח את החוק ולהתחיל סעיף סעיף, כי אני יודע איך הוא עושה את זה בצורה נכונה וטובה ביותר, יחד עם כל ההצעות הקונקרטיות שהתקבלו כאן.

איימן עודה: אני מציע את ההצעה הקונקרטית הזאת.

איימן עודה: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה איימן.

אלי אלאלוף: גם אם אני לא מסכים לפתיח שלך, זכותך להשמיע אותו, אבל תרשה לי.

אלי אלאלוף: אני מכיר את הכאב שלך - - -

איימן עודה: אדוני יושב הראש, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

איימן עודה: אני יודע שאתה רגיש חברתית.

אלי אלאלוף: נכון.

איימן עודה: אתה יודע כמה ערבים נרצחו בנשק בלתי חוק מאז דיזנגוף עד עכשיו?

איימן עודה: אני יודע מה התשובה שלך.

איימן עודה: אתה לא יודע.

איימן עודה: כי הערבים שקופים.

איימן עודה: כי לא רואים אותם.

איימן עודה: אתה יודע שנהרגים 100 ערבים על ידי הנשק הזה.

איימן עודה: רק כאשר זה מגיע ל - - -, לדיזנגוף אז כולם קמים אחר כך.

איימן עודה: אותו דבר בענף הבנייה.

איימן עודה: אותו דבר.

אלי אלאלוף: איימן, בבקשה, אני מבקש.

שלי יחימוביץ': אפשר שתאפשר לנו לטפל בזה?

שלי יחימוביץ': כולנו פה עם רצון טוב ואנחנו רוצים להיכנס לזה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מודעים להכל.

אלי אלאלוף: זה דיון מאד חשוב.

אלי אלאלוף: תחום ההתרעה חשוב לדיון, אבל תרשה לי להסתייג מהדברים שאמרת בפתיח.

אלי אלאלוף: זו העמדה שלי.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה להתווכח יותר.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת יעל כהן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני מצטרפת לברכות על קיומו של הדיון, הדיונים המאד חשובים כאן.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר משהו מניסיוני האישי ולהעלות איזו שהיא הצעה שאולי עוד לא נמצאה על סדר היום.

יעל כהן-פארן: אני, לפני שהגעתי לכנסת, זה לא היה כל כך מזמן, הייתי מנהלת עמותה ואחד הפרויקטים האחרונים שניהלתי, היה שיפוץ של בניין שלוש קומות בשדרות, שמטרתו הייתה לעשות שיפוץ ירוק לבניין ישן, ממש ראשון בארץ, פרויקט מדהים.

יעל כהן-פארן: עכשיו המשרד להגנת הסביבה, השר ממפלגתך, לוקח את זה קדימה והולך לשכפל את זה בכמה מאות פרויקטים.

יעל כהן-פארן: כמנכ"לית עמותה, לא עם כל כך הרבה כסף, אני דאגתי לוודא שאני מכוסה מכל הכיוונים, כי מה לעשות, אם תהיה שם איזו שהיא תאונה, נסגור את העמותה פחות או יותר, אנחנו לא יכולים לעמוד בתביעות ענק.

יעל כהן-פארן: ובאמת לא ישנתי בלילה, ואגב הפרויקט עוד לא הסתיים, אני עדיין לא ישנה בלילה, כי אם חס וחלילה יקרה שם משהו, עדיין השם שלי שם בפרויקט.

יעל כהן-פארן: ואני נחשפתי להכל, גם למה התקנות של בנייה לגובה, מה ההנחיות וכל הדברים שלא יודעים מן הסתם למרבית הציבור, וגם לגישה של הקבלנים, כי עבדתי עם קבלנים ועבדתי עם מנהלי בנייה וראיתי איך הם אומרים כן, כן, כן, אנחנו עושים את זה, בטח, בטח.

יעל כהן-פארן: איזו רתמה אחת לא ראיתי בבניין כשעבדו על הגג והמפקח הוא חבר של הקבלן ותאמינו לי שאני מכירה את זה היטב.

יעל כהן-פארן: זה מאד נקודתי אולי, אבל זו איזו שהיא מראה לכל העולם הזה.

יעל כהן-פארן: כי ברור שתרבות הסמוך הישראלית וה-יהיה בסדר, זה חלק מהנורמות, לצערנו.

יעל כהן-פארן: עכשיו, כמו שאני לא ישנתי בלילה, כי זה לא שלעמותה שניהלתי היו תקציבי עתק, אני חושבת שגם מנהלי כל החברות, ומדובר פה על חברות מאד גדולות, צריכים לא לישון טוב בלילה כשזה המצב באתרי הבנייה שהם.

יעל כהן-פארן: ופה אני רוצה להביא משהו שהוצע על ידי המכון לאחריות תאגידית של המרכז האקדמי למשפט ועסקים, והם גם חברים בקואליציה למאבק בתאונות בניין.

יעל כהן-פארן: והם שלחו מכתב גם לנשיא התאחדות בוני הארץ וגם ליושב ראש הרשות לניירות ערך.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר מרבית החברות הן חברות שנסחרות בבורסה, החברות הגדולות, ואם תהיה דרישה מהרשות לניירות ערך, שידווחו להם על תאונות בניין, מתוך זה שזה מידע חשוב למשקיע הסביר.

יעל כהן-פארן: שיש תאונות בניין אולי יהיו תביעות, אולי יהיו חבויות מאד גבוהות של החברות.

יעל כהן-פארן: ברגע שזה יבוא מהרשות לניירות ערך, אולי אותם מנהלי תאגידים, אותם מנהלי חברות, יתחילו לשים לב לדברים האלה יותר טוב.

יעל כהן-פארן: לא ישנו בלילה עד שאתרי הבנייה שהם אחראים עליהם מנוהלים כמו שצריך.

יעל כהן-פארן: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת אייל בן ראובן.

איל בן ראובן: צהריים טובים.

איל בן ראובן: בשביל הגילוי הנאות, אני חדש בנושא הזה.

אלי אלאלוף: גם פעם ראשונה בוועדה שלנו, אז אני מברך אותך.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

איל בן ראובן: נכון, תודה.

איל בן ראובן: אני נחשפתי לעניין הזה, אני מודה ושמעתי את הסערה האחרונה, את סוגית האנשים הוכרחו לעלות על מנופים.

איל בן ראובן: הלכתי קצת לבדוק, ללמוד קצת את התוצאות וראיתי, כבוד יושב הראש, שהמילה שאתה השתמשת בה – מצב חירום – אני מגדיר אותה כמעט כמילה קלה למצב שאנחנו נמצאים בו.

איל בן ראובן: יש פה סיטואציה בלתי נסבלת, בתי אפשרי.

איל בן ראובן: עכשיו תראו, אני רק רוצה לקחת אתכם לאיזה מקום שאולי זה עצוב לשמוע שזה נראה רחוק.

איל בן ראובן: אני כידוע לך באתי מארגון שלפני שבועיים, שלושה, שמעתם כולכם בחדשות על קצין שנהרג בצאלים.

איל בן ראובן: שלושה ימים אחרי זה, ארבעה ימים אחרי זה, שמענו את החלטת הרמטכ"ל שהדיח מפקד גדוד, את סגנו ועוד איזה מספר קצינים.

איל בן ראובן: זה נשמע כאילו, פה זה אולי נשמע איזה משהו נורא-נורא רחוק, אבל רבותי, ופה אדם שנהרג במדינת ישראל, זה אדם, זה חייל, זה ערבי, זה יהודי, זה כל אחד אחר – אנחנו צריכים להתייחס לעניין הזה בצורה של בלתי נסבל.

איל בן ראובן: תאונה באימונים, כמו תאונה בעבודה, זה אירוע בלתי נסבל.

איל בן ראובן: בלתי נסבל.

איל בן ראובן: זה אירוע שלא היה צריך לקרות.

איל בן ראובן: אנחנו מדברים פה וגם אני כמו שלי, שמעתי פה את המספרים, שהבנתי שאף רישיון לא נלקח מקבלן, כאשר אנחנו מדברים פה על 200 – כמויות אדירות של הרוגים.

איל בן ראובן: זה דבר בלתי נסלח.

איל בן ראובן: עכשיו תראו, אני אומר לך כבוד יושב הראש, שם הסיפור פה בעיני זה אחריות וסמכות.

איל בן ראובן: מה שאני שמעתי פה, בסקירה הקצרה פה ששמעתי, אני לא יודע אם שמתם לב.

איל בן ראובן: חוץ מהדס, כל מי ששמענו פה התחיל במשפט – על מה הוא לא אחראי.

איל בן ראובן: אני לא עוסק באשמה, אבל זה מה שאני שמעתי באוזניים שלי – על מה אני לא אחראי.

איל בן ראובן: רבותי, ככה לא מתקדמים.

איל בן ראובן: אחריות וסמכות – זה העניין.

איל בן ראובן: צריך פה, ואני שמעתי איזה אחריות אתה לקחת עכשיו במשפט שאתה אמרת, אני מציע להקים איזה שהוא צוות מצומצם, לא יודע, צריך להחליט עליו, כי אני מודה שממה ששמעתי פה, שמעתי כל כך הרבה דברים איומים, שאני קצת מתקשה להגיד לך עכשיו תשמע – אחת, שתיים, שלוש, ארבע.

איל בן ראובן: אני יכול לתת לך את הכותרות.

<קריאה: יש ועדת אדם.

<קריאה: היא קיימת.

<קריאה: קיים דו"ח כזה.

<קריאה: הוא קיים.

איל בן ראובן: אני ראיתי, קראתי את כל דו"ח אדם ואת יודעת מה המסקנה של דו"ח אדם?

<קריאה: ההמלצות קיימות.

<קריאה: מה המסקנה?

איל בן ראובן: מתי דו"ח אדם נכתב?

<קריאה: בשנת 2011.

איל בן ראובן: בשנת 2011.

<קריאה: נכון, למה לא מיישמים אותו?

איל בן ראובן: תסתכלי על רף ההרוגים.

איל בן ראובן: רף ההרוגים משנת 2011 – תראו איזה דו"ח נכתב.

איל בן ראובן: לא קרה שום דבר.

איל בן ראובן: אנחנו מדברים על תוצאות הרי בסופו של דבר.

איל בן ראובן: זה לא מעניין תהליכים.

איל בן ראובן: מעניין תוצאות בסופו של דבר.

איל בן ראובן: שום דבר לא קרה.

איל בן ראובן: לא מדו"ח אדם ולא משום דבר.

<קריאה: אף אחד לא מיישם.

<קריאה: נכון.

איל בן ראובן: והדו"ח הזה הוא דו"ח נפלא, רק מה המשמעות שלו?

<קריאה: נכון.

<קריאה: כלום.

איל בן ראובן: כנראה שהיה דו"ח אדם, ישבו סביב שולחנות כל מיני אנשים - - -

<קריאה: לא, לא, לא, ישבו אנשים שיושבים גם פה.

אלי אלאלוף: רגע, רגע, אני לא מבין.

אלי אלאלוף: יש לך שיטה בלתי נסבלת - - -

איל בן ראובן: תנו לי לגמור לדבר, אני מיד מסיים.

<קריאה: סליחה כבוד יושב הראש, זו פעם אחרונה.

אלי אלאלוף: אני ממש - - - אותו דבר, את עוצרת אותנו, מתפרצת.

<קריאה: זה בדם שלי, אני מצטערת.

אלי אלאלוף: אותו דבר.

<קריאה: אני מדברת על חיי אדם.

<קריאה: זה בדם שלי.

שלי יחימוביץ': גם אנחנו מדברים על חיי אדם.

איל בן ראובן: אני לא כל כך אוהב את המושג ועדה, כי יש לו קונוטציה של עוד פגישה.

איל בן ראובן: אני מציע, כבוד יושב הראש, שצוות מצומצם שיישב בשקט סביב שולחן קטן, לא כזה גדול, יקרא את הדברים, יסמן את העשרה דברים שאפשר להתקדם בהם מחר.

איל בן ראובן: מחר.

איל בן ראובן: מחר.

איל בן ראובן: התוצאה הזאת היא בלתי נסבלת.

איל בן ראובן: כולל לקבוע מדדים של איך אנחנו מתקדמים ולראות שאם עכשיו בינואר היה לנו שבעה הרוגים, אם אנחנו בנובמבר, בסוף השנה נהיה עם 7 או 6 הרוגים – נכשלנו.

איל בן ראובן: כולנו נכשלנו בזה.

איל בן ראובן: ואני הייתי מצפה, לא שמענו פה את כולם, שכל מי שיש לו אחריות לעניין הזה, צריך להתגייס.

איל בן ראובן: זה ממש גיוס.

איל בן ראובן: צריך להתגייס למצב חירום.

איל בן ראובן: זה לא יכול להיות.

איל בן ראובן: לא יכול להיות שבמדינת ישראל יהיו לנו עשרות הרוגים ו-1,000 פצועים בשנה, ואנחנו ככה נשמע את מה שאנחנו שומעים פה.

איל בן ראובן: זה פשוט בלתי נסבל.

איל בן ראובן: אני בכל מקרה, אני אומר לך, כבוד יושב הראש, אתה התנדבת פה למשהו.

איל בן ראובן: אני מצטרף אליך לוחם במשימה בעניין הזה וצריך להיכנס לזה.

איל בן ראובן: זה מלחמה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רק אלאלוף.

שלי יחימוביץ': כן, היינו צריכים גנרל באמת במלחמה הזאת.

איל בן ראובן: אנחנו לא צריכים גנרל.

שלי יחימוביץ': צריכים.

איל בן ראובן: אנחנו צריכים אנשים טובים שצריכים להיכנס פה למלחמה כדי להוריד את ה - - -

אלי אלאלוף: מה שאמרה ידידתי, אנחנו צריכים כאן גם גנרלים.

אלי אלאלוף: אף אחד לא פסול במדינה הזאת.

מיכל רוזין: אפשר לתקן?

אלי אלאלוף: כן, חברת הכנסת רוזין, בבקשה, ואחר כך גברת אדוארדס, בסדר?

מיכל רוזין: אולי מה שאני אגיד ייתר את מה שתגידי.

מיכל רוזין: אולי.

מיכל רוזין: במהלך הכנסת ה-19 כשיושבת ראש הוועדה לעובדים זרים, קיימתי דיונים בנושא הזה ואני משתפת אתכם באנקדוטה, שבאמצע דיון שניהלתי, חבר הכנסת אלאלוף, באמצע דיון שניהלתי על בטיחות של עובדי בניין, ישבה האחראית על הבטיחות אצלי בוועדה ודיווחה, ותוך כדי היא הייתה צריכה לצאת באמצע הישיבה לטפל במקרה חמור של נפילת פועל בניין מגובה רב, וכשאמרתי לה אבל מה זאת אומרת?

מיכל רוזין: את באמצע דיון, תשלחי את אחד הפקחים, היא אמרה אין.

מיכל רוזין: זו אני.

מיכל רוזין: שתבינו עד כמה המצב חמור.

מיכל רוזין: אנחנו בתרבות הישראלית, תרבות ה-יהיה בסדר, האלתור, החאפ-לאפ, ואני חושבת שזה מתחיל בנו, זה מתחיל בשלטון, זה מתחיל בממשל.

מיכל רוזין: לפני שאנחנו יורדים לכל אחד מהמקומות שבהם יש קושי ואני כמוך זיהיתי בדיוק איפה לא מועבר המידע ומי לא מטפל וכדומה, אני חושבת שזה לא מתחיל בחוק.

מיכל רוזין: החוקים שאנחנו מחוקקים הם חוקים נפלאים, מאד מתקדמים, מאד מפורטים.

מיכל רוזין: אנחנו עוברים על כל סעיף וסעיף.

מיכל רוזין: הבעיה שלנו בסופו של דבר היא האכיפה.

מיכל רוזין: אם אנחנו מדברים על 24 תקנים של מפקחים, שמתוכם רק 17 על למעלה מ-10,000 ורוצים להביא עוד 20,000 עובדי בניין מסין, שזה כרגע תקוע כי עניין אחר, אני מתעקשת ואחרים כמוני על הסכם בילטראלי, אבל רוצים להביא לפה עשרות אלפים נוספים לענף הבנייה.

מיכל רוזין: אין פיקוח.

מיכל רוזין: אני הייתי בשטח, אני הייתי באותן מכולות, איך תקראו לזה?

מיכל רוזין: שעושים את ההדרכה.

מיכל רוזין: לא, לא, יש מכולות בהן מדריכים את העובדים שמגיעים לארץ.

מיכל רוזין: אני נסעתי עד מולדובה כדי לבדוק, לראות איך עושים את המיונים לעובדים שמביאים לארץ.

מיכל רוזין: הייתי, ראיתי איך עושים להם את תהליך הלמידה עם הבטיחות וכדומה כשהם מגיעים, הכל טוב ויפה.

מיכל רוזין: אם אין פיקוח, אם אין פקחים שיהיו בשטח לבדוק את הדברים, ולא רגע אחרי שקורה אסון איך נטפל, זו סוגיה כשלעצמה שצריך לטפל בה, אבל קודם כל אנחנו צריכים למנוע וכדי למנוע אנחנו צריכים שיהיו מפקחים, אחד.

מיכל רוזין: ושניים, שיהיה לזה מחיר.

מיכל רוזין: במדינת ישראל, מה לעשות, עד שאתה לא משלם מחיר ומחיר משמעותי, אתה לא מקיים את החוק.

מיכל רוזין: ועד שלא תהיה שלילת רישיון העסקה, ועד שדרך הכיס לא יידעו שבמקום שקרה אירוע, לא משנה שאין אשמים ואין שום דבר, אבל 30 יום האתר נסגר, נסגר, ואותו קבלן ישלם, מה לעשות, יצטרך לשלם על כך שהאתר נסגר והוא לא יכול להמשיך בבנייה, אז יתחילו להקפיד יותר ולפקח יותר.

מיכל רוזין: ואני רוצה לומר משהו בעניין הזה וזה טענה כלפינו.

מיכל רוזין: משרד הכלכלה הוא משרד מוזנח, הוא משרד שנעלם מהעין, הוא משרד שקוף.

מיכל רוזין: כל השרים שמגיעים אליו לא רוצים אותו, ולכן אין שם עבודה רצינית של אכיפה על כל נוהלי העבודה.

מיכל רוזין: על בני נוער, על עובדים זרים, על עובדי בניין, על כל נושא שרק תשים את האצבע – אין אכיפה.

מיכל רוזין: יש פגיעה בעובדים והגיע הזמן באמת שיהיה שר שייקח את זה ברצינות וישים את התקציבים הנכונים על פיקוח ואכיפה, כי זה מה שצריך היום.

מיכל רוזין: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אלי כהן, בבקשה.

אלי אלאלוף: בקיצור, אנחנו חייבים לסיים בעוד 10 דקות.

אלי כהן: בקיצור נמרץ.

אלי כהן: קודם כל אני מודה על הזימון.

אלי כהן: אני מהפורום למניעת תאונות עבודה.

אלי כהן: אנחנו קיימים חודש וכבר יש לנו 3,000 מצטרפים חדשים, שרובם בעלי מקצוע מתחום הבניין, האחזקה והשירותים.

אלי כהן: אנחנו החלטנו שאנחנו נעלה את המודעות ואת ההד הציבורי דרך אמצעי התקשורת ודרך הרשתות החברתיות, ולדעתי אין דרך אחרת.

אלי כהן: ואני אומר לכם בכנות, כשאני שומע את נציגת המשטרה אומרת אין לנו סמכות, אז אני שואל אותה – תחקרו כאילו פועל בניין נפל ומישהו דחף אותו.

אלי כהן: אם תנקטו בגישה הזאת, אולי תהיה לכם סמכות.

אלי כהן: תתייחסו לזה כמו מקרה של הריגה.

אלי כהן: אולי ככה תעשו משהו.

אלי כהן: ואני לא יכול לשמוע שאין מפקחים ואין אנשים ואני אגש לנושאים מהותיים שאפשר לעשות.

אלי כהן: אפשר להקים מוקד טלפוני במשרד העבודה ואפשר להקים מחשב שישלחו אליו צילומים ותמונות של בניינים עם עבירות בנייה, ושאותה מזכירה או צוות מזכירות יוציאו וירכזו את הדו"חות וישלחו לקבלנים הערות או זימונים ממשרד הכלכלה ויזמנו אותם לשימוע שם.

אלי כהן: ואפשר להוריד את הדירוג של קבלנים שיכולים להשתתף במכרזים או בבנייה לגובה.

אלי כהן: אפשר להוריד להם את הדירוג והפגיעה הכלכלית שי אי השתתפות במכרזים ממשלתיים וציבוריים, תאלץ אותם או תשכנע אותם להשקיע יותר כספים בנושא בטיחות.

אלי כהן: המילה הזאת שכל הזמן שומעים – אי אפשר ואי אפשר ואי אפשר – היא טובה, אבל אפשר לעשות משהו.

אלי כהן: עובדה שעושים ואני אתן לכם דוגמא מהבית הפרטי שלי.

אלי כהן: אחד, אני מזמין אתכם לבוא לבית החולים איכילוב ולראות את כל אותם נפגעים ופצועים ובחדר המתים את המשפחות מלווים אותם; ושניים, אני מזמין אתכם לראות איך אני בעצמי, בבית חולים איכילוב, הורדתי קבלן עם 100 עובדים שלו, עצרתי עבודת בנייה באתר מאד חשוב בתוך בית החולים, ושלחתי אותם הביתה.

אלי כהן: 100 עובדים.

אלי כהן: אפשר לעשות את זה, השאלה אם רוצים.

אלי כהן: ממוני הבטיחות עושים עבודת קודש באתרים, כשנותנים להם.

אלי כהן: צריך להעלות את המודעות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציגת המשטרה, אחר כך נציגת משרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: כל אחת - שתיים שלוש דקות ואחר כך אנחנו עוברים לסיכום.

<טובי בן שלום: רק להעיר שבכל הדברים שאדוני אמר ואני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו פה, יש הבדל מהותי בין - - - -

אלי אלאלוף: תתקרבי למיקרופון ולא אמרת אשמך.

<טובי בן שלום: רב פקד טובי בן שלום מחטיבת החקירות באח"מ.

אלי אלאלוף: בבקשה, תודה.

<טובי בן שלום: כל הדברים שאתה אמרת ואחרים, בעצם מגלמים את אי ה-.

<טובי בן שלום: אני לא אגיד אי הבנה, אלא את הטשטוש של הגבול בין העבירה הפלילית שעונשה שנתיים מאסר, שזה הליך רציני, שיש חוק.

<טובי בן שלום: אנחנו לא יכולים לפעול בלי חוק.

<טובי בן שלום: אנחנו פועלים במקום שיש עבירה פלילית או חשד לעבירה פלילית, די שיפריכו את הטענה שיש עבירה פלילית.

<טובי בן שלום: אנחנו נכנסים במקום של - - -.

<טובי בן שלום: כל הדברים שנאמרו פה וגם נאמרו בעצם בהיגיון רב, ואמנם השתמשת במילה אכיפה, אבל זה בעצם רגולציה.

<טובי בן שלום: יש הבדל בין - - -

<קריאה: אתם - - - לפני שהתחלתם לחקור אפילו.

אלי אלאלוף: אל תפריעו בבקשה.

אלי אלאלוף: אדוני, אל תפריע, אני מבקש ממך.

אלי אלאלוף: תאפשר לנציגת המשטרה לסיים.

אלי אלאלוף: אתה לא מדבר כרגע.

אלי אלאלוף: אדוני היקר, בוא, אני מבקש.

אלי אלאלוף: בבקשה גברת, תשלימי.

<טובי בן שלום: עוד פעם, חשוב לי להגיד, אני אמרתי את זה בדיון הקודם, חלק מהנוכחים כאן לא היו.

<טובי בן שלום: הנושא של תאונות עבודה הוא נושא שהמשטרה מאד מכוונת אליו, ובדיון הקודם אני הזכרתי שעד סוף השנה – הדיון היה עוד בסוף שנת 2015 – ואני אמרתי שאנחנו נשלים את כלל המחוזות, את ההרצאות בפני גורמי חקירה בכלל המחוזות של המשטרה שהגיעו נציגים, שבאו נציגים מטעם המחוז ואנחנו העברנו גם את הנושא של תאונות עבודה, כדי לטייב.

<טובי בן שלום: קודם כל להעלות את הנושא לסדר היום הציבורי, וזה קרה הרבה לפני המפגשים של הוועדה הזאת, הרבה לפני הקואליציה והדברים שנאמרו.

<טובי בן שלום: אני חושבת, מעבר לזה שתמיד צריך לשפר, אני באמת לא רוצה להגיד דברים שהם לא אחראים.

<טובי בן שלום: אני לא רוצה להגיד שאין מקום לשפר.

<טובי בן שלום: אני יודעת גם שהפרקליטות עשתה בקרה על תיקים והפקנו לקחים.

<טובי בן שלום: אנחנו כל הזמן במגמה לשפר ולהבטיח שהאכיפה, הטיפול המשטרתי בעבירה פלילית תהיה, השאיפה שלי שהיא תהיה מיטבית.

<טובי בן שלום: זה מה - - -

<הדס תגרי: אולי את יכולה - - -

<טובי בן שלום: רגע, סליחה.

אלי אלאלוף: ברשותך, אני ממש מתנצל.

אלי אלאלוף: חברה, חבל שתרימו ידיים, אף אחד לא יקבל את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: גברת, תסיימי בבקשה.

<הדס תגרי: האם אתם פותחים חקירות?

<הדס תגרי: אתם לא פותחים חקירות - - -

אלי אלאלוף: רגע, הדס, ברשותך.

אלי אלאלוף: יש דברים שאפשר לבקש גם אחרי הישיבה.

אלי אלאלוף: כרגע לא על חשבון הדקות שנשארו.

<טובי בן שלום: אלף אנחנו הגשנו נתונים לוועדה ל - - -, אבל בלי קשר.

<טובי בן שלום: בלי קשר.

<טובי בן שלום: אנחנו מטפלים בשני סוגים של עבירות – עבירה של גרימת מוות ברשלנות ועבירה של חברה חמורה ברשלנות.

<טובי בן שלום: כל יתר התופעות שבהן זה לא העבירות האלה, זה פשוט הרגולטור.

<טובי בן שלום: גם לגבי סגירת - - -

<הדס תגרי: אבל על זה אנחנו מדברים.

אלי אלאלוף: בסדר, רגע.

אלי אלאלוף: לסיים בבקשה, גברת.

<טובי בן שלום: זהו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: גברת אדוארדס, בבקשה.

<ורדה אדוארדס: תודה אדוני יושב הראש.

<ורדה אדוארדס: אני מאד מאד מודה על הדיון ואני מאד מאד מודה על המיקוד, על העלאת הנושא הזה ועל ההתמדה.

<ורדה אדוארדס: כי אין לנו ספק שמדובר כאן, ואני חושבת שהדברים שנאמרו כאן הבהירו את החומרה ואת החשיבות.

<ורדה אדוארדס: אנחנו רואים במינהל הבטיחות, אנחנו הרגולטור ואנחנו רואים בעצמנו את הגוף המוביל בכל מה שקשור לבאמת טיפול בתופעה הזו, אם כי ברור, וזה עלה כאן גם שוב בצורה מאד ברורה שאנחנו לא יכולים לנהל את המלחמה הזו לבד.

<ורדה אדוארדס: ברור שיש כאן את הקבלנים ואת המבצעים, שבעצם האחריות לבטיחות של העובדים היא מוטלת עליהם; ויש כאן עוד כל מיני גורמים שיכולים מאד לתרום ולסייע ואנחנו בהחלט לוקחים על עצמו ליצור, או להעמיק את הקשרים עם כל הגורמים האלה, כדי באמת לקבל תוצאות יותר טובות.

<ורדה אדוארדס: בלי קשר לכך, אנחנו, בעקבות באמת המידע שהלך והצטייר בסוף השנה שעברה, על החמרת המצב, אנחנו קיימנו סדרה של דיונים בתוך המנהל, כאשר בעצם אנחנו פועלים כאן בשני כיוונים, או לשני כיוונים.

<ורדה אדוארדס: כיוון אחד זה שיפור הפעילות שלנו.

<ורדה אדוארדס: זאת אומרת במשאבים הקיימים ובמגבלות הקיימות, איך אנחנו יכולים לעשות את הדברים יותר טוב ויש לנו סדרה של נושאים שאנחנו רוצים להכניס לפעולה.

<ורדה אדוארדס: היום אין לנו את הזמן לפרט, אבל אנחנו קבענו לעצמנו יעדים ומטרות איך לשטר את הפעילות שלנו.

<ורדה אדוארדס: השאר כמובן תלוי בגורמים אחרים, אם אנחנו מדברים, כפי שעלה כאן, על הגדלה של המשאבים, על שיפור של התנאים וכל הדברים האלה, וזה דברים שאנחנו באמת נצטרך סיוע ועזרה.

אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותכם, אני נאלץ לעבור לנקודות, להמלצות שלנו:

אלי אלאלוף: אני שוב פונה לכל חברי הכנסת, להעביר הצעות או לבטא רצון להשתתף בצוות.

אלי אלאלוף: אני מאד מקבל את ההצעה שלך, אייל.

אלי אלאלוף: היא הייתה פה בראש, אבל ניסחת את זה ושמת את הדגש עליה ואני אשמח לציין אותה.

אלי אלאלוף: אלף אני שוב חוזר ואומר, הוועדה רואה בחומרה את המצב של הבטיחות בכל אתרי הבנייה וממשיכה לבקש מכל הגופים לבטא את האחריות שלהם ולעשות הכל כדי לצמצם את מגיפת תאונות העבודה באתרי בנייה במיוחד.

אלי אלאלוף: אנחנו באמת לפני הדיון הצענו הצעת חוק הקשורה לסמכויות ולפעילות של רשם הקבלנים.

אלי אלאלוף: אני מעדיף להמתין עוד זמן, חברים, לפני שניתן את ההצעה, למרות שיש לנו הצעה כתובה.

אלי אלאלוף: יש לנו פה, היא פה, אבל לאור הדיון ולאור זה שגם אנחנו היינו רוצים לקבל מכם המלצות, הייתי רוצה לקבל את זה.

אמנון כהן: היא נקבעה כבר.

אלי אלאלוף: הפגישה נקבעה, אוקיי.

אלי אלאלוף: אז תעבירו לנו את זה מראש כדי שנעשה.

אלי אלאלוף: בשם הוועדה אני אפנה לראש הממשלה, כראש הממשלה וגם כשר הכלכלה, לקיים דיון דחוף בעניין הזה בממשלה, על מנת להתמודד ולתאם את המערכת הבין משרדית שאמורה לאפשר את ההתמודדות עם המצב הנוכחי, לאור זה שאנחנו מצד אחד שמחים, מצד שני מודאגים מהיקף הפעילות בתחומי הבנייה שילכו ויגדלו באופן מאד משמעותי.

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים ממנו לצרף ולחייב גם את משרד השיכון, משרד הכלכלה, המשרד לביטחון פנים וכל מי שימצא לנכון – כמובן הזרועות של כל המשרדים ביחד – וכל מי שימצא לנכון, לשתף אותם בהחלטת ממשלה מאד מאד - - -

<קריאה: אם אפשר לצרף את ההסתדרות.

אלי אלאלוף: הממשלה מחליטה אם היא מצרפת את ההסתדרות.

<קריאה: זה חשוב, היא מייצגת את העובדים.

אלי אלאלוף: אני ארשום את זה בצורה אחרת, ברשותך.

אלי אלאלוף: למיטב ידיעתי, תודה.

אלי אלאלוף: אולי מהוותיקים מבינינו, אולי.

אלי אלאלוף: נבקש לצרף לצוות של הממשלה את נציג ההסתדרות.

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': אם אפשר, מה שכן אפשר להמליץ זה על שיתוף פעולה בין המעסיקים, הממשלה וההסתדרות.

שלי יחימוביץ': כמו תמיד בחוקי עבודה.

אלי אלאלוף: אוקיי, תודה.

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים גם בהמלצה לראש הממשלה, שיידע לשתף את המעסיקים בתחום הזה, ההסתדרות וכל מי שימצא לנכון, מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: לפי המלצה של חבר הכנסת אייל בן ראובן, אנחנו נקים צוות קטן של חברי כנסת, וכל מי שמוצא את עצמו לנכון להצטרף, כדי לקיים את - - -

שלי יחימוביץ': אני אהיה נציגת ועדת חוץ וביטחון בצוות.

אלי אלאלוף: מה?

שלי יחימוביץ': סתם, סתם.

שלי יחימוביץ': אני פשוט לא חברה בוועדה.

אלי אלאלוף: לא, לא, זה לא עניין של חברת ועדה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזו לא ועדה - - -

שלי יחימוביץ': ועדה משותפת לחוץ ולביטחון ולעבודה ולרווחה.

אלי אלאלוף: לא, אני גם לא חבר בוועדת חוץ וביטחון, אבל זה באמת הביטחון של העובדים וזה חשוב.

אלי אלאלוף: בואו נחזור להמלצות בצורה ממוקדת: אני בעד להקים צוות אד-הוק של חברי הכנסת, נקרא לזה כך, שלא יגידו שזו ועדת משנה.

אלי אלאלוף: ההצטרפות היא וולונטרית, כל מי שימצא לנכון, אנחנו נרכז את זה ונקיים סדרה של שלוש-ארבע פגישות כדי לקבוע איך אנחנו פועלים בהמשך.

<קריאה: מה עם אנשי מקצוע, סליחה, כבוד יושב הראש?

<קריאה: אולי כדאי שתשלבו אתכם אנשי מקצוע, כי עם כל הכבוד, אני לא חושבת ש - - -

אלי אלאלוף: בפעם הבאה אני לא אתן לך להיכנס.

<קריאה: אני אשמח לא להיכנס, אם זאת הגישה, אז אין לי בעיה.

<קריאה: אם אתה רוצה להשתיק אותי, אז אל תזמין אותנו לישיבה.

אלי אלאלוף: כשאני אומר חברי כנסת, אני לא מתכוון - - -

<קריאה: סליחה, אבל אם אתה רוצה לאמץ אנשי מקצוע אז תאמץ אותם לוועדה, אבל אם לא, אז אל תזמין אותנו.

<קריאה: אנחנו יושבים פה, הבאתי לפה דוקטור מאגודת מהנדסי הבטיחות, לא נותנים לנו להוציא מילה.

<קריאה: יש לנו הרבה מה להגיד בעניין המניעה, אני מוכנה לקום וללכת.

אלי אלאלוף: את ביקשת את רשות הדיבור?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: תודה.

<קריאה: מה, אנחנו בגן ילדים?

<קריאה: בסדר, אני אקום ואלך, אין בעיה.

<קריאה: אתה לא רוצה לשמוע אותנו, אל תזמין אותנו.

<קריאה: אנחנו לא עציצים.

שלי יחימוביץ': יש לך הרבה סבלנות, אני חייבת להגיד, אדוני יושב הראש.

<קריאה: סליחה?

אלי אלאלוף: זה כדי שלא יגידו שלמרוקאים יש דם חם.

אלי אלאלוף: תראו כמה אני יודע להתאפק.

<קריאה: כל הכבוד.

<קריאה: הוא מכיר אותי מגיל 5, זה בסדר.

<קריאה: ויש לו הרבה סבלנות.

אלי אלאלוף: אני לא מכיר.

אלי אלאלוף: מאיפה אני מכיר?

אלי אלאלוף: אחר כך יהיו תלונות, אני יודע מה?

<קריאה: למה תלונות?

אלי אלאלוף: אני לא מכיר אותך.

אלי אלאלוף: אני פוגש אותך בפרוזדורים.

אלי אלאלוף: זה לא כל אחד.

שלי יחימוביץ': טוב.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אני רוצה להביע פה באמת תנחומים בשם הוועדה, למשפחות ששכלו את יקיריהם בנושא של תאונות עבודה וברשותכם - - -

<קריאה: נמצא פה עובד בניין.

אלי אלאלוף: אתה קיבלת רשות דיבור?

אלי אלאלוף: אמרתי לך, בסיכום.

אלי אלאלוף: אני מודה, הישיבה נעולה, תודה.