הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 36, 2016-01-04 10:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: נפתח את הישיבה.

יפעת שאשא ביטון: נושא הדיון: מקומן של הרשויות במקרים של הופעות בני נוער במועדוני לילדה בגיבוי ההורים.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לציין שהנושא הזה אומנם הוא עולה כתוצאה מאיזה מקרה שזיהינו, התייחסנו אליו, אבל לצערי הרב אני נוטה לחשוב שהמקרה הזה הוא רק מקרה שאנחנו נחשפנו אליו וכמוהו יש מקרים נוספים שלחלקם אולי נחשפנו, אולי לא מודעים.

יפעת שאשא ביטון: דרך דיון שכזה אולי אנחנו נציף את הבעיה, אולי גם נעלה למודעות ואולי גם נמנע מקרים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: למעשה הקושי בטיפול, כפי שאני זיהיתי במקרה הזה , נבע בעיקר מכך שההורים תומכים ומגבים התנהגות כזאת או אחרת של הופעות או תעסוקה במקומות שאנחנו יודעים שעל פי חוק הם פשוט אסורים.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הספציפי הזה אנחנו מדברים על נערה בת 14, בואו ניקח את זה כמכלול.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו ניקח בני נוער בגיל 14 שבכלל אסור להם להיות מועסקים בשום צורה, לצורך העניין לא בחופש הגדול, גם אם זה בחופש הגדול יש סיגים מאוד ברורים מבחינה: עד איזה שעה מותר לעבוד, היכן מותר לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים ששעות הלילה הן מחוץ לתחום, אנחנו יודעים ששישי-שבת זה מחוץ לתחום.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש הרבה מאוד סיגים של איך אנחנו לא נהפוך את הזה, שנזהה שיש כאן עבירה על החוק.

יפעת שאשא ביטון: בעצם, לכן אנחנו יושבים כאן היום כדי לחשוב ביחד איך אנחנו יכולים להתמודד מול הורים שמאפשרים את זה, איזה כלים יש לנו גם כדי ליצור הרתעה, אבל גם כדי למנוע את התופעה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני הייתי בקשר בעניין הזה עם משרד הכלכלה ועם משטרת ישראל, עם דפנה, ועם משרד הרווחה כדי לנסות להבין איזה אמצעים אנחנו יכולים להפעיל.

יפעת שאשא ביטון: נדמה שהדברים לא ברורים, כי כאילו כולנו יודעים שנעשה פה משהו שהוא לא יעשה, כולנו יודעים שיש כאן עבירה על החוק, כולנו יודעים שצריך לפעול, אבל לא בטוח שלקחנו את זה עד הסוף מבחינת האמצעים שעומדים לרשותנו.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לפתוח עם משרד הכלכלה שיוכל קצת לשפוך אור על כל הנושא הזה מבחינת תעסוקת בני נוער.

יפעת שאשא ביטון: אני הייתי בקשר עם רבקה מקובר.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה איל, אורטל – מי שרוצה מכם להתחיל בבקשה.

<איל אסף: שמי איל אסף, אני מנהל אכיפה פלילית במנהל הסדרה ואכיפה במשרד הכלכלה.

<איל אסף: אני אמון על תחום האכיפה הפלילית.

<איל אסף: אני מייצג את המנהל גם מהיבט האכיפה המנהלית וגם מהיבט האכיפה הפלילית – אלו שתי זרועות האכיפה שלנו.

<איל אסף: יחד איתי נמצאת אורטל - - -

<אורטל אהרוני: מנהלת תחום חוק עבודת הנוער.

<אורטל אהרוני: אני מיד אסביר ואומר מה אומר התפקיד.

<איל אסף: זאת אומרת שהכלים שעומדים לרשות משרד הכלכלה, לרשות מנהל הסדרה ואכיפה הם גם כלים הסדרתיים, עליהם תכף תדבר אורטל, וגם כלים לאכיפה.

<איל אסף: פעם הם יכולים לרוץ בערוץ המנהלי ופעם אחת לנוע בערוץ הפלילי.

<איל אסף: יש לנו כלים להתמודד עם הפרת זכויות כלפי בני נוער על פי "חוק עבודת הנוער".

<איל אסף: אולי כדאי שאורטל תספר קצת על ההסדרה ואז אני אומר מה אנחנו יכולים לעשות בתחום האכיפה.

<אורטל אהרוני: בוקר טוב לכולם.

<אורטל אהרוני: אני בעצם מנהלת את תחום חוק עבודת הנוער.

<אורטל אהרוני: המשמעות של התפקיד שלי, אם אנחנו ככה נתמקד בסוגיה הזו, מדבר על שני תחומים שזה תפקידנו.

<אורטל אהרוני: אנחנו עוסקים במתן היתרים להופעות, הופעות ציבורית.

<אורטל אהרוני: זאת אומרת: הופעה ציבורית, הצגות, סרטים, תכני הצגה כאלה ואחרים והופעות ופרסום.

<אורטל אהרוני: אלו ההיתרים שאנחנו נותנים.

<אורטל אהרוני: בנוסף יש את אתרי התיווך, אבל אני לא ארחיב עליהם כי זה פחות קשור לדיון שלנו היום.

<אורטל אהרוני: סוגית ההופעות מחייבת אותנו לבחון את קבלת ההיתר.

<אורטל אהרוני: בעצם יש פה איזה תהליך שנבנה גם אל מול המפיק שהוא מבחינתי מבקש הבקשה, וגם אל מול ההורים.

<אורטל אהרוני: מבקש הבקשה חייב לעבור ולמלא איזה טופס, אבל מעבר לטופסולוגיה יש כמובן איזה הליך ראשוני.

<אורטל אהרוני: אם מדובר בסרט או בסדרת טלוויזיה או שמדובר באיזו פרסומת אני מבקשת לראות את התוכן, את התפריט, את הסינופסיס כשמדובר בהופעת פרסום ולאשר אותה.

<אורטל אהרוני: במידה ואני רואה שיש איזו חריגה או פגיעה חלילה בדברים שעליהם אני עובדת מבחינת התקנות, שזה רמזים מיניים או חשש לאלימות או חשש של סממנים כמו סיגריות או סמים בתמונה, כמובן שזה משהו שאני ישירות מבטלת ולא מאפשרת בקבלת ההיתר.

<אורטל אהרוני: מבחינת ההורים – ההורים בכל תהליך בקשת ההיתר כמובן מעורבים.

<אורטל אהרוני: אני מבקשת את חתימתם, כמובן שאני מבקשת חתימה של ילד במידה והוא מעל גיל שש והוא יודע לכתוב.

<אורטל אהרוני: אני מבקשת את אישור הנהלת בית הספר לדעת האם הנהלת בית הספר מודעת לתהליך.

<אורטל אהרוני: כמובן שאנחנו מדברים על אישור להופעה אחרי שעות בית הספר מלבד ימי חופשה וכו'.

<אורטל אהרוני: עדיין, הנהלת בית הספר ומשרד החינוך, אולי את מכירה את זה מהצד שלך, נמצאים פה בתמונה כדי להגיד לנו שאין עם זה בעיה מבחינתם.

<אורטל אהרוני: הדבר האחרון שאני מחייבת, לראות זה אישור רפואי.

<אורטל אהרוני: אישור שמצדיק מבחינתי שאין מגבלה בריאותית להופעת הילד.

<אורטל אהרוני: התהליך עובד בצורה שוטפת עם חברות ההפקה.

<אורטל אהרוני: אני בוחנת את הטפסים.

<אורטל אהרוני: כמובן שאם יש תסריט אני בוחנת אותו קודם לכן, מאשרת אותו.

<אורטל אהרוני: במידה ויש משהו שאני לא מאשרת אז אני יושבת עם חברת ההפקה בין אם זה בפגישה ובין אם זה בתכתובות – המטרה היא כמובן לראות שהדברים השתנו בהתאם למה שדרשתי.

<אורטל אהרוני: אין לי מגע עם ההורים.

<אורטל אהרוני: זאת אומרת, הקשר שלי הוא יותר עם חברות ההפקה - - -

יפעת שאשא ביטון: עם מי שמפיק.

<אורטל אהרוני: עם מי שמפיק ובזה זה מסתיים.

<אורטל אהרוני: תהליך נוסף הוא תהליך התיווך, פחות רלוונטי לדבר עליו כאן.

<אורטל אהרוני: מה שחשוב לציין, כאשר יש לנו חברת הפקה שפונה אלינו, עוד לפני שהיא מתחילה את תהליך הפניה, זה תהליך שגם מתמשך למקרים הבאים, אנחנו בודקים את דורש הבקשה, בודקים אותו במשטרת ישראל.

<אורטל אהרוני: אנחנו רוצים לוודא שאין כאן חלילה איזו בעיה או עבר פלילי שעלול להעיב על העסקת הילד.

<אורטל אהרוני: רק אחרי שאני מקבלת את האור הירוק ממשטרת ישראל אני מכניסה אותו למערכת שלנו.

<אורטל אהרוני: מכאן אנחנו עובדים בהמשך בצורה רציפה.

<אורטל אהרוני: זה התהליך.

<אורטל אהרוני: כמו שציינתי חשוב לציין שהקשר עם ההורים לא קיים.

<אורטל אהרוני: הקשר הוא מול חברת ההפקה.

<אורטל אהרוני: מבחינתי חברת ההפקה היא האבא והאימא של אותו ילד באותו העסקה.

<אורטל אהרוני: כל מפיק וכל מפיקה כאשר הם מקבלים את ההיתר כתוב להם על גבי ההיתר את שעות הפעילות שהם יכולים על פי חוק להעסיק את אותו ילד או ילדה, כמובן שיש מגבלות.

<אורטל אהרוני: אמרה יושבת ראש הוועדה שאין העסקה בשישי-שבת, כמובן שהדבר הוא נכון.

<אורטל אהרוני: אין העסקה בשישי-שבת.

<אורטל אהרוני: אני לא אדבר אתכם על כל עולם התוכן של השעות, אבל ההעסקה המאוחרת ביותר של הופעה ציבורית היא עד 12 בלילה.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת עליזה לביא שהייתה בעצם שותפה למהלך ולטיפול באותו מקרה שעליו דיברנו.

יפעת שאשא ביטון: אמרנו, שמתוך המקרה בוחן הזה להשליך על כל המקרים בהם יש התערבות הורים, הורים שנותנים גיבוי למרות שזה נעשה בניגוד לחוק.

יפעת שאשא ביטון: את רוצה לומר כמה מילים?

עליזה לביא: קודם כל, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.

עליזה לביא: אני מודה לך שאת באמת מקיימת אותו בעקבות, ממש צמוד לבקשה שלנו ושל ההעלאה של הנושא על סדר היום.

עליזה לביא: נועה קירל כקוד, אני לא הולכת לדבר פה לא על המקרה הספציפי הזה, אבל הוא חשף מציאות קשה, מציאות איומה.

עליזה לביא: אני שומעת מה תקין בבירוקרטיה.

עליזה לביא: אני רוצה לשאול אותך ובסוף דברי אשמח שתעני, איך את יודעת שכולם עושים את מה שצריך.

עליזה לביא: האם יש פקחים, האם הרבה מאוד אנשים, הרבה מאוד הורים מודעים לכל התהליך, טופסולוגיה וכו' וכו'.

עליזה לביא: אני לא מדברת רק עם החברות המיומנות או, את יודעת, בעלי רקוד במשק.

עליזה לביא: היום אנחנו בעידן האינטרנט, אנשים מעלים בעצמם, יש חברות נקודתיות, יש מיזמים כאלה ואחרים.

עליזה לביא: אני חייבת לומר, המקרה הנקודתי הזה חשף אותי בפני תכנים ותכנית שחלקם גם נמצאים בפלטפורמות שלא תחת הרגולטור, שאין לנו פה את המשענת של הרגולציה לעוד כלי.

עליזה לביא: אני רוצה לשמוע על שיטת העבודה שלכם שלא ברגיל.

עליזה לביא: כלומר, איך אתם אמורים לעלות על מקרה נועה קירל הבא.

עליזה לביא: ילדה שבגיל 14 מופיעה במועדונים שהכניסה אליהם מותרת רק מגיל 19, כמה ילדים בישראל מופיעים בבמות האלה?

עליזה לביא: לבוא ולגזור ממקרה הבוחן הזה ולהבין.

עליזה לביא: מהי הסנקציה שאתם מטילים והאם זה בידיים שלכם.

עליזה לביא: יכול להיות שנגלה שבעצם אין לכם כלים ואתם מוגבלים וצריך להחזיר את הכדור אלינו, המחוקק.

עליזה לביא: מהי הסנקציה של הפרת חוק, על מי היא מוטלת, על המעסיקים, על ההורים?

עליזה לביא: את יודעת, כשילדים עובדים בעסקי בידור אז אנחנו נוטים להתייחס לזה באיזו סלחנות וזה נחמד וזה יפה וכאילו זה לא נראה עבודה.

עליזה לביא: אני באמת חייבת לומר שבשלושת השבועות האחרונים נחשפתי לכך שכנראה שיש הורים שזאת העבודה שלהם.

עליזה לביא: כלומר, זאת העבודה שלהם מכל מה שמשתמע מזה.

עליזה לביא: אמרנו את זה גם בדיונים הקודמים בנושא, אני לא יודעת אם אתם זוכרים, אבל עשינו כמה פעמים, גם כשהייתי היושבת ראש של הוועדה למעמד האישה, דיונים על תכנית טלוויזיה שההורים הכניסו הביתה מצלמות לשירותים והמקלחת וצילמו.

עליזה לביא: איפה האחריות שלנו כמדינה לשמור על הילדים?

עליזה לביא: כלומר, הורים שמאפשרים כניסות של טלוויזיה 24 שעות.

עליזה לביא: יכול להיות שפה אנחנו מגלים באמת פלטפורמה חדשה שצריך לראות איך אנחנו כמדינה שומרים על הילדים מההורים, או לפחות מזכירה להורים את החובות שלהם וקוראת להם לרענן אותם.

עליזה לביא: מבחינתי, נערות, נערים, ילדים כמו נועה קירל הם ילדים עובדים על כל המשתמע.

עליזה לביא: הם ילדים עובדים, הם מועבדים, בעצם מפעילים אותם.

עליזה לביא: לא משנה אם העבודה שלהם זוהרת או לא זוהרת, אלו אנשים עובדים וצריך פה לאכוף את הכללים.

עליזה לביא: אולי צריך לרענן אותם, אולי צריך לתת לכם כלים נוספים כמו שאמרתי.

עליזה לביא: מבחינתי, ילדים שנמצאים בבמות שהן לא ראויות לכניסה של בני גילם אין להם מה להיות שם.

עליזה לביא: אין להם מה להיות שם ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתמודדים עם הסוגיה הזאת.

עליזה לביא: יש פה או שיקול לקוי, או לקונה בחוק וכמו שאמרנו גם בבתי הספר.

עליזה לביא: לילדים יש חוק חינוך חובה, אם ההורים לא ממלאים המדינה מתערבת.

עליזה לביא: יכול להיות שגם כאן אנחנו צריכים להגביר.

עליזה לביא: ההיתרים שלכם, אני רוצה בבקשה לקבל נתונים כמה היתרים אתם מספקים בשנה - - -

<אורטל אהרוני: אני יכולה לומר לך לגבי שנת 2015 שזה עתה הסתיימה.

<אורטל אהרוני: הונפקו 3,745 היתרים להופעות שזה כולל הכול: סרטים, סדרות, הצגות, מחזות זמר, הופעות דוגמנות.

<אורטל אהרוני: בעצם כל מה שעולה מבחינת החוק כהופעה ציבורית או הופעת פרסום.

<אורטל אהרוני: בנוסף הונפקו כ-1,659 היתרי תיווך.

<אורטל אהרוני: זה מבחינת הנתונים לשנת 2015.

עליזה לביא: להערכתך, כמה ילדים עובדים בביזנס בלי היתרים?

<אורטל אהרוני: לא הבנתי, שוב.

עליזה לביא: כמה ילדים לדעתך נמצאים במרחב הזה בלי היתרים, להערכתך מהניסיון שלך.

<אורטל אהרוני: אני לא יודעת להגיד לך.

עליזה לביא: יש לך דרך לדעת?

<אורטל אהרוני: יש לנו פה את יחידת האכיפה, אולי תכף איל ירחיב.

<אורטל אהרוני: זה נתון שלי אין דרך לבדוק אותו כרגע מהמקום שלי.

<אורטל אהרוני: אני כן יכולה להגיד לך שאנחנו פועלים, גם חברת הכנסת יודעת ומכירה, לפחות מאז שהגעתי לתפקיד אנחנו פועלים באמת להרחיב את היריעה כדי להגיע לכמה שיותר חברות.

<אורטל אהרוני: פעם אחת דיברנו על סוגיית התיווך, אבל ברגע שאת מרחיבה את היריעה בעולם ההפקות אז את מגיעה לעוד ועוד ונחשפת לעוד.

<אורטל אהרוני: כמובן - - -

עליזה לביא: כמה פקחים יש היום במשרד הכלכלה לנושא הזה?

<איל אסף: סדר גודל של כ-200 פקחים - - -

<אורטל אהרוני: בכל חוקי העבודה.

<איל אסף: בכלל הסדרת והאכיפה בכלל החוקים.

עליזה לביא: אבל אני מדברת על המיועדים לנוער, ילדים?

<איל אסף: למעט התחום שעוסק בהיבט ההסדרה, אכיפת חוקי עבודה, אותו מפקח/חוקר עוסק באכיפה כוללת של כלל החוקים ולאו דווקא של חוקי עבודת הנוער.

עליזה לביא: רק לפני כמה שבועות ידענו על נושא של פקחי בנייה.

עליזה לביא: אני מבינה שזה בתוך ה-200?

<איל אסף: בואו נפריד.

<איל אסף: תחום הבטיחות והבנייה זה עולם תוכן אחר.

<איל אסף: אנחנו מדברים על 23 חוקי עבודה – שם אנחנו אוכפים, לא בטיחות.

<איל אסף: אנחנו גוף אחר, עדיין שייך למשרד הכלכלה - - -

<אורטל אהרוני: סליחה שאני קוטעת אותך.

<אורטל אהרוני: חוק עבודת נוער בעצם נכלל, הוא אחד מתוך 23 חוקים שאנחנו אוכפים.

<אורטל אהרוני: לצורך העניין יש כ-200 מקפחים.

עליזה לביא: על כל המנעד של - - -

<אורטל אהרוני: נכון.

<אורטל אהרוני: בתחום ההסדרה, זה המקום שאני מגיעה ממנו, אנחנו בסך הכול שלושה.

<אורטל אהרוני: יש אותי, מרכז נוסף ואת - - -

עליזה לביא: תגידי, כשאת קוראת בעיתון שיש ילד, ילדה שעובדים 24 שעות, שעובדים בניגוד לתקנות של חוק הנוער שאת מופקדת עליו, עבודת נוער - - -

<אורטל אהרוני: את מתכוונת על הופעה.

<אורטל אהרוני: תכווני, תסבירי למה את - - -

עליזה לביא: את קוראת ראיון עם ילד או ילדה שהם עובדים הרבה מאוד שעות ביום, זה מדליק אצלך איזו נורית אדומה, אתם בודקים את זה?

עליזה לביא: את יכולה לספר לנו יל מקרים שהתערבתם בהם בשנה-שנתיים האחרונות?

<אורטל אהרוני: קודם כל, הסוגיה הספציפית שהעלית אותה קודם על השולחן, היא מטופלת ואנחנו לא יכולים להרחיב על זה.

<אורטל אהרוני: יש דברים שאנחנו מכירים, יש דברים שאנחנו שומעים ואנחנו פותחים בחקירה כנגד התופעה.

עליזה לביא: מה התהליך אצלכם, מה הדבר הראשון, אתם פונים להורים, מה אתם עושים?

<אורטל אהרוני: את רוצה לדעת בהיבט האכיפה איך התהליך עובד?

עליזה לביא: כן, אני אשמח לקבל?

<איל אסף: עד קבלת ההיתר זה נמצא בתחום של ההסדרה.

<איל אסף: אחת, הם קיבלו היתר, אגב הם אומרים שזה שיש היתר זה לא אומר שעושים מה שרוצים.

<איל אסף: גם כשיש היתר יש כללים ויכול להיות מצב שעובדים בניגוד להיתר וגם כנגד זה יש אכיפה.

<איל אסף: מתגלה מקרה בין אם באמצעות התקשורת ובין אם באמצעות מודיעין שיש במנהל האכיפה וההסדרה או באמצעות תלונה, לצורך העניין, המקרה הזה מובא לאכיפה והוא מטופל.

<איל אסף: כפי שאמרתי, זה יכול להיות מטופל באמצעות הטלת עיצומים כספיים.

<איל אסף: אני אוכל לומר נתונים לגבי חוק עבודת נוער בשנה-שנתיים האחרונות, או בהליכים פליליים.

<איל אסף: כשאתה מתחיל לנהל תיק חקירה פלילי אתה פונה למעסיק, אתה פונה לגבות עדויות מהעובדים, גובה עדויות מההורים, גובה עדויות מהנערים ומנהל תיק על כל המשתמע מכך.

<איל אסף: בסופו של דבר, או שמוטל עיצום כספי, לעיתים בסכומים גבוהים על המעסיק או שמוגש כתב אישום – זה הולך בהליך הפלילי.

עליזה לביא: כמה כאלה היו השנה, 2014-15?

<איל אסף: אני יכול לומר שבחוק עבודת הנוער, הנתונים שאני יכול לדבר עליהם, בשנת 2015 נבדקו כ-200 מעסיקים.

<איל אסף: הוטלו 280 התראות, עיצומים כספיים לשנת 2014-15 על סך של 2 מיליון שקל, הוטלו קנסות פליליים על סך של כ-1,000 שקל, 3 כתבי אישום.

<איל אסף: זאת אומרת, יש אכיפה מאוד משמעותית בכל מה שנוגע לחוק עבודת הנוער.

<איל אסף: המקרה הספציפי של עבודה ללא היתר, אגב, גם זו סוגיה שהיא ספציפית ואדם שפועל, מתווך להופעות או לפרסומים ללא היתר, זאת עבירה פלילית.

<איל אסף: המקרה הספציפי שעליו אנחנו מדברים, החומרים מצויים במנהל ההסדרה והאכיפה - - -

יפעת שאשא ביטון: זו עבירה פלילית, אנחנו כבר בדקנו את זה בצורה מעמיקה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר יודעים את זה מאחורי הקלעים, ממילא זה לא יוצא החוצה.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לשנייה לשים בתוך מסגרת את הדיון הזה כי קצת התפרסנו, וזה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: זה עוד אחד מסדרת דיונים שבהם אנחנו נוגעים בנושא של העסקת בני נוער גם בוועדות וגם ממש דיונים מקצועיים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שהם לא בהרכב של וועדה אלא בהרכב של אנשי מקצוע כי לפרק את הסוגיה הזאת, בדיוק כמו שעשית כדי לראות איפה הלקונות ואיפה צריך או לתגבר או לחזק חקיקה, או להחליט שפועלים בפעילות אכיפה אינטנסיבית כדי ליצור מודעות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו בעצם מנסים לגעת בכל - - -

עליזה לביא: את יכולה לתת איזה בריפינג מה - - -

יפעת שאשא ביטון: בעצם אנחנו נוגעים בתחום הזה, בעצם משם זה ישר זעק.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו כשילדה בת 14, מדובר בשעות לילה מאוחרות, מדובר ביום שני.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, איפה שלא נגענו ראינו שיש פה עבירה על חוק עבודת הנוער.

יפעת שאשא ביטון: הייתה פנייה גם למשטרה, אנחנו הבנו שבעצם שם למשטרה אין את הכלים או היכולת, תכף ניתן לדפנה לדבר, אלא שהסמכות בעצם נמצאת בידי משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: שם יש את יחידת המודיעין ושם גם עושים את המעקב ואחר כך את פעולות האכיפה אם נדרשים.

<איל אסף: מבחינת העובדים, לא מבחינת סגירת המקום.

יפעת שאשא ביטון: מההיבט של העובדים בלבד.

יפעת שאשא ביטון: כן, לצורך העניין בהיבט של המפיק, של המתווך אל מול המועסק.

<איל אסף: המעסיק.

יפעת שאשא ביטון: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה אנחנו צללנו פנימה.

יפעת שאשא ביטון: אחר כך אני אנסה לחדד בשאלות בנושאים שאני עדיין לא סגורה לגבי הסיום בהם.

יפעת שאשא ביטון: דפנה תוכל לספר גם - - -

עליזה לביא: אבל רק אם אפשר לקבל מהן הסנקציות, אני לא הבנתי.

עליזה לביא: אתם - - -

<איל אסף: במקרה של הליך פלילי זה כתב אישום וזה הולך לבית המשפט - - -

עליזה לביא: אתה יכול לתת לנו נתונים כמה הבשילו - - -

<איל אסף: אני צריך את הסעיף הספציפי ואז אוכל לבדוק בחוק ולומר לך.

<איל אסף: במקרה של עיצום כספי זה יכול להיות, על כל יחידת עבירה משהו כמו 35 אלף שקל על יחידת עבירה אחת.

עליזה לביא: לא בכסף.

עליזה לביא: כמה תיקים הבשילו לכדי פניה למשטרה?

עליזה לביא: כמה כתבי אישום הוגשו?

יפעת שאשא ביטון: הוא אמר.

יפעת שאשא ביטון: שלושה.

<איל אסף: במהלך שנת 2015 נתנו קנסות פליליים בסכום של 100 אלף שקל - - -

עליזה לביא: לכמה אנשים, כמה מקרים?

עליזה לביא: נבדקו 197 מעסיקים בשנת 2015.

עליזה לביא: אני אפרט שוב?

עליזה לביא: לא.

עליזה לביא: בכמה מקרים מדובר, לא סכום הכספי.

יפעת שאשא ביטון: כן, פרט את מה שפירטת קודם.

<איל אסף: כמו שאמרתי קודם, במהלך 2014-15 נתנו בהליך מנהלי כ-700 התרעות.

<איל אסף: ניתנו עיצומים כספיים בסכום של כ-2 מיליון שקל, נתנו קנסות פליליים בסכום של כ-100 אלף שקל, כתבי אישום – הוגשו שלושה.

<איל אסף: סליחה, שבעה במהלך 2014-15.

עליזה לביא: שבעה?

<איל אסף: כתבי אישום.

עליזה לביא: יש פה מישהו ממשרד החינוך.

<איל אסף: סליחה, אפשר.

<איל אסף: שוב, כשמדובר בהליך פלילי.

<איל אסף: לא תמיד פועלים בהליך הפלילי, בסדר ולכן גם אמרתי כ-2 מיליון עיצומים שזה גם כן - - -

יפעת שאשא ביטון: דווקא את המשפט האחרון אני רוצה לחדד.

יפעת שאשא ביטון: גם כשיש עבירה פלילית לא תמיד נוקטים בהליך הפלילי?

<איל אסף: לא.

<איל אסף: לא.

<איל אסף: סליחה.

<איל אסף: כשיש עבירה פלילית היא במישור הפלילי, היא פלילית נקודה.

יפעת שאשא ביטון: נקודה.

יפעת שאשא ביטון: אתם פועלים במישור הזה.

יפעת שאשא ביטון: או.קיי.

<איל אסף: בוודאי.

<איל אסף: בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: דפנה את רוצה לספר לנו קצת על כל התהליך, את היית בכל העניינים.

<דפנה רומן: כמו שהסברתי גם בעבר, הנושא הזה הוא לא בתחום, זה לא שלמשטרה אין יכולת או רצון, פשוט זה לא בתחום.

<דפנה רומן: החוק לגמרי מסדיר את זה שזה בפיקוח של משרד העבודה ולכן אנחנו לא נכנסים לתחום.

<דפנה רומן: כמובן שבמקרים החריגים יותר למשל, אני לא אומרת שזה המקרה, אבל אם יש התערטלות או דברים כאלה שהם הרבה יותר חריגים, אז אנחנו כבר ניכנס לתמונה כי זה עבירות על חוק העונשין, זה כבר יותר חמור.

<דפנה רומן: אני גם ראיתי בהופעות ובדברים כאלה, זה לאו דווקא בחופש.

<דפנה רומן: זאת אומרת, ככלל ללא היתר אסור בכלל להעסיק קטין בהופעות - - -

יפעת שאשא ביטון: בשעות הלילה - - -

<דפנה רומן: ללא היתר ולא משנה אם זה בלילה, בחופש.

<דפנה רומן: זה גם בחופש וגם ביום – כל עוד אין היתר אסור להעסיק.

<דפנה רומן: במקרה הזה יש גם תכנית שהיא מופיעה, אני מדברת על המקרה הספציפי שההורים מאוד מעודדים.

<דפנה רומן: לא רק זה, גם החוק מטיל סנקציה, אומנם כספית, גם על ההורים.

<דפנה רומן: זאת אומרת, גם ההורים כאן עוברים איזו עבירה.

<דפנה רומן: אנחנו לא ראינו את ההופעות במועדונים - - -

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו הגענו למסקנה שגם בלי לראות את ההופעות עצם הפעולה, כל סדרת הפעולות למעשה מוציאה את זה מההכשר.

<דפנה רומן: כל הופעה אפילו אם זה בלי תשלום, אפילו אם זה חד-פעמי - - -

יפעת שאשא ביטון: אפילו בתשלום אסור להם.

<דפנה רומן: ממש ככה, אפילו אם זה בלי כסף ואפילו אם היא עושה פרסומת כדי לקבל עוד, זה מספיק כדי ליצור עבירה פלילית גם של מי שמעסיק, גם כשההעסקה היא חד פעמית, וגם של ההורים ולכן באמת אפשר לטפל במישור הזה.

<דפנה רומן: ככל שההופעות יהיו באמת באמת פרובוקטיביות עד לרמה - - -

יפעת שאשא ביטון: התערטלות.

<דפנה רומן: כן, אז גם נוכל להיכנס לתמונה.

<דפנה רומן: יש כאן עבירות הרבה יותר חמורות מכל הגורמים, גם של ההורים וגם של - - -

עליזה לביא: איך אתם נחשפים לזה, בעקבות מה?

עליזה לביא: בעקבות תלונות, אתם מסתובבים?

עליזה לביא: זאת אומרת, איך זה קורה, איך את מקבלת מידע?

<דפנה רומן: עוד פעם, החוק הזה הוא לא בתחום של המשטרה.

<דפנה רומן: זאת אומרת, זה חוק שבמפורש בו שזה בתחום של משרד העבודה והרווחה.

<דפנה רומן: זה לא אכיפה של המשטרה, זה לא משהו של המשטרה.

<דפנה רומן: זה בהתאם לחוק, זאת אומרת שהחוק נתן סמכויות למפקחים של משרד העבודה - - -

עליזה לביא: את זה אני מבינה, אני רק שואלת מתי את יודעת ממשהו.

עליזה לביא: זאת שאלתי.

<דפנה רומן: יכול להיות שאני מקבלת מידע מגורמי רווחה.

<דפנה רומן: בזמן האחרון אנחנו יוצרים קשר כמה שיותר כדי לקבל מהם מידע, זה יכול להיות מהתקשורת, זה יכול להיות מידע מודיעני, זה יכול להיות שאנחנו יודעים שבאזורים מסוימים שאנחנו עושים שם עבודות בילוש ותצפיות.

<דפנה רומן: אנחנו באמת מנסים לקבל כמה שיותר מידע על מנת שכמה שפחות קטינים יפגעו מהדברים האלה.

עליזה לביא: כי הרי בלשים שלכם או אנשים שלכם נמצאים במועדונים.

עליזה לביא: נניח שהם רואים ילדה בת 9,13,14 במועדון, הם ידווחו לך, זה חלק משגרת העבודה?

<דפנה רומן: אם אין שם משהו באמת חריג, לא, כי זה לא משהו שמצדיק התערבות משטרתית.

<דפנה רומן: אם היא רק תשיר על הבמה ואין שום דבר מעבר לזה - - -

יפעת שאשא ביטון: למשל, לא ידווחו למשרד הכלכלה אם נניח ששוטר רואה קטינה, בואו נודה על האמת היום קשה לזהות מי קטין ומי לא - - -

עליזה לביא: השאלה אם נמצאים שם?

עליזה לביא: אנחנו רואים את המצוקה הגדולה הזאת, למה שאנחנו בעצם לא נעשה איזו ריענון כי אם השוטרים נמצאים כבר?

<דפנה רומן: קודם כל, אין שוטרים בכל מועדון ומועדון.

עליזה לביא: לא בכל מועדון, אבל בחלק מההתבוננות.

<דפנה רומן: אני גם רוצה להגיד שאין עבירה לקטין להיכנס למועדון ולהופיע במועדון.

<דפנה רומן: זאת אומרת, - - -

עליזה לביא: מותר מגיל 18-19.

יפעת שאשא ביטון: אסור לו להיכנס.

<דפנה רומן: למיטב ידיעתי אין הגבלה.

יפעת שאשא ביטון: לפיכם לא, אבל לפי משרד הכלכלה יש כאן עבירה.

יפעת שאשא ביטון: קטין לא יכול - - -

<דפנה רומן: אם היא מופיעה, אבל אם היא נכנסת לשם, עצם הכניסה זו לא עבירה על החוק ולכן זה פחות הטיפול המשטרתי.

<דפנה רומן: אני לא יכולה להגיד, אין לי מידע ספציפי אם שוטר רואה הופעה אז באופן קבוע הוא מדווח על זה.

<דפנה רומן: אנחנו פחות מטפלים בנושא הזה.

<דפנה רומן: אנחנו אולי כן יכולים להעביר אילו הנחיות שאם - - -

עליזה לביא: אני חושבת שזה רעיון מאוד טוב.

<דפנה רומן: אם הם רואים העסקה של קטינים - - -

יפעת שאשא ביטון: אם משהו מעורר חשד, אני חושבת שהנכון ביותר מי שפוגש את זה, זה בדיוק כמו אזרחים לצורך העניין, 'אנחנו פגשנו את זה, אנחנו לא היינו שם, זה הגיע לידיעתנו ואנחנו הפעלנו בעצם את הסמכות או את הקשר שיש לנו למשרדים'.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם שוטר נמצא במקום, את יודעת מה, גם אם הוא לא בתפקיד והוא רואה קטין או קטינה שיעביר את המידע הזה למשרד הכלכלה רק לצורך בדיקה.

<דפנה רומן: אני אוכל לבחון את זה עם הגורמים הבכירים יותר.

<דפנה רומן: צריך לבחון את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לשאול, משום שמדובר פה בעצם בהורים שמעורבים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שוב במאמר מוסגר, הסיפור של הורים שדוחפים ונמצאים בתוך הסיפור הזה, מצד אחד זה יוצר מורכבות וקושי ומצד שני אנחנו רואים שזו תופעה.

יפעת שאשא ביטון: עליזה, אנחנו התרענו משהו כמו שבוע וחצי לפני שיצא לנו לדבר על הסיפור הספציפי הזה, התרענו על התכנית.

יפעת שאשא ביטון: תכנית שנקראת "פושרז' ", שם אנחנו רואים ממש תעשיה של הורים שבאים ומגשימים את עצמם דרך הילדים שלהם והרבה פעמים גם בלחצים בלתי סבירים.

יפעת שאשא ביטון: יש ילדים ששמחים ונענים לאתגר ויש הרבה פעמים ילדים שלא שמחים ונענים לאתגר וזה יוצר לחץ נפשי- - -

עליזה לביא: רואים את זה בתכנית.

יפעת שאשא ביטון: זה יוצר לחץ נפשי מאוד גדול.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ביקשנו שיורידו את התכנית.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה אנחנו נמצאים בקשר עם הרגולטור.

עליזה לביא: הרגולטור לא יכול להוריד את התכנית הזאת.

עליזה לביא: כלומר, כמה שאני הבנתי.

עליזה לביא: ענו לך?

יפעת שאשא ביטון: מועצת הכבלים והרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, אתם אנחנו נמצאים בקשר.

יפעת שאשא ביטון: יש בסמכותכם - - -

עליזה לביא: לא, המועצה זה הכבלים והלוין, הרי זה נמצא - - -

יפעת שאשא ביטון: גם הרשות השנייה.

יפעת שאשא ביטון: הבנו שהם שני הגופים שבסמכות שלהם לטפל בנושא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מחכים לתשובות רשמיות, בעיקר אנחנו בשיח לא פורמאלי מולם.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים נפגשנו - - -

עליזה לביא: כמה זמן התכנית הזאת "פושרז'?".

עליזה לביא: האמת אני רק הספקתי בעקבות האירוע הזה, לא הכרתי אותה.

יפעת שאשא ביטון: מעל חודש וחצי אני יודעת עליה.

יפעת שאשא ביטון: זו עונה שלישית.

<תמי ברנע: אני מבינה שזו עונה שנייה, זאת אומרת שהייתה עונה ראשונה מתישהו.

יפעת שאשא ביטון: אני נחשפתי לסיפור בחודש וחצי-חודשיים אחרונים ומשם התחלנו לבדוק את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני פונה למשרד הרווחה כי מעניין אותי המקום של משרד הרווחה בתוך סוגיה שיש הורים שאולי צריך, לא יודעת, לנקוט מולם, ואני לא אומרת צעדים דרמטיים, אבל בשיח וללכת ולבדוק.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה אולי מדובר במשפחה טובה ותומכת וכל העדויות - - - <קריאה:> מה זאת אומרת תומכת?

יפעת שאשא ביטון: שנייה .

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת מבחינת איך שהם מסבירים בשפה המקצועית, לצורך העניין היא לא משפחת רווחה.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, אין שם מצוקות, אין שם התעללות, אין שם בעיה כלכלית, אין שם שום דבר שהם היו מגיעים איתו לרווחה אילולי המקרה הספציפי הזה שאנחנו אומרים: 'חבר'ה, בואו נראה מה קורה שם'.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם לרווחה באמת יש כלים להתמודד עם משפחות מהסוג הזה.

<ציפי נחשון גליק: אם מגיעים לידיעת שירותי הרווחה שהורים לא מתפקידים כהורים, אז נבחנת באמת המסוגלות ההורים, אבל אני לא חושבת שזה המקרה.

<ציפי נחשון גליק: אני רוצה להרחיב את הדיון, המקרים האלה שבאמת נערות רוצות להשתמש בגוף שלהן כדי, לא יודעת, כדי לעבוד, כדי לקדם, כדי להיות מפורסמות והופכות להיות אובייקט מיני, אז מרב הצופים הם לא במועדונים לצערי.

<ציפי נחשון גליק: מרב הצופים הם בכל הרשתות החברתיות בסרטון- אני חושבת שעל ההשלכות האלה אנחנו צריכים לדבר ולא להסתכל מתחת לפנס על אותו מועדון, שניים-שלושה ששם אולי - - -

יפעת שאשא ביטון: ציפי, אנחנו לא מסתכלים על המועדונים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מסתכלים על התופעה כתופעה ואת צודקת לחלוטין.

<ציפי נחשון גליק: כן, אבל אתם מדברים כל הזמן על ההופעות במועדונים ששם זה המיעוט.

יפעת שאשא ביטון: שם זה במוחשי, את עוברת על כל- - -

עליזה לביא: את נוגעת באחת הבעיות שלא התחילה היום.

<ציפי נחשון גליק: זה הכי קל.

<ציפי נחשון גליק: הכי קשה זה כשכבר יש לה אישור להפיק הסרטון.

<ציפי נחשון גליק: מי עובד על התכנים של הסרטון – זה מה שחשוב.

<ציפי נחשון גליק: בסופו של דבר הם נתנו לה אישור ונתנו למעסיק אישור להפיק סרטון של 20 דקות.

<ציפי נחשון גליק: אותי מדאיג שאין בקרה על התכנים.

<ציפי נחשון גליק: לקראת הדיון היום אני פתחתי, כמה זה נגיש לראות כמה סרטונים יש לילדה הזאת.

<ציפי נחשון גליק: זאת אומרת, שחוץ מאובייקט מיני אני לא ראיתי שום דבר, ממש שום דבר.

<ציפי נחשון גליק: זה מה שמדאיג אותי כתופעה.

<ציפי נחשון גליק: יכול להיות שהילדה הספציפית הזאת היא עם אישיות חזקה וההורים שלה חזקים ורואים בזה עסק בידור, אבל אני רואה את הנערות במצוקה שיכולות להשתמש ולרצות את זה גם בלי ידיעת ההורים שלהן, ליפול על מישהו שמנצל אותן ועושה להן את הסרטון בלי ידיעת ההורים, בלי בקרה על התכנים וזה מפורסם.

<ציפי נחשון גליק: יש לי פה על הילדה הזאת שניצלו אותה ב"אלנבי 40", כל פעם שאני פותחת את הווטסאפ שלי אני מזדעזעת, לא לראות את התמונה הזאת.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו בתחום הזה עובדים יותר עם אוכלוסיות קצה, עם נערות שמנוצלות בזנות.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו מסתובבים במועדונים בתל אביב, אנחנו במסתובבים במועדונים באילת ואנחנו מנסים, איך את אומרת, לפעמים קשה מאוד לזהות ילדה בת 16 שמתלבשת כמו בוגרת יותר – יש שם ניצול מזעזע.

<ציפי נחשון גליק: בסופו של דבר כשאנחנו נחשפים לאוכלוסייה הזאת בהחלט יש לנו שיתופי פעולה עם המשטרה - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל אנחנו בדיוק מכוונים לשם.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאת אומרת, באוכלוסייה הזאת קל לגעת, קל לזהות, קל לגשת וטפל.

יפעת שאשא ביטון: אני מדברת בדיוק על המקרים, על השטח האפור הזה, במרכאות, שמשפחה בסך הכול נורמטיבית - - -

<ציפי נחשון גליק: עוד פעם, כשיגיעו המקרים האלה שמתפרסמים בתקשורת, אז אנחנו נבדוק כל מקרה לגופו ונראה אם ההורים באמת לא פוגעים בילדה, אם הם לא דוחפים יותר מדי - - -

יפעת שאשא ביטון: ציפי, הורים שנתונים לילדה שלהם להיות במועדון לילה בשעה שלוש לפנות בוקר, זה לא נראה משהו שהוא חריג?

<ציפי נחשון גליק: אז תשאלי אותי, כשהתחלתי לפתח תכניות טיפול בזנות אני לקחתי את הילד שלי, לקחתי אותו לראות את הנשים שעובדות בזנות בחוף הים, אז תגידי לי.

<ציפי נחשון גליק: אני בודקת כל מקרה לגופו.

<ציפי נחשון גליק: אני חשבתי שהוא צריך להיות מודע ל - - -

יפעת שאשא ביטון: נערה בת 14 מופיעה במועדון בשלוש לפנות בוקר – יותר מקרה לגופו מזה?

יפעת שאשא ביטון: אני שואלת אם זה לא מעורר - - -

<ציפי נחשון גליק: אני לא באתי אם בדקו ספציפית את המשפחה הזאת, אבל אני מניחה שאם מקרים כאלה מגיעים, ומגיעים המון מקרים של הורים שמתעללים בילדים שלהם על רצף של ההתעללות והזנחה.

<ציפי נחשון גליק: המקרים האלה נבדקים, כל מקרה לגופו בוודאי, זאת לא שאלה.

יפעת שאשא ביטון: ציפי, אבל אני לא שם.

יפעת שאשא ביטון: אני בדיוק במקום שאין התעללות - - -

<ציפי נחשון גליק: שאלת מה משרד הרווחה עושה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אני לא שואלת מה אתם עושים ואני גם לא במקום של אם אתם מתנהגים או מתנהלים נכון, לא.

יפעת שאשא ביטון: אני שואלת אם יש למשרד הרווחה כלים או דרך פעולה להתמודד עם משפחות שהן כביכול משפחות נורמטיביות לחלוטין.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, אני אומרת כביכול, כי אני לא יודעת אם כל הורה ייתן לילדה שלו להיות בשלוש שלפנות בוקר במועדון לילה.

יפעת שאשא ביטון: אני שואלת אם יש לכם איזה כלי להתמודד עם משפחה כזאת.

יפעת שאשא ביטון: כשאתם שומעים על מקרה כזה, אתם מבררים מי המשפחה, במה מדובר, האם יש שם עניין של לחץ?

יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת, יכול להיות שאין כלים וגם זה בסדר ונצטרך לבדוק את זה.

<ציפי נחשון גליק: אין כלים לאתר את המשפחות האלה.

<ציפי נחשון גליק: עוד פעם, כשמקרה כזה מתפוצץ בתקשורת בודקים אותו לגופו.

<ציפי נחשון גליק: אין לנו כלים ללכת ולחפש - - -

יפעת שאשא ביטון: התפוצץ המקרה הזה, מישהו הלך לבדוק מה קורה במשפחה של נועה קירל?

<ציפי נחשון גליק: אני יכולה לבדוק בשירות לילד ונוער ולהחזיר לך תשובה.

עליזה לביא: אבל, ציפי תראי, הנושא הזה שאת נוגעת בו אנחנו נגענו בו בוועדות קודמות, על נערות, על סרטונים, שם גם את חוק הסרטונים תודה לאל, יש, אבל אנחנו מזהים מצוקה חדשה.

עליזה לביא: כלומר, אני חייבת לומר לך שצפיתי בתכניות הללו, הזדעזעתי.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על מסוגלות הורים.

עליזה לביא: יכול להיות שהקונבנציות שאתם חושבים לגבי מסוגלות הורים הם מסוימים, אבל פה אנחנו רואים שהטכנולוגיה משפיעה גם על הורים שרוצים לממש את עצמם באמצעות ילדים.

עליזה לביא: לא מזמן קראנו ראיון עם ילדה בת 14 שקנתה לאימא שלה חד-הורית דירה, מדוגמנות מצרפת, אחת הדוגמניות מחולון, בלי שמות.

עליזה לביא: מישהו בודק את זה, כשילדה בת 14 קונה דירה איך זה יכול להיות.

עליזה לביא: מישהו בודק את זה, אני לא יודעת, את המקרים הנוספים שעולים, המקרים של זנות, יש לנו את הידיים וצריך שם באמת לעשות עבודה בזנות נוער, זנות ילדים שעלתה במדינת ישראל.

עליזה לביא: אין ספק, אני יודעת שליושבת ראש הוועדה הנושאים האלה חשובים לה והיא מטפלת בהם.

עליזה לביא: הדיון היום פה זה דיון שבאמת ממקד אותנו, האם המסוגלות ההורית שהורגלנו לחשוב עליה כך, האם היא לא מורחבת.

עליזה לביא: אולי במכון אדלר היום צריך לעשות, את יודעת, הרי הרבה מאוד הורים חושבים שהחדר של הילדים שלהם הוא דבר בטוח ביותר.

עליזה לביא: הם לא מודעים לסכנות העורבות בתוך החדר הפרטי של הילד.

עליזה לביא: על חלק מהסכנות הצבעת, אבל המקום הזה שבאמת אנחנו רואים ילדים עובדים, מפרנסים את ההורים, איפה הרשויות נכנסות?

יפעת שאשא ביטון: זה לא חייב להיות במקום הקיצוני הזה כמו במקרה של הדוגמנות.

יפעת שאשא ביטון: אם ילדה, לצורך העניין, או ילד שבמקרה הזה הם בני 15, קיבלו היתר לעבודה, הכול שם חוקי, הם עובדים בשעות שגרתיות ובצילום, כמישהו החליט שהוא משלם לה 800 מיליון שקל ויודעים שהכול קשר, זה סיפור אחר - - -

עליזה לביא: אבל אם היא עושה את זה על חשבון הלימודים, מישהו נכנס, מישהו מתערב?

יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק הסיפור.

<ציפי נחשון גליק: מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: הם אומרים שהם בודקים בעצם ביחד.

יפעת שאשא ביטון: אומר משרד הכלכלה: 'אנחנו חלק מהסיפור של לתת היתר או לבדוק את תקינות העניין הזה, זה לראות יחד עם מערכת החינוך לראות אם זה מקובל על מערכת החינוך', אם אין שם פגיעה בלימודים, אם שומרים בעצם על רצף לימודים תקין ולא צריך ביקור סדיר וכאלה .

יפעת שאשא ביטון: אני באה למקומות שבהם יש לנו מקרה שעל פניו הוא, כאילו ילד בן 14 במועדון לילה בשעה כזאת ובכזאת מופיע על הבמה, כרגע זה לא משנה אם זה בן או בת.

יפעת שאשא ביטון: לא צריך להכביר במילים כדי להבין שיש פה משהו שהוא בעייתי.

יפעת שאשא ביטון: השאלה, האם למערכת הרווחה יש כלים כשלא מדובר במשפחה שהיא משפחת רווחה קלאסית כמו שהיא מתארת.

יפעת שאשא ביטון: הרושם שלי שלא.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אנחנו משאירים את זה לטיפול זה בעיקר לטיפול של משרד הרווחה אל מול ההורים ואל מול המעסיק.

יפעת שאשא ביטון: אני טועה?

<איל אסף: את שואלת אותי יפעת?

<איל אסף: בתחום שלהם אני לא מבין, אני אוכל לומר שבתחום שלנו, אני אומר את זה בעדינות, הסיפור של הופעת בני נוער במועדונים, אני לא מדבר על מה שקורה ברשתות החברתיות, לרגע אני מזקק את זה להופעת בני נוער במועדונים.

<איל אסף: הופעת בני נוער וצעירים במועדונים, אנחנו לא מכירים משנים עברו כתופעה רווחת ושכיחה.

<איל אסף: - - -

יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק הזמן לגעת בזה לפני שזה הופך לתופעה רווחת ושכיחה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה מומנטום מצוין למגר את זה.

<איל אסף: זאת אומרת, עכשיו אנחנו נחשפים לעניין הזה.

<איל אסף: אני יכול להגיד לך שמבחינת הכלים שעומדים לרשותנו, גם פה במקרים חריגים אפשר לומר, אני אומר את זה על דעת עצמי ולא על דעת ייעוץ משפטי ולא שום דבר, לצורך העניין נניח שיש, לא שלבים של התערטלות שזה כבר סגירת מועדון ומעצרים וזה תחום של משטרה, נניח אפילו הופעה עם קונוטציה מינית ודברים מהסוג הזה, יש חוק עבודת הנוער.

<איל אסף: המחוקק קובע אחריות על הורה לפקח למנוע עבירה.

<איל אסף: במקרים, אני אומר על דעת עצמי, שבהם, לדוגמה, יכולה להיות קונוטציה מינית, כן אפשר לפעול בעניין הזה מול הורים.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הספציפי הזה אני הבנתי שכן יש- - -

<איל אסף: אנחנו לא מדברים על המקרה הספציפי - - -

<קריאה: אחריות הורית זה בהגדרה.

יפעת שאשא ביטון: בהגדרה שם.

עליזה לביא: אחת הסצנות, אני לא יכולה, כי היא פשוט לא יוצאת לי מהראש, אחת הסצנות, אימא מגיעה עם ילדה לסוכנות בפריס, ילדה בת 12 והסוכנת שם בפריס אומרת לה 'הילדה שלך צעירה מדי'.

עליזה לביא: כשאומרים דבר כזה בפומבי אף אחד לא מתערב?

עליזה לביא: אני שואלת, אני כחברת כנסת.

עליזה לביא: תמליצי לי, את עם ניסיון, למי אני יכלה לפנות כשאני רואה כזה דבר?

<ציפי נחשון גליק: צריך בפירוש לפנות לשירות ילד ונוער ושהם יבדקו עם המשפחה הזאת.

<יצחק קדמן: אם מותר לי, בואו לא נשגה באשליות.

<ציפי נחשון גליק: למה אשליות?

<יצחק קדמן: כי אני פניתי כמה פעמים והתשובה שלהם הייתה: 'אין לנו כלים לעסוק בדברים האלה'.

<יצחק קדמן: אני רוצה שתבינו, זו תופעה הרבה יותר רחבה מאשר ילדה שמופיעה במועדון לילה עכשיו למשל יש טרנד חדש, תכניות ריאליטי, יצירת בית פרטית.

<יצחק קדמן: שמים מצלמות 24 שעות - - -

יפעת שאשא ביטון: הזכירה את זה חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: זה לא חדש.

עליזה לביא: אנחנו טיפלנו בזה עם הרשות השנייה כשהיו לי כללים.

<יצחק קדמן: יחסית, כי הכול חדש בתחום הזה.

<יצחק קדמן: אני פניתי, הייתה תלונה על משפחה באילת ופניתי אז לשירותי הרווחה באילת.

<יצחק קדמן: הם אמרו: 'אין לנו כלים להתמודד עם העניין הזה'.

<יצחק קדמן: צריך להבין, אלו מקרים, לפחות היום, הם בתחום האפור.

<יצחק קדמן: אלו לא דברים שלגביהם אפשר להוציא צווי נזקקות ולהוציא ילד מהבית, אני גם לא חושב שזה דרוש.

<יצחק קדמן: יש כאן הרבה מאוד עניין ואני יודע שזה מתסכל לומר את זה, יש פה הרבה עניין של חינוך, חינוך הוא בעיקר חינוך של הורים.

<יצחק קדמן: מישהו הזכירו כאן את מכון אלדר, הלוואי והיה אפשר, שהמחוקק היה יכול, לחייב כמו שיש קורס הכנה ללידה, קורס הכנה להורות.

יפעת שאשא ביטון: גם אותו לא מחייבים.

עליזה לביא: בעידן דיגיטלי אולי - - -

<יצחק קדמן: בסדר, הלוואי והיה אפשר לעשות את זה, כי הורות, היום בחברה המורכבת שלנו עם כל מה שיש מסביבנו, הקדמה הטכנולוגית, הורות נעשית דבר קשה יותר ויותר.

<יצחק קדמן: תבינו, אני מבין את הקונוטציה המינית, אבל זה לא רק זה.

<יצחק קדמן: מה עם הורה שמכריח את הילד שלו שש שעות ביום לעשות חזרות על הכינור והילד לא רוצה לראות יותר כינור.

<יצחק קדמן: מה עם הורים של ספורטאים שבאים כל שבת למשחק כדורגל ואם הילד שלהם לא מבקיע שער הם מכניסים לו סטירות כי הוא לא הבקיע שער.

<יצחק קדמן: תהיו מודעים גם לדברים הללו, זה באותה גזרה.

<יצחק קדמן: "הפושרז" זה לאו דווקא על קונוטציה מינית או זמרת במועדון לילדה.

<יצחק קדמן: זה החלק הקל.

<יצחק קדמן: אגב, לפני שנתיים נכנס תיקון ל"חוק עבודת נוער", אפשר אפילו להוציא צו מניעה לפני שהעבירה התבצעה.

<יצחק קדמן: אם נגיד למשל, מועדון לילה יפרסם מודעה שביום חמישי תופיע הזמרת, הכישרון הצעיר, בשעה שתיים בלילה, בת ה-14 זאת וזאת - - -

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה מה שהם עשו פה.

יפעת שאשא ביטון: הם הוציאו הודעה.

<יצחק קדמן: יש אפשרות להוציא צו מניעה לפני שהעבירה מתבצעת.

<יצחק קדמן: זה חוק שחוקקה הכנסת הקודמת, תיקון לחוק.

<יצחק קדמן: אלו המקרים הקלים.

<יצחק קדמן: המקרים היותר מסובכים אלו המקרים שנופלים בשטח האפור של הורים, או שהם מבקשים להגשים את החלומות הפרטיים שלהם באמצעות הילדים, או שהם רוצים לעשות כסף באמצעות הילדים – גם זה קיים, או שיש דבר נוסף וזה תאווה בלתי רגילה, שאני לא תופס אותה, התאווה להתפרסם.

<יצחק קדמן: התפרסמת הופעת – אתה מישהו.

<יצחק קדמן: לא הופעת לא התפרסמת – אתה כלום - - -

עליזה לביא: אבל אמרת מקודם בפתח דברייך, ובאמת לאור הניסיון הרב שנים שלך, איזה כלים חסרים לך היום?

עליזה לביא: בוא נראה, בוא נפרוט את זה לפרטים.

עליזה לביא: מה למשל חסר?

<יצחק קדמן: במצב אידיאלי, שירותי הרווחה לא עוסקים רק בכיבוי שריפות ובמקרים נוראיים של התעללות, אלא היו עוסקים גם בנושא הזה של הורים שהם לא מתעללים ושהם לא מתכוונים להתעלל, אבל הם משתמשים בילדים שלהם ככלי.

<יצחק קדמן: אז היה אפשר לזמן הורים כאלה לסדרת שיחות, להכנה, להתמודדות עם יחסי הורים ילדים – זה בעידן אידיאלי.

<יצחק קדמן: בעידן של היום של שירותי הרווחה שיש לכל עובד סוציאלי 200 תיקים על הראש ומתוכם יש 50 תיקים שזה SOS של ילד שאנסו אותו, ילד ששרפו אותו ועוד דברים נוראיים אחרים – זו אשליה לחשוב ששירותי הרווחה במצבם הנוכחי יכולים לטפל בסוג כזה של אוכלוסייה.

<יצחק קדמן: התופעה היא תופעה מאוד מאוד רחבה.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור קדמן, אני חושבת שזה לא רק הסיפור של העומס.

יפעת שאשא ביטון: זה גם הסיפור של תפיסה.

יפעת שאשא ביטון: ככל שאתה מדבר ואני חושבת על זה, משפחה שנתפסת נורמטיבית כאילו לא מוצאים לנכון לזמן אותה לרווחה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שדווקא משפחות כאלה שאם היו קוראים להן לרווחה, שהן תופסות את הרווחה כמו שאנחנו תפסנו אותה בראשית השיח, יכול להיות שזה כשלעצמו היה יוצר זעזוע.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת, בדיוק כמו שאתה חושב, שאנחנו לא נמצאים באיזה עיצומה של תופעה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים ממש בראשיתה ורגע לפני שהיא מתפרצת יש לנו את האפשרות למגר את זה, להרתיע, ליצור איזה משהו - - -

<יצחק קדמן: לצמצם, בואו נהייה צנועים.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, לצמצם את זה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שהרעיון, שמפה יכולים להגיד: 'חבר'ה, זה לא בבית ספרנו', כאילו לשם אנחנו לא יכולים להתקדם, יכול להיות שאנחנו כבר נעשה את חלקנו.

יפעת שאשא ביטון: פה אני רואה כפקטור משמעותי גם את מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: לראות איך אנחנו גם כמערכת החינוך יכולים לראות איך להעביר מסרים או לטפל בסוגיה הזאת בין עם הילד ובין עם המשפחה כדי לווסת את העניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע את בטי.

<בטי ריטברו: כאשר עולה מקרה כזה ואנחנו יודעים על מקרה הזה, יש שתי אפשרויות, או שאנחנו כבר רואים קושי בתפקוד שזה בולט ואז אנחנו מתערבים גם עם הילד, הנער או הנערה וגם עם ההורים.

<בטי ריטברו: אנחנו מתערבים ומסיבים את תשומת ליבם ובמידה ו-, אנחנו כמובן גם מערבים את הרשויות.

<בטי ריטברו: גם כאשר לכאורה אין קשיים בתפקוד שלא רואים אותם חיצונית אנחנו כן.

<בטי ריטברו: על הדברים האלה לרוב אנחנו יודעים.

<בטי ריטברו: אנחנו כן משוחחים עם ההורים, אנחנו כן מדברים איתם, אנחנו כן מסיבים את שומת ליבם להשלכות הרגשיות של העניין ולמה שזה אומר.

<בטי ריטברו: מנסים לראות יחד איתם מה העמדה שלהם וכן מנסים להתערב.

<בטי ריטברו: העמדה שלנו ברורה כמו כל מי שיושב כאן.

<בטי ריטברו: הטיפול שלנו כאן הוא פרטני לעניין ופחות מערכתי.

<בטי ריטברו: העבודה המערכתית בקבוצות שאנחנו עושים עם הורים היא יותר מסוג אחר.

<בטי ריטברו: כמובן שאנחנו במקביל למסגרת התכניות כן עובדים עם ילדים ובני נוער במסגרת כישורי חיים ובכל מה שקשור לחינוך למיניות ופגיעה.

<בטי ריטברו: בנושא הספציפי של ההורים הפושרים, אם אני מנסה להיות קונקרטית וספציפית לעניין, כשזה נודע לנו אנחנו עוקבים, מלווים את המקרה מקרוב ובמידה יש צורך מתערבים חוקית.

<בטי ריטברו: במידה ולא, אנחנו ממשיכים את הליווי ואת המעקב.

<בטי ריטברו: זה חלק אינטגרלי מהעבודה שלנו - - -

עליזה לביא: מה למשל התערבתם?

עליזה לביא: תני לנו דוגמה להתערבות שלכם.

<בטי ריטברו: שוב, אני חוזרת.

<בטי ריטברו: כאשר אנחנו רואים שזה פוגע - - -

עליזה לביא: תני לנו דוגמה.

עליזה לביא: תני לנו שמות, מתי התערבת, כמה פעמים התערבתם בשנה.

עליזה לביא: תני לי דוגמה כדי שאבין על מה את מדברת.

<בטי ריטברו: אני לא זוכרת ממש מקרה.

<בטי ריטברו: אני אומרת לך מבחינת ההנחיות שאנחנו מעבירים לצוותי החינוך, על המעקב מעבר לחוזר מנכ"ל לבית ספר.

<בטי ריטברו: אנחנו מדברים על מקרים שהם לא חוקיים.

<בטי ריטברו: שוב, כשזה נודע לנו - - -

יפעת שאשא ביטון: יש דיווח?

יפעת שאשא ביטון: מערכת החינוך עצמה לא מטפלת, מטפלים בזה מנהלים - - -

עליזה לביא: לא, היועצת של בית הספר של נ' לא ידעה, המנהלת לא ידעה, המחנכת שלה לא ידעה?

עליזה לביא: למה אף אחד לא מדווח - -

יפעת שאשא ביטון: היא מדווחת לרשויות האכיפה, יש שם את הדיווח למי שצריך?

<בטי ריטברו: יש טיפול - - -

עליזה לביא: ילדה בת 14 מופיעה במועדוני לילה שהכניסה אליהם אסורה עד גיל 19, אף אחד מהצוות החינוכי בבית ספר לא מצא לנכון לדווח למישהו?

<בטי ריטברו: ספציפית על המקרה הזה - - -

עליזה לביא: לא, אני שואלת אם את לא שואלת.

עליזה לביא: קחי את המקרה הזה כדוגמה.

עליזה לביא: את לא שואלת את מי שמתחתייך איך זה שלא קיבלת דיווח על המקרה הזה, זה לא מטריד אותך?

<בטי ריטברו: נכון.

<בטי ריטברו: ספציפית על המקרה הזה אני באופן אישי לא יודעת.

עליזה לביא: אבל זה כבר חודש בתקשורת.

עליזה לביא: אנחנו שמענו על זה, למה משרד החינוך לא יודע על זה?

עליזה לביא: מה זה עוזר לי כשאתם אומרים 'יש לנו הנחיות'.

עליזה לביא: אני יכולה לומר שאני בחודש האחרון נחשפתי לחמישה סיפורים - - -

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך מסר הודעה שמדובר בילדה שהציונים שלה גבוהים, שמגיעה לבית ספר.

יפעת שאשא ביטון: ניסו לצייר איזה תמונה נורמטיבית וזה בדיוק הקושי.

יפעת שאשא ביטון: את זה אני מנסה להגיד פה על השולחן.

יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אנחנו מדברים על תמונה שהיא כביכול פסטורלית, כאילו הכול בסדר, יש פה באג קטן, הילדה נכנסת - - -

עליזה לביא: אנחנו מדברים על חינוך הורים.

עליזה לביא: צריך לנער את המשרדים, המשרדים רדומים.

עליזה לביא: הם חושבים בחשיבה של לפני חמישים שנה אחורה.

עליזה לביא: אם זאת התשובה של משרד החינוך, אז מה אתם עושים?

עליזה לביא: אני לא מבינה מה אתם עושים, באמת אני לא מבינה.

יפעת שאשא ביטון: בואי ניקח את זה מקצועית.

יפעת שאשא ביטון: מה משרד החינוך יכול לעשות, יכול ל- - -

עליזה לביא: מה זה מה יכול לעשות?

עליזה לביא: לנער הנחיות.

עליזה לביא: היום אנחנו מדברים על עידן, תסכלי מה קורה בסרטונים.

עליזה לביא: מורים מעורבים צריכים לדעת מה קורה בכיתה שלהם ואם יש מידע על ילדה שיש לה סרטונים ככה וכאלה, זה מידע שצריך להיות מדווח.

יפעת שאשא ביטון: וזהו, זה מה שהם צריכים.

יפעת שאשא ביטון: מעבר לעניין החינוכי והתהליך והכול - - -

עליזה לביא: לא.

עליזה לביא: זה לא מה שהם צריכים - - -

יפעת שאשא ביטון: צריכה להיות פה חובת דיווח על העניין לרשויות.

יפעת שאשא ביטון: עליזה, זה בדיוק המלכוד שאנחנו נמצאים בו, אם כמו שהם אומרים זו ילדה שהציונים שלה טובים והיא מגיעה ויש שיעורי בית והכול נראה כאילו בסדר, מה התפקיד שלנו?

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, גם כשהכול נראה בסדר מישהו פה צריך להתנער כדי שלא נגיע לרגע שזה לא יהיה בסדר.

יפעת שאשא ביטון: פה זה - - -

<ציפי נחשון גליק: כשאתן שואלות מה הכלים, לדעתי הכלים היום לא קיימים.

<ציפי נחשון גליק: אחד הכלים זה קודם כל לעסוק בהגדרות המחודשות ומתחדשות.

<ציפי נחשון גליק: אם לא יהיו הגדרות חדשות ומתחדשות לא יתעסקו בזה וזה יישאר בתחום האפור, כמו שאתה אומר.

<ציפי נחשון גליק: כדי שזה לא יהיה בתחום האפור ושזה יהיה באדום או בשחור כדי שאנחנו והם והם ננקוט בפעולה צריך להגדיר מה זה התחום הזה.

<ציפי נחשון גליק: לומר": 'זה לא חוקי, זה לא תקין, זה לא סביר' כדי שכולנו ניכנס.

<ציפי נחשון גליק: זאת לא בעיה, גם בעומסים רבים אפשר לבנות מודל של התערבות בתקשורת ובמועדונים.

<ציפי נחשון גליק: כמו שאנחנו הולכים ומתקציבים במועדונים עם עמותות.

<ציפי נחשון גליק: עמותת עלם עושה את זה עבור משרד הרווחה, אז אפשר להבנות איזה מודל למשל בערים, בשלושת הערים הגדולות איפה שיש מועדונים, זה יהיה התפקיד שלהם.

<ציפי נחשון גליק: כל פעם שיש בתקשורת ובעיתון אז התפקיד שלנו להתערב.

<ציפי נחשון גליק: קודם כל נדלה את המקרים המיוחדים האלה ונעשה התערבות, קודם כל בואו נגדיר מה זה כדי שזה לא יהיה - - -

עליזה לביא: אני איתך לגמרי.

<ציפי נחשון גליק: אם זה יישאר אפור, אז פעם הם יתערבו ופעם אנחנו.

<ציפי נחשון גליק: לא, זה צריך להפסיק להיות אפור כי כולנו פה תמימי דעים שאסור שזה יקרה.

<ציפי נחשון גליק: אסור שזה יקרה.

יפעת שאשא ביטון: ומבחינת משרד הכלכלה זה ממש לא אפור.

יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה - - -

<ציפי נחשון גליק: זה צריך להיות ברור.

<איל אסף: אני מדבר גם כהורה.

<איל אסף: הסיפור של מעורבות הורים, בסופו של דבר, היא לא מתחילה ונגמרת רק האם הילדה תלך להופיע במועדון עד שעה מאוחרת כן או לא.

<איל אסף: הראיה בעניין הזה היא הרבה הרבה יותר רחבה.

<איל אסף: אני ישבתי כאן בוועדה שגם התכנסה בעקבות מקרה ספציפי, גם הוא טופל כבר במשרד הכלכלה והיטב והוא מאחורינו.

<איל אסף: אני יצאתי מפה מהוועדה, ישבו פה הורים שבאו לייצג את הילדים שלהם בהיבט של ניצול.

<איל אסף: ,היה מקרה של הונאה, הם התלוננו על מקרה של הונאה.

<איל אסף: כשהם יצאו מהוועדה אותם הורים, שעליו פניו היה אפשר גם כלפיהם לנקוט בדרך של חוסר העדר פיקוח על הילד, נניח שגם נגדם היה נפתח הליך פלילי, כשהם יצאו מהוועדה נעמדה פה תקשורת.

<איל אסף: אני באופן אישי ראיתי שדוחפים ילדים, אותה אימא שדיברה פה, 'דברי דברי למצלמה, למה את לא נכנסת והחבר שלך נכנס'.

<איל אסף: אני אומר שהראיה פה בסופו של דבר היא לאו דווקא בנושא הספציפי פרטני, יש לנו כלים להתמודד וזה בסדר, אבל צריך לראות את זה בראיה יותר רחבה.

<איל אסף: בעיניי, של חינוך ולא רק של ילדים אלא גם של ההורים לא פחות.

עליזה לביא: אני חושבת שהרבה הורים לא מודעים בכלל.

<איל אסף: אני חושב שהם מודעים, אבל זה משהו אחר.

עליזה לביא: לא ההורים שמפעילים.

עליזה לביא: אני מדברת יותר על הדברים שאת ציינת.

<איל אסף: אני חושב שהנורמות והערכים של כל אחד זה עניין אחר.

<איל אסף: הם מודעים וכנראה שמשהו אחר מניע אותם.

יפעת שאשא ביטון: אותי, מה שהטריד אותי בכל הנושא הזה, באמת אני אומרת, כשאנחנו פתחנו את זה וזה יצא לתקשורת, עולם המבוגרים ועזבו לרגע את ההורים של הילדה שלא הבינו מה רוצים מהם והכול, הם נמצאים בתוך הסחרור, אבל עולם המבוגרים אמר כאילו: 'מה הסיפור הגדול, הילדה הזאת מושקעת במיליונים, אז איפה אתם רוצים שהיא תתפרסם'.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שמטריד אותי.

יפעת שאשא ביטון: שהתפיסה החברתית שלנו, אנחנו לא מבינים שיש פה משהו שהוא פסול.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת, אומרים שצריך להרוג את זה כשזה קטן, אנחנו צריכים להרוג את זה כזה עוד קטן.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאחת ההמלצות שצריכה לצאת מפה, שאתם תשבו ביחד, משרד הכלכלה עם משרד הרווחה ומשרד החינוך, לשבת להגדיר.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה להיות שותפה בדיון, לשבת ולהגדיר בדיוק את התחום שבו אנחנו מרגישים שאנחנו צריכים לפעול גם אם אין חוק.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה יש לנו כלים מאוד מאוד ברורים, אבל נניח שהסיפור היה קצת אפור ולא היינו יכולים בדיוק להגביל פה ושם.

יפעת שאשא ביטון: מוסרית וחברתית אנחנו יודעים שיש פה משהו שהוא לא בסדר.

יפעת שאשא ביטון: בואו נשב ונגדיר את זה.

יפעת שאשא ביטון: תנסו לפחות תכנים.

יפעת שאשא ביטון: שאנחנו נדע שאתם מעבירים מידע ביניכם לגבי מקרים מסוימים שאותם אנחנו נגדיר.

יפעת שאשא ביטון: נסכם שבעוד חודש אנחנו ניפגש כאן שוב ונראה עם איזו תכנית אנחנו יוצאים לדרך,.

יפעת שאשא ביטון: עם איזה מסר אנחנו יוצאים החוצה, ויוצאים לדרך ומה הכלים העומדים לרשותנו לטפל בתופעות האלה.

יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה זה מועדון לילה, אבל זה גם יכול להיות משהו אחר שהוא לא מקובל או לא מוסרי.

<איל אסף: שותפות של שלושת המשרדים?

יפעת שאשא ביטון: הרווחה, הכלכלה ומשרד החינוך.

עליזה לביא: גם המשטרה.

יפעת שאשא ביטון: המשטרה, זה לא בסמכות שלהם כי יש להם גוף אכיפה משלהם.

יפעת שאשא ביטון: הם מגישים כתבי אישום.

עליזה לביא: אם אתם כבר יושבים, אני מציעה שתיקחו את תקנות עבודת הנוער ובואו תגידו לנו כמחוקק אם יש משהו שאנחנו יכולים לעזור לכם.

עליזה לביא: יש פה שימושים לשוניים כל כך ארכאיים.

<יצחק קדמן: 33 שנה.

עליזה לביא: בדיוק.

עליזה לביא: אני חושבת שאנחנו, כלומר אנחנו נשמח לשתף פעולה פה וגם לבוא ולתת לכם יותר אפשרויות ויותר כלים.

עליזה לביא: אין ספק שהמציאות מתקדמת במהירות.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו הבנו את הרעיון.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לשמוע מכם, לדעת אחרי כל השיחות שהיו, נעשים הליכים במקרים האלה, נכון?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מוותרים.

יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי שגם אם החוק לא היה לצדנו, במקרה הזה הוא כן, אבל גם אם לא יש משהו שאנחנו צריכים לעשות למען יראו ויראו.

יפעת שאשא ביטון: אין מה לעשות, אנחנו צריכים ליצור הרתעה ואנחנו צריכים למנוע את המקרים הבאים.

יפעת שאשא ביטון: על אחת כמה וכמה שבמקרה הזה יש לנו את הכלים.

יפעת שאשא ביטון: אני ממש מבקשת לפעול במלוא החומרה ואפילו להוציא את זה החוצה כדי שזה יטופל.

<איל אסף: אנחנו בסופו של דבר מוציאים את הצדק לאור.

<איל אסף: אם את מצפה ממני כעת לומר לך לפני שסיימנו הליך מה יקרה בסופו שלדבר, אני פשוט - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לדעת שאתם עושים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת שאתם עושים ושזה ברור, ושאנשים שמעורבים יודעים שאתם עושים.

<איל אסף: הנושא נמצא על שולחננו והוא מטופל.

עליזה לביא: אני מבקשת לפנות באמצעותך לשר החינוך.

עליזה לביא: אני אעשה את זה גם באופן אישי, אני חושבת שצריך להיות חוזר מנכ"ל בנושא הזה.

עליזה לביא: אני לא יודעת עד כמה הנושא הזה מטופל.

עליזה לביא: צריך להיות חוזר מנכ"ל נקודתי בנושא הזה שעולה על סדר היום.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת חיים ילין נכנס.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רגע לפני סיכום.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר משהו?

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה לנושא הבא.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכמת.

<יצחק קדמן: אפשר לפני הסיכום שתי הערות.

<יצחק קדמן: א', אני שם נפשי בכפי ואני רוצה להיות לרגע פרקליטו של השטן.

<יצחק קדמן: צריך מאוד להיזהר לא ללכת מקיצוניות אחת של אי עשייה של כלום לקיצוניות שנייה.

<יצחק קדמן: לא כל ילד או ילדה שמוכשרים בתיאטרון ורוצים להופיע, קל מאוד להיסחף - - -

<ציפי נחשון גליק: זה לא תיאטרון, הלוואי שזה היה תיאטרון - - -

יפעת שאשא ביטון: דוקטור קדמן, אני אמרתי להורים של הילדה: 'היא מוכשרת, היא נהדרת, היא מקסימה שתופיע בכל במה שהיא ראויה'.

עליזה לביא: אנחנו לא שם.

עליזה לביא: לוקחים את הילדים, במקרה שלי את הנכדים, לתיאטרון של אורנה פורת.

עליזה לביא: אנחנו לא שם, ממש לא שם.

יפעת שאשא ביטון: שיעשו את זה במקומות המתאימים.

<יצחק קדמן: אני אומר בכל זה כדי שלא ניסחף גם לצד השני, נזכור שעם כל הצרות שיש לנו יש גם לכבד את האוטונומיה המשפחתית.

<יצחק קדמן: כשהדברים נעשים באופן סביר אז אפשר לחיות עם הדברים האלה.

<יצחק קדמן: אני קורא יותר לנצל את משרד הכלכלה.

<יצחק קדמן: אני מוכרח לומר, אני לא מרבה לעשות את זה, אני מוכרח לתת להם קומפלימנט.

<יצחק קדמן: לא הייתה פעם אחת שפנינו אליהם בעניינים מהסוג הזה ושא קיבלנו היענות והיענות עד הסוף.

<יצחק קדמן: לא מספיק פונים אליהם, אנשים לא יודעים על זה.

<יצחק קדמן: הם אומרים: 'מה למשרד הכלכלה ולילדים ולזה'.

<יצחק קדמן: לא תופסים שזה במנדט שלהם.

<יצחק קדמן: הם עושים עבודה, בדרך כלל עבודה מאוד טובה, צריך להפנות יותר אנשים וגם אנשים ממשרד החינוך ומשרדים אחרים כדי שידעו שיש כתובת.

<יצחק קדמן: אגב, הם יכולים לא רק בשעות עבודה והעסקה ומקומות, אפילו על התכנים יש להם בתקנות אפשרות להתערב.

<יצחק קדמן: כדאי לנצל את זה.

יפעת שאשא ביטון: נכון והם שותפים באמת בצורה אינטנסיבית לסדרת דיונים.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאנחנו נצליח גם משם להוציא תהליך יעיל ואפקטיבי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רצית לומר משהו?

<אורטל אהרוני: רק משפט אחד, כן, בהמשך לדבריך דוקטור קדמן.

<אורטל אהרוני: תשמעו, בעצם במסגרת מתן ההיתרים יש רגולטור נוסף.

<אורטל אהרוני: הרגולטור הוא כאשר אני נותנת היתר.

<אורטל אהרוני: אם מדובר למשל על הופעה של ילד בסדרת טלוויזיה והילד מגיע עכשיו לערוץ 2, הסדרה לא תופיע, הסדרה לצורך העניין לא תשודר או הפרסומת לא תשודר במידה ואין היתר.

<אורטל אהרוני: זאת אומרת, יש פה רגולטור נוסף שהוא מאחוריי.

<אורטל אהרוני: הדברים לא קיימים היום ברשתות החברתיות, אני מניחה שאתם מבינים את זה.

יפעת שאשא ביטון: הרשתות החברתיות הן סיפור בפני עצמו שצריך לטפל בו.

<אורטל אהרוני: אני בכוונה מדגישה את ההערה הזאת כדי שתבינו איך הדברים יכולים אחר לחזור אלינו.

<אורטל אהרוני: כי למשל אני מפיקה עכשיו חדשה ופעם ראשונה שאני עבדתי מול הרשות השנייה ופעם ראשונה עשיתי.

<אורטל אהרוני: בדרך כלל זה לא מפיקים חדשים, אבל נגיד שעכשיו פרסמתי איזה מוצר אז אוטומטית מגיעים אלי.

<אורטל אהרוני: עזבי שהם לא יקבלו היתר כי אין היתר בדיעבד, אבל לפחות הוא למד על בשרו.

<אורטל אהרוני: אחרי שהוא הוציא מכיסו 40 אלף שקל והוא שילם על עלות הצילום וההפקה שהוא עשה, הוא מבין שהוא היה צריך לפנות אלי קודם לכן.

<אורטל אהרוני: חודש לאחר מכן הוא יעבור אלי והוא גם יהיה אצלי גם חודש לפני שהוא יצלם את הילדים בפעם הבא.

<אורטל אהרוני: זאת אומרת, יש פה רגולטור נוסף.

<אורטל אהרוני: אם היינו יכולים לעשות את זה ברשתות החברתיות היינו רק מרווחים - - -

יפעת שאשא ביטון: הרשתות החברתיות הן פרוצות.

יפעת שאשא ביטון: ילד או ילדה יכולים לצלם את עצמם בבית ולעלות.

יפעת שאשא ביטון: זה סיפור חינוכי גרידא וזה משהו שאנחנו צריכים לעשות בתוך מערכת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם אני מסכמת.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה לכולם ובאמת למשרד הכלכלה להשתתפות הרציפה.

יפעת שאשא ביטון: שתי המלצות ובקשות.

יפעת שאשא ביטון: שיהיה קשר בין משרד הכלכלה למשטרה.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך באמת מעבירים את המסרים לשוטרים שנמצאים בשטח להיות ערניים.

יפעת שאשא ביטון: אם הם מזהים משהו שהוא נראה חריג פשוט להעביר אותו לגורם הרלוונטי לבדיקה.

< דפנה רומן: אני אבחן את זה.

< דפנה רומן: זה משהו שצריך לבחון אם הוא בכלל ריאלי.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ואני גם אשמח לקבל תשובה לגבי ההחלטה שנתקבלה.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרתי, אנחנו נשמח שתשבו ביניכם, תגדירו את הדברים - - -

<ציפי נחשון גליק: תנו לנו יותר מחודש.

יפעת שאשא ביטון: למה?

<ציפי נחשון גליק: אנחנו בפתיחת שנה חדשה.

יפעת שאשא ביטון: השנה נפתחה אצלי בספטמבר.

<ציפי נחשון גליק: לא.

<ציפי נחשון גליק: אצלנו ב-1.1.

<אורטל אהרוני: אנחנו נעשה את זה במתכונת של דיונים - - -

יפעת שאשא ביטון: תקיימו דיון ביניכם.

יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים שאנחנו, אתם יודעים מה, אני לוקחת על עצמי לתאם ביניכם.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: תוך חודש אנחנו נקיים מפגש, אתם תוכלו לשבת ויהיה לכם חודש נוסף שתוכלו לערוך את הדברים שתחליטו במפגש.

עליזה לביא: תוך חודשיים תהייה לנו ישיבת המשך?

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם.