ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 44, 2015-11-24 13:30

אברהם נגוסה: צהריים טובים לכולם.

אברהם נגוסה: אנחנו מתחילים את הדיון במסגרת של כנס שמתקיים פה בשדרות ואנחנו מקיימים את הדיון בנושא עלייה וקליטה, בעיקר אנחנו נתמקד בקליטת עולים באזור הדרום, פה.

אברהם נגוסה: סגן ראש העיר של שדרות, תודה שאתה מארח אותנו פה.

אברהם נגוסה: לפני שאנחנו מתחילים, אני מבין שגב' דבורה גולדמן-גולן ממהרת לצאת, אז אנחנו ניתן לה קודם לדבר.

<דבורה גולדמן גולן: שלום לכולם.

<דבורה גולדמן גולן: אני התבקשתי להודיע שבפעם הראשונה בכנס שדרות לחברה יש מושב מיוחד על ישראלים דוברי רוסית, עמותת 'עתיד במדבר' בירוחם, הפורום הארצי שמאגד כ-30 ארגונים שעובדים על זהות יהודית וישראלית עם דוברי רוסית.

<דבורה גולדמן גולן: כולנו יזמנו מושב מיוחד לציון חגיגי של 25 שנה לעלייה מברית המועצות לשעבר.

<דבורה גולדמן גולן: המושב הזה מתקיים ממש אוטוטו ואני התבקשתי להודיע שהנושא החשוב הזה יידון היום בכנס שדרות לחברה לראשונה.

<דבורה גולדמן גולן: אנחנו מציינים את זה בכבוד והמשך עבודה טובה לוועדה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נעשה סבב היכרות, כל אחד מאיפה הוא בא ומה הוא מייצג ואז שיהיה לנו קל, גם כשיש זכות דיבור.

אברהם נגוסה: כמובן בלי זכות דיבור אין דיבור, אז כשמדברים קודם כל צריך להזדהות לפרוטוקול, זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: (סבב היכרות).

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם שהגעתם, נציגי משרדי הממשלה, נציגי הרשויות המקומיות, נציגי הארגונים וגם תושבים פה בדרום.

אברהם נגוסה: הנושא שלנו היום, אנחנו דנים בנושא של קליטת עולים באזור הדרום.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב שחברי הכנסת, שגם הצטרפו, אנחנו רוצים לשמוע איזה אתגרים יש ואנחנו רוצים לשמוע מהשטח, אנחנו קיימנו את הדיון במסגרת הכנס השנתי פה.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת רוצה להתחיל או שנשמע קודם?

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו נשמע, כי יש פה אנשים - - - מה שכן - - - שאני מוכרח לדבר שם, אז רק להגיד בקצרה שאנחנו רואים חשיבות בקליטת עלייה באזור הדרום, עשינו גם בקדנציה הקודמת לא מעט ישיבות ועדה בנושא.

יואל רזבוזוב: חברת הכנסת סופה לנדבר שהצטרפה, גם היא מודעת לחשיבות ואנחנו גם יודעים שהדרום קולט הרבה עלייה.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו מדברים על עלייה משנות ה-90, יש לנו כאן דוגמאות, סגן ראש העיר כאן הוא התוצר של העלייה, אבל אנחנו מדברים על עולים, דווקא השבוע ביקרתי בבאר שבע והייתי שם באולפן במרכז קליטה, ראיתי את העבודה, העבודה שנעשית מצוינת, מגיעים קבוצות של רופאים, עולים אקדמאים שאחרי זה גם נקלטים היטב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שבסופו של דבר האתגר הוא כנראה תעסוקתי.

יואל רזבוזוב: אני גם שומע שיש גם עולים שעולים עכשיו ובסופו של דבר גם יורדים, יש לנו גם תוצאה כזאת.

יואל רזבוזוב: כאן בשביל זה הוועדה מתכנסת, לראות מה האתגרים ואיך אפשר לפתור אותם.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת סופה לנדבר, שרת הקליטה לשעבר.

אברהם נגוסה: אנחנו, כמו שאמר חבר הכנסת יואל, קיימנו בבוקר בכנסת דיון משותף לוועדת העלייה והקליטה וגם ועדת הרווחה, העבודה והבריאות, ובעיקר עסקנו בשילוב, איך אנחנו יכולים לקדם את שילובם של העולים לתוך מערכת התעסוקה.

אברהם נגוסה: שמענו בעיות, חסמים, בעיקר בעניין הכרה של התעודות שהם באים איתן, בעיקר במקצועות בתחום הבריאות.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח מאוד מהניסיון שלכם בשטח פה גם לשמוע מה המצב בשטח.

אברהם נגוסה: אני רואה שיש לנו נציגה ממשרד הכלכלה וגם ממשרד הרווחה והיינו מאוד רוצים לשמוע.

אברהם נגוסה: גם משרד הקליטה כמובן, גם מהרשויות המקומיות שנמצאים פה, ארגוני עולים, מרכז ההיגוי, תושב הדרום, ואנחנו רוצים לעסוק גם בנושא התעסוקה וגם בנושאים אחרים, אם יש.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת, את רוצה להתייחס בשלב הזה?

סופה לנדבר: אני חושבת שיש פה מנהלת מחוז הדרום של משרד העלייה והקליטה, היא יכולה להציג לנו, נכון, שפרה?

אברהם נגוסה: מצוין.

אברהם נגוסה: את רוצה לתת לנו תמונת מצב?

<שפרה קירשנבאום: אני רוצה להגיד שהמשרד שלנו, ביחד עם גורמים אחרים, עם הסוכנות ועם הרשויות, מפתחים תכניות גם לקליטה וגם לעידוד עלייה.

<שפרה קירשנבאום: בתחום התעסוקה יש לנו תכניות שמתחילים גיוס עובדים כבר מחו"ל כאשר יש מעסיקים שמוכנים בדרום להעסיק את העובדים.

<שפרה קירשנבאום: יש לנו תכניות לרופאים, אחיות, בודקי תוכנה.

<שפרה קירשנבאום: בשלוש השנים האחרונות המשרד שלנו, עוד בתקופתה של חברת הכנסת סופה לנדבר, הניע תכניות לכיוון הדרום, עבדנו בשיתוף פעולה עם משרד הנגב והגליל בזמנו, לפיתוח תכניות לעידוד עלייה לדרום, הגדלנו את התקציבים לעולים שנקלטים בדרום ואנחנו מאוד מקווים, בגלל שהשנה הזאת הייתה שנה קצת מורכבת מבחינה תקציבית והתקציבים מגיעים רק עכשיו, ש-2016 תהיה שוב שנה של עידוד עלייה ותכניות מסיביות לכיוון הדרום.

<שפרה קירשנבאום: יש לנו סיפורי הצלחה.

<שפרה קירשנבאום: שני מחזורים של רופאים שנקלטו במרכז הקליטה יעלים ללמידת השפה העברית והכנה למבחנים ובסופו של דבר חלקם עובדים גם בסורוקה ובקופת חולים.

<שפרה קירשנבאום: יש פרויקט שהחל באשדוד, של בית חולים אסותא, שאנחנו קולטים שם רופאים שמיועדים לעבוד באסותא.

<שפרה קירשנבאום: יש פרויקט לאחיות, פרויקט לבודקי תוכנה, שחלקם נשארו בדרום ועובדים בהיי טק ליד שדרות.

<שפרה קירשנבאום: המשרד עושה בכיוון הזה, אבל ללא שיתוף פעולה של הרשויות, הוא חייב שיתוף פעולה של הרשויות ושל שאר משרדי הממשלה, של לאן להביא את העולים.

<שפרה קירשנבאום: אם יש לנו שיתוף פעולה מדהים, אני חושבת שגולת הכותרת 'בית ראשון במולדת' לקליטת עולים בעוטף עזה וחבל אילות, אחד החסמים הגדולים זה שאין לאן להביא אותם, פיזית אין מקומות לקליטת אותם.

אברהם נגוסה: מה זאת אומרת?

אברהם נגוסה: את יכולה לפרט?

<שפרה קירשנבאום: בעוטף עזה, כמה שזה אולי יפתיע או לא יפתיע, אין בתים להגדיל את הפרויקט 'בית ראשון במולדת', לאכלס, לאן להביא אותם, לתקופה הראשונה, לחצי השנה הראשונה.

<שפרה קירשנבאום: יש עכשיו פוטנציאל גדול של עלייה מאוקראינה שמעוניינים להגיע ובהחלט יש מקום לקלוט אותם שם מבחינת הרעיון, אבל פיזית אין מקום.

<שפרה קירשנבאום: המשרד יצא בהחלטת ממשלה לעידוד עלייה מצרפת ועולים מאוקראינה ומבלגיה.

<שפרה קירשנבאום: זאת אומרת יש כוונה, אבל צריך שתהיה גם תשתית לקליטה.

<שפרה קירשנבאום: זה ברמה הכללית.

אברהם נגוסה: אז יש לנו אתגר של תשתית הקליטה ושמעתם שגם הממשלה קיבלה החלטה לפני שבוע שהעלייה מאתיופיה תתחדש, לכן מאוד חשוב לדון בנושא האתגר הזה ואיך.

אברהם נגוסה: אני חושב שסגני ראשי הערים, יש לנו פה שניים, אני אשמח מאוד לשמוע מה הם מתכוונים לעשות כדי להתמודד עם האתגר הזה.

אברהם נגוסה: אני מבין לפי מנהלת המחוז שהאתגר הוא בנייה.

<שפרה קירשנבאום: לא רק, כשאמרתי בנייה התכוונתי לתכנית מסוימת שנקראת 'בית ראשון במולדת'.

<שפרה קירשנבאום: כשאני מדברת על תשתיות בכלל זה תעסוקה, זה למידה, זה אולפנים ורשויות ששותפות בעניין.

אברהם נגוסה: כן, אז אני מפנה את העניין לראשי הערים ואני חושב שהם יכולים לתת לנו תמונה כללית איך נערכים.

<מישל טפירו: בקרית מלאכי יש 24,000 תושבים ועכשיו התחלנו תנופה של בנייה בשכונות הצמודות לעיר.

<מישל טפירו: העלייה של יוצאי אתיופיה היא 17% מתוך 24,000 תושבים, 7% מברית המועצות.

<מישל טפירו: יש לנו מוקד קליטה, יש לנו משרד לעלייה וקליטה שנותן שירות, אבל זה לא מספיק על מנת לספק את ה - - - מה שקורה שכמות העולים למעשה יורדת מבחינת הקריטריונים של העולים, אבל עדיין הם נחשבים כעולים בתור עולים, למרות שהם עברו את השנים הם עולים ולהם אין סל תרבות משלהם, אין חברה משלהם, אין טיפול בנוער שמסתובב.

<מישל טפירו: חסרים לנו המון משאבים כספיים, במיוחד שהעיר נמצאת בתכנית הבראה, על מנת להמשיך את קליטתם ולתת להם עוד יותר איכות חיים בתוך היישוב.

<מישל טפירו: אתה אומר שצריכה להיות עלייה, אז כמובן שהממשלה צריכה לתת את הכלים ואת המשאבים על מנת לקלוט אותם.

<מישל טפירו: אנחנו משתדלים יפה בקרית מלאכי עם העלייה של יוצאי אתיופיה, יש לנו חרדים, דתיים לאומיים, יש חילוניים, עולים, ברוך ה', מסתדרים טוב איתם מבחינת יחס החברה ובתרבות, רק מה שחסר לנו זה משאבים כספיים על מנת לתת להם יותר, ומגיע להם.

<מישל טפירו: אני מקווה שהממשלה הזאת, שהיא יותר חברתית והיא יותר מתייחסת לעולים, תיתן משאבים שאינם היום.

סופה לנדבר: במה היא כל כך חברתית, הממשלה הזאת?

סופה לנדבר: היא כל כך חברתית שהיא נגד ניצולי שואה ונגד עולים ונגד - - -

<מישל טפירו: בגלל שאנחנו נמצאים בתכנית הבראה אז שמעתי שיש סימנים שאולי מוקד הקליטה ייסגר אצלנו.

<מישל טפירו: מאוד לא הייתי רוצה שזה יקרה, להיפך, הייתי רוצה ש - - -

סופה לנדבר: כמה עולים מאתיופיה אתם קלטתם השנה?

<מישל טפירו: השנה, אין לי את הנתונים של - - -

סופה לנדבר: בשנה שעברה כמה קלטתם?

<מישל טפירו: לא הגעתי עם הנתונים האלה.

סופה לנדבר: אז איך אתה רוצה שהמוקד יתקיים בזמן שאתם לא קולטים את יוצאי אתיופיה?

<מישל טפירו: אבל הם קיימים.

<מישל טפירו: הם צריכים שירות.

<מישל טפירו: הם לא תושבים מן השורה, עדיין הם צריכים את ההכוונה, עדיין הם צריכים את השלמת ההשכלה, השלמת מקצוע.

<מישל טפירו: הם עדיין צריכים את כל זה.

סופה לנדבר: אתה יודע בשביל מה פתחו מוקד לקליטת יוצאי אתיופיה?

סופה לנדבר: כדי שהעירייה בסופו של דבר תיקח על עצמה את הקליטה של אותם עולים.

סופה לנדבר: הם לא נטל, הם עולים מן השורה.

<מישל טפירו: אני לא קורא להם נטל.

סופה לנדבר: אז אני אומרת, הם צריכים להיות כמו כל העולים, הם צריכים להתקבל בתוך העירייה.

<מישל טפירו: אבל עדיין יש פערים, במציאות.

<מישל טפירו: גם אם אני ארצה - - - זה יפה מאוד מה שאת אומרת, אבל יש פערים במציאות.

<מישל טפירו: הזמן של סל הקליטה, הוא לא מספיק כדי לתת להם להיקלט עוד יותר ועוד יותר ולהשתלב כמו כולם.

יואל רזבוזוב: אני מקבל כאן

יואל רזבוזוב: רק דבר אחד של סגן ראש העיר של קרית מלאכי, שהודיעו בשבוע שעבר על החלטה שהיא גדולה ודרמטית, רק שבשבוע שעבר כשהעברנו תקציב ולא ראיתי שום זכר להחלטה.

יואל רזבוזוב: ברגע שיש החלטה בסדר גודל כזה היא צריכה להיות מתוקצבת.

סופה לנדבר: כמה, 9,000 איש?

יואל רזבוזוב: יושבים על זה אנשי מקצוע ואומרים כמה כסף זה יעלה.

יואל רזבוזוב: מי ייתן את הכסף?

אברהם נגוסה: יש כיסוי תקציבי לזה.

יואל רזבוזוב: אני לא ראיתי את הסעיפים, צריך לבדוק, והתקציב כבר עבר ו - - -

אברהם נגוסה: בקליטת העולים.

יואל רזבוזוב: אבל זה 9,000 איש.

אברהם נגוסה: לא בבת אחת.

יואל רזבוזוב: גם אם זה יהיה מדורג, אנחנו יודעים כמה עולה כל עולה ואנחנו מבינים את סדרי הגודל ואני בטוח שיש פה אנשי מקצוע שיסבירו את העלויות, כי אלה עלויות אדירות.

סופה לנדבר: בדרום, שפרה, במרכזי קליטה יש מקום לקלוט את העולים?

סופה לנדבר: כמה מקומות יש בדרום?

<שפרה קירשנבאום: מה שהתבקשתי בנושא הזה להגיד לוועדה, שמתקיים על זה דיון.

<שפרה קירשנבאום: זה המסר שהמשרד מעביר.

<שפרה קירשנבאום: כרגע מתקיים דיון, מה, לאן ומה הכיוון - - - לכן אני לא יכולה להגיד - - -

אברהם נגוסה: מר עוזי דיין הוא ממובילי ויוזמי כנס שדרות כבר הרבה שנים ואני מאוד מודה לך שהצטרפת לדיון שלנו.

עוזי דיין: תודה רבה ואני מבקש לברך.

אברהם נגוסה: תסיימו ואז - - -

<שפרה קירשנבאום: לא, מה שאני אומרת, שאני לא יכולה להגיד כי כרגע מתקיים דיון ושיח על הנושא הזה לאן וכמה ואיזה חלוקה תהיה עם העולים, באיזה קצב הם יעלו לארץ, לאיזה מקומות הם יעלו.

<שפרה קירשנבאום: עדיין לא נסגר המעגל הזה ולי אין את הסמכות להגיד כאן איפה וכמה.

סופה לנדבר: אני מבקשת דיון בוועדת העלייה והקליטה כדי שאתה תפרוס מולנו את המפה, איפה קולטים, כמה אנשים קולטים, מתי מגיעים, מתי המטוסים נוחתים כאן במדינה, מה בתכניות של ממשלת ישראל, בגלל שלהחליט זה מצוין.

אברהם נגוסה: אני אשמח לפרוס את זה, כי אני בתוך העניין, גם לפני החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: יש ועדה מקצועית שהוקמה בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה והמשרדים הרלוונטיים חברים בוועדה הזו והם אלה שיקבעו, גם מבחינת הקצב וגם מבחינת ה - - -

סופה לנדבר: לא היה בתקציב כסף שמיועד לקליטה?

אברהם נגוסה: זה יש, אבל את רוצה פירוט, אז תקבלי - - -

סופה לנדבר: לא, אני רוצה לדעת כמה כסף יש - - -

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים את הדיון בנושא הזה ונזמין את ראש הוועדה שיבוא ויפרט לנו.

יואל רזבוזוב: ראש הממשלה.

יואל רזבוזוב: זו החלטת ממשלה.

אברהם נגוסה: יש מנכ"ל - - -

<מישל טפירו: סליחה, ברשותך, אתה נתת לי להתחיל במשהו ו - - -

אברהם נגוסה: אתה צודק.

אברהם נגוסה: אולי תחדד באמת, כשאתה אמרת שגם אם העולים נמצאים בקרית מלאכי, שהם הרבה שנים, הרבה זמן, עדיין, אתה אומר, יש פערים.

אברהם נגוסה: אתה יכול לציין בדיוק מה צריך לעשות כדי לצמצם את הפערים האלה, באיזה סדר גודל?

<מישל טפירו: בוא נגיד שצריכים להיות אנשי מקצוע שיעשו מיפוי ויאפיינו את סוג הפערים ויגישו את זה כ - - - למשל, הנוער שמסתובב הוא נוער ותיק ואין טיפול, למשל ילדים בבית ספר יסודי, לא כולם הולכים למסגרות חינוכיות, לא כולם הולכים למקומות העבודה ללמוד מקצוע.

<מישל טפירו: עדיין הסוגיה שהם עולים קיימת ביום יום.

סופה לנדבר: הם לא עולים, הם נולדו כאן במדינת ישראל.

<יעל ששון: הם לא עולים, בקרית מלאכי זה כבר דור שלישי.

<מישל טפירו: אני לא אומר כולם, אני לא מכליל את כולם, אבל עדיין יש אחוזים די שצריכים - - - למשל, אם הם ותיקים, בין אם הם חלשים, הם צריכים סל תרבות משלהם, לא מגיע להם סל תרבות.

<דוד מהרט: מה שמגיע לכל תושבי קרית מלאכי.

<מישל טפירו: יש כללי ויש משהו ספציפי שהקהילה רוצה גם לעשות לעצמה.

<מישל טפירו: אם אתה מביא לקהילת ברית המועצות דברים מיוחדים משלהם, אתה מביא של ברית המועצות.

<מישל טפירו: אני טוען, אני אתן לך דוגמה, אצלנו יש אגף לתרבות תורנית, אז למה שלא יהיה משהו בשביל הקהילה הזאת, שגם היא תלך להופעות משלה ולאירועים משלה ואירועי תרבות משלה.

סופה לנדבר: אתה ממונה על קליטת עלייה?

<קריאה: השאלה היא מי צריך לעשות, לא מה.

<מישל טפירו: אני מעלה מה אני חש, מה חסר בעיר שלי.

סופה לנדבר: אתה סגן ראש העיר ממונה על קליטת עלייה?

<מישל טפירו: לא.

סופה לנדבר: על מה אתה ממונה?

<מישל טפירו: - - - ממונה, אבל הוא לא הגיע.

אברהם נגוסה: אתה אומר לנו באופן כללי, מאוד חשוב שלעירייה תהיה תכנית ומה הנתונים ומה צריך לעשות, איך לעשות ואז לבוא ולבקש כסף.

<מישל טפירו: נגיש תכנית.

אברהם נגוסה: כן, אני חושב שזה יכול לעזור.

אברהם נגוסה: מר עוזי דיין בא לכבד אותנו, ניתן לו, אני בטוח שהוא מסתובב גם בוועדות האחרות.

עוזי דיין: אני רוצה להגיד לכם תודה רבה ולהגיד לכם למה אתם חשובים לכנס.

עוזי דיין: למה אתם חשובים בכלל, אני מניח שאתם יודעים, למה אתם חשובים לכנס.

עוזי דיין: בדיוק בהמשך לשיחה שאני לא מבין בה, שעלתה פה, אבל כיוון שאני מחלק יחסית הרבה כסף, 1.7 מיליארד שקל בשנה, אז אני מבין על מה אתם מדברים.

עוזי דיין: אז עכשיו אני עוזב את כל זה ומדבר רק על הכנס.

עוזי דיין: בכנס שואל את עצמו מישהו נוסף איך הוא משפיע, לא איך הוא מדבר על נושאים חברתיים, זה קל, תאמינו לי, אלא נאמר ביהדות, גדול תלמוד שמביא למעשים, מה עושים עם זה.

עוזי דיין: התשובה שלנו היא בשתי דרכים, אבל ביסודה היא אומרת שאנחנו צריכים להיות כנס מעשי, להציב בעיה עם פתרון.

עוזי דיין: כל מי שבא לכאן ואומר 'יש בעיה גדולה', אני אומר 'יופי, אני אשמח לשמוע בהזדמנות.

עוזי דיין: אתה רוצה לבוא לכנס?

עוזי דיין: תציג עבודה מדויקת מה אתה חושב שצריך לעשות'.

עוזי דיין: החקיקה נגד תעסוקה פוגענית, נגד עובדי קבלן התחילה בכנס שדרות כי באה דפנה ברק ארז ואמרה לי 'יש בעיה גדולה', אמרתי 'יופי, יש הרבה בעיות', אמרה, 'מה עושים עם זה?' אמרתי, 'את משפטנית, תשבי ותכתבי חקיקה, אם היית חברת כנסת מה החוק שהיית מגישה?

עוזי דיין: את יודעת לעשות את זה', היום היא בבית המשפט העליון.

עוזי דיין: היא כתבה הצעת חקיקה ומכאן היא עברה לזה.

עוזי דיין: תמלוגי גז, היה פה דיון שבסוף עם המלצה ש-60% צריכים ללכת למדינה.

עוזי דיין: זה לא כל הסיפור, אני יודע, אבל לפחות נאמרו דברים ברורים לפני חמש שנים, כשאף אחד לא ידע מי זה שישינסקי חוץ ממי שלמד כלכלה.

עוזי דיין: בכנס הזה, למשל, יש שתי קבוצות שמתארגנות, אחת לדיון ציבורי, נושא לא פשוט, מורכב מהרבה דברים, נוגע גם לעניין פה, אבל שיודעת להגיד מה שהיא רוצה.

עוזי דיין: אותו דבר בתחום של איך נלחמים נגד החרם נגד ישראל.

עוזי דיין: מבחינה אזרחית, איזה שיתוף פעולה, מה הדברים שעושים.

עוזי דיין: עסקים חברתיים, עכשיו המדינה הוציאה מכרז, לקחו שתי קרנות לעסקים חברתיים.

עוזי דיין: ההצעה לצאת למכרז הזה ובאיזה צורה הוא יתנהל נולדה פה בכנס.

עוזי דיין: זה דבר אחד שעניינו – נא להיות מעשיים.

עוזי דיין: דבר שני, אנחנו משתדלים שהדברים שאנחנו ממליצים עליהם פה, שמתגבשים פה, יילכו למגרש הפוליטי, למה?

עוזי דיין: כי אי אפשר ואסור לעשות דברים שלא במגרש הפוליטי.

עוזי דיין: אני יודע שיש את המגזר הזה והמגזר ההוא וכו', הכול נכון והתרומה של כולם חשובה, בסופו של דבר מי שצריך להחליט לאן הולך התקציב, איזה דברים עושים, הם נבחרי הציבור.

עוזי דיין: אחרי שאנחנו גומרים להסביר כמה הם גרועים ואפילו בסקרים שלנו הם יוצאים רק אחרי משתמטים משירות, מי זה בחר אותם?

עוזי דיין: האיחוד האירופאי בחר אותם?

עוזי דיין: אנחנו בחרנו אותם, אז נא להחליט בעניין הזה לתת להם את האפשרות.

עוזי דיין: הדרך הזו של להביא, יש היום שש ועדות של הכנסת כאן, מחברות את זה לנושא הכנס.

עוזי דיין: לא אנחנו אומרים לוועדה מה לעשות, הוועדה צריכה להיות אוטונומית.

עוזי דיין: הייתה לי הצעה לפני שלוש שנים לעשות את כנס שדרות בכנסת ואני דחיתי אותה כי אני חושב שזה לא דמוקרטי, זה לא נכון שיהיו כנסים בכנסת.

עוזי דיין: נדמה לי שעד היום היה כנס הרצליה פעם אחת בכנסת ואני חושב שזה דבר גרוע.

עוזי דיין: הכנסת היא ריבונית, היא מחליטה, הוועדות שלה.

עוזי דיין: אנחנו יכולים, בוא נגיד בציניות, לתת עצות, עצות טובות, אבל לתת עצות, ולכן הגעה של שש ועדות כאלה לכנס עושה סוג של חיבור.

עוזי דיין: דנים, מכירים, מקבלים, בסוף כשאנחנו מעבירים לוועדות, אנחנו לא מעבירים רק כי הם באו לכאן וכו', אבל לנו זה מאוד מאוד חשוב כדי שהכנס יהיה כנס שתלמודו מביא למעשה ובשפה של ילדים, לא מדבר על מה זה עושה לי רק, אלא מדבר על מה אני עושה עם זה.

עוזי דיין: שיהיה בהצלחה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אני ממשיך את מה שהוא אמר ומדגיש לדוברים, מאוד חשוב להתמקד במה ואיזה צורך יש, מה לדעתכם המקצועית צריך לעשות ואיך לעשות.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו נשמח מאוד לקחת את ההצעות שלכם למגרש הכנסת.

<שרונה בלוך: אני רוצה, במענה לדברים שלך, להציף איזה שהוא נושא שקשור לוועדה הזאת, אבל לא רק, את נושא ההכשרה המקצועית.

<שרונה בלוך: אני מגיעה ממשרד הכלכלה ואולי זה בכלל רעיון לכנס, לא היום או מחר, אלא לכנסים הבאים, צריך לחשוב על הכשרה מקצועית במונחים קצת יותר רחבים של המדינה.

<שרונה בלוך: מה עושים עם נושא ההכשרה המקצועית.

<שרונה בלוך: זו הערה אליך.

<שרונה בלוך: ולעניין ההכשרה המקצועית בכלל, אנחנו מקיימים הכשרות מקצועיות, שנים קיימנו, מקיימים ונמשיך לקיים, אנחנו מקיימים בשותפות עם משרד הקליטה הכשרות ייעודיות לעולים, אנחנו גם מקיימים הכשרות מקצועיות לציבור הרחב, שהם לא עם תג של מי בדיוק צריך להיות שם, אבל אני חושבת שכל עולה הוא גם חלק מהציבור הרחב ואם הקורס הספציפי לעולה הזה לא מתאים הוא יכול למצוא את מקומו גם בקורסים אחרים כציבור.

<שרונה בלוך: אני רוצה להציף באיזה שהוא עניין שעלה בשנה שעברה והיה - - -

עוזי דיין: מה זה סוגיה של עולים?

<שרונה בלוך: לא, אמרתי, קודם כל הכשרה מקצועית היא לא סוגיה של עולים וצריך לחשוב על זה ככנס, לאן פני מדינת ישראל בנושא ההכשרה המקצועית.

עוזי דיין: אנחנו עסקנו בזה כמה פעמים, אני אומר לכם רק את דעתי, כי זה ודאי נושא מאוד ראוי, אבל אם רוצים להיות איתו צריך להיות - - - בשאלה מה אנחנו רוצים.

עוזי דיין: לא מה נכון מבחינה מקצועית, מה אנחנו רוצים בכלל, האם אנחנו רוצים שיהיה לנו חינוך מקצועי וכו'.

עוזי דיין: רק בשבוע האחרון ארבע פעמים בלבל לי את המוח ב-12 בלילה סטף ורטהיימר, למה אני אומר מדעים, צריך להגיד טכנולוגיה, כי מדעים זה כאלה שמבלבלים את המוח וטכנולוגיה זה כאלה שעובדים.

<שרונה בלוך: מדעים זה מילים יפות.

עוזי דיין: אני רק אגיד, אני מתפרץ, סליחה, אבל זו נקודה חשובה, כי אני עוסק בזה.

עוזי דיין: אני נותן מלגות ב-70 מיליון שקל, אני הולך השנה לקחת 40 מיליון מזה למצ'ינג עם הרשויות לכל דבר, כולל הדברים האלה, מה שיעשה את זה קרוב ל-120 מיליון שקל.

עוזי דיין: אם אתה רציני בסיפור הזה אז למשל בשאלות כאלה אתה צריך לשנות את למה אתה נותן מלגות, האם זה רק אקדמיה, האם זה דברים אחרים, אתה צריך לראות מה אתה דורש בעצם ממי שמקבל וכו'.

עוזי דיין: מניסיוני זה דורש קודם כל החלטה ממלכתית, שאומרת 'אוקיי, אני רוצה שיהיה חינוך כזה וכזה ויהיה מקצועי לאפיין אותו' וכו'.

אברהם נגוסה: אז, בואו, האנשים שהתחילו שיסיימו.

<דוד מהרט: רק משפט אחד בהקשר לתעסוקה.

<דוד מהרט: אני חושב שיש תעסוקה שקשורה לגילאי בתי הספר, למערכת החינוך, אבל אני חושב שכשמדובר בקליטת העלייה צריך גם לדבר על האנשים המבוגרים יותר שאחרי גיל מערכת החינוך, מה המאפיינים שלהם ובאיזה חומרי תעסוקה אפשר להכשיר אותם כדי שיוכלו להשתלב בתעסוקה.

אברהם נגוסה: אני רוצה, נציגת משרד הכלכלה, שתתמקדי בעניין העולים.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים פה בוועדת העלייה והקליטה ולכן איזה סוג של הכשרות אתם נותנים באזור הדרום ומה אפשר לעשות יותר, ואיזה אתגרים או חסמים קיימים.

אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה, פירוט.

<שרונה בלוך: כדי שלא תהיה איזה שהיא אי הבנה, אנחנו נותנים הכשרות גם בבתי ספר תיכוניים של משרד הכלכלה, בתי ספר מקצועיים ששם יש עולים, מגוון גדול של עולים ממדינות חבר העמים, מדרום אמריקה, עולים מאתיופיה, יש שם מגוון גדול וכל העולים מתוקצבים בתקציב יתר על פני תלמיד ישראלי שנולד בארץ.

<שרונה בלוך: העולים האתיופים אפילו מתוקצבים עוד יותר כי אנחנו מכירים בקושי וברצון לשלב אותם.

סופה לנדבר: כמה יותר?

סופה לנדבר: אחוז, 20%?

<שרונה בלוך: אנחנו מתקצבים משהו כמו שליש, בערך.

סופה לנדבר: זאת אומרת אם בן אדם ותיק במדינה, כמה הוא מקבל?

<שרונה בלוך: יש תעריפים, זה פר תלמיד, זה פר מגמה, זה פר כיתה, זה פר מקצוע וכולל בתוכו גם עוד סעיפים.

<שרונה בלוך: אז אולי אני לא אכנס פה ממש לשקלים, אבל בכלל תלמידים עולים מתוקצבים בתקצוב יתר.

<לב ברדני: מה זה עולים?

<לב ברדני: באיזה שלב?

<שרונה בלוך: שלוש שנים עולים יוצאי אתיופיה מתוקצבים בכל מקרה, כשהוריהם יוצאי אתיופיה.

<שרונה בלוך: זאת אומרת גם אם הם נולדו בארץ הם מתוקצבים.

<שרונה בלוך: אבל זה החלק הקטן שלנו, ההכשרה המקצועית מדברת על מבוגרים, הכשרה מקצועית היא לא ממוקדת נוער, היא ממוקדת דווקא באוכלוסיות מבוגרות, מגיל 18 ולאורך כל חייו של אדם.

<שרונה בלוך: אדם יכול לבוא להכשרה מקצועית גם בגיל 50.

<שרונה בלוך: אז יש לנו מגוון גדול של הכשרות מקצועיות בדרום, כמו בכל הארץ, בתחומים שהם מבוקשים, תחומים שהיום, ובגלל זה הצפתי את זה, לפעמים השכר שמציעים בהם הוא הרבה יותר גבוה ממה שמציעים להרבה מאוד אנשי אקדמיה.

<שרונה בלוך: בתחומים מבוקשים, יש ביקוש, יש חוסר בידיים עובדות, ההכשרות ממומנות על ידי המדינה, עם מענקים מסביב.

אברהם נגוסה: אבל ספציפית מה?

אברהם נגוסה: איזה סוג של הכשרות?

אברהם נגוסה: נהגי אוטובוס?

אברהם נגוסה: דוגמה.

<שרונה בלוך: בתחום המתכת, ריתוך, מסגרות, CNC, מטפלות, חשמלאי מוסמך, אחזקת מבנים.

<מישל טפירו: יש חומר?

<מישל טפירו: יש איפה ל - - -

<שרונה בלוך: תיכף אני אתייחס לזה.

<שרונה בלוך: תחזוקת מבנים, קירור ומיזוג, מכונאות רכב ועוד.

<שפרה קירשנבאום: נהגים, זה דווקא נעשה דרך הקורסים שמשרד הקליטה מממן באמצעות - - -

<שרונה בלוך: הקושי הגדול ביותר שאני נתקלתי בו בשנים החולפות זה דווקא קורסים שהיו מתוקצבים לאוכלוסייה האתיופית והתקשינו מאוד לאכלס אותם, מה שאומר שיכול להיות שאנחנו צריכים - - - יש שם הרבה ארגונים ואנשים בשטח ורשויות מקומיות ואנחנו צריכים את שיתוף הפעולה שלהם.

<שרונה בלוך: אנחנו לא יכולים לחיות לבד, כל הארגונים, ואני מזמינה פה את כל הארגונים שקיימים, בואו שתפו איתנו פעולה.

<שרונה בלוך: אם לא היה תקציב, אז אפשר להתלונן, נהפוך הוא - - -

סופה לנדבר: אבל משרד העלייה והקליטה, שבעצם זה מקצוע של משרד העלייה והקליטה, וזה חובה של משרד העלייה והקליטה, הם צריכים להיות - - -

<מישל טפירו: מה שקורה זה - - -

אברהם נגוסה: אין לי פטיש, אני אתן לכולכם, אבל בואו נקשיב אחד לשני ואני רוצה שהיא תסיים את דבריה ואז אני אתן.

<שרונה בלוך: אלה הדברים, אנחנו צריכים איזה שהוא שיתוף פעולה, אנחנו עובדים עם משרד הקליטה, אנחנו צריכים את הרשויות, אנחנו צריכים את האיתור של האנשים, את האנשים שמתאימים לקורס כדי שגם תהיה הפניה נכונה כדי לאכלס אנשים בהרבה מאוד קורסים שפתוחים כל הזמן.

<שפרה קירשנבאום: יש קושי בגיוס.

אברהם נגוסה: נציג עיריית אשקלון.

<לב ברדני: מכובדיי, אני כבר בתוך העלייה מאחרי מבצע שלמה, כך שאני שומע כל שנה שיושבים ומדברים.

<לב ברדני: סופה מכירה אותי, אני זוכר את המבצעים שהייתי בשליחות, הצלת יהודים מצ'צ'ניה ומ - - - הגיעה שעת האמת.

<לב ברדני: אני הייתי לפני חודש באוקראינה ואני דיברתי על הפעילות שעושה - - - שם.

<לב ברדני: לא האמנתי, פשוט כל הכבוד, אני אמרתי, 'רבותיי, תבורכו, תמשיכו', מה כוונתי?

<לב ברדני: מכובדיי, אברהם, סופה במיוחד, עם הניסיון שלך של שנים של העלייה, היום כבר העולם מנגן לנו כאומה היהודית מנגינה אחרת.

<לב ברדני: צריך לחשוב באופן כללי יהדות העולם ומדינת ישראל.

<לב ברדני: יש פה המון בירוקרטיה, יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל, לא רק כלל אזרחי ישראל, זה גם נוגע לעולים.

<לב ברדני: אני אומר לך, אברהם, אני כבר שנים בתוך המערכת הזאת, משרד הקליטה, הם יושבים פה, עשו עבודה מדהימה.

<לב ברדני: אני אומר עוד פעם וחוזר, שיבורך מי שפתח את - - - ליוצאי אתיופיה, פשוט שיבורך.

<לב ברדני: עשו עבודה - - - מה קורה עכשיו?

<לב ברדני: תשמע, זו קהילה קטנה אצלנו, 56% מקהילת יוצאי אתיופיה הם ילידי ישראל, אלה שנולדו באשקלון, צריך איזה שהם כיוונים, תרבות אזרחית, שישלבו אותם ביחד.

<לב ברדני: מספיק עם המוקדים, מוקדים, מוקדים.

<לב ברדני: מספיק.

<לב ברדני: זה אחת.

<לב ברדני: שתיים, יש תהליכי דינמיקה, רק השנה אנחנו עד עכשיו קלטנו 162 רק מיהדות צרפת, מאוקראינה 360 נפשות באשקלון.

<לב ברדני: אצלנו בעיר אשקלון, הנפשות שהשנה מגיעים מעל 800 עולים בתוך העיר.

<לב ברדני: נכון שיש לנו כתובת, משרד הקליטה, אנחנו עובדים יד ביד ואני גאה בזה, אבל, רבותיי, הגיע הזמן, את ציינת על ה - - - אני מצטער, זה הכול על הנייר מבחינתי, אני מצטער, זה פשוט על הנייר, אנשים עם החומות האלה, שנתיים או שלוש שנים שהיו חדשים, יש הגדרות של הדברים האלה, אני חושב שצריך לבוא לכל עיר עם תכניות עירוניות.

<לב ברדני: בשטח.

<לב ברדני: תשמעי, תזמיני אותי לשיחה אצלך, אני אגיד לך את הכיוונים הפרקטיים מה צריך בתוך העיר שלי לעשות.

<לב ברדני: אין לי שום בעיה.

<לב ברדני: אבל לא רק להציג את הנתונים האלה ובסוף האדמה בוערת.

<שרונה בלוך: יש קורסים פתוחים, כולם יכולים להצטרף אליהם.

<לב ברדני: אחת הבעיות הכלליות, היום יש פערים חברתיים בחברה הישראלית.

<לב ברדני: אותו אדם היום שאין לו פנסיה צוברת, בעוד כמה שנים יהיה לנו - - - מחבר העמים, אותו מהנדס שהיום מרוויח 9,000 שקל, הוא יגיע לפנסיה של אולי 2,700 שקל, בגלל שזו פנסיה צוברת.

<לב ברדני: זו בושה וחרפה.

<לב ברדני: ככה מתחילה הדינמיקה והפערים.

<לב ברדני: כאשר היום, דוגמה, מפלגתך ומפלגתנו לא עושה שום דבר בכיוון חברתי.

<לב ברדני: לצערי הרב - - -

סופה לנדבר: אז תחליטו, הוא אומר שהממשלה חברתית, אני אומרת ש - - -

<לב ברדני: אני אומר - - -

סופה לנדבר: ואתה אומר שהיא לא חברתית.

סופה לנדבר: תחליטו.

<מישל טפירו: לא באנו פה להגיד על הממשלה - - -

סופה לנדבר: אני חברת כנסת, אתה לא תגיד לי מה לעשות.

<לב ברדני: סופה, אני תמיד מדבר על ביקורת בונה.

אברהם נגוסה: הממשלה - - -

סופה לנדבר: הממשלה לא חברתית, הממשלה - - -

אברהם נגוסה: הממשלה רק חצי שנה - - - בממשלה הקודמת.

<לב ברדני: אברהם, הכוונה שלי שהגיעו, השנה כבר כנראה נגיע למעל 23,000-24,000 עולים, יש אוכלוסייה ש - - - אני התגאיתי באשקלון, אני אומר לך, יש גם חוזרים, באשקלון, חוזרים שהיו בחוץ לארץ, אני לא יודע, מגרמניה או מארצות הברית, מעל 80 נפשות, אם אני לא טועה.

<לב ברדני: יש חזרה בתוך ה - - - הם נשברים בתוך ה - - -

סופה לנדבר: אתה מדבר על העולים מצרפת?

<לב ברדני: לא, שחוזרים, שהיו בארצות הברית 15 שנה - - -

אברהם נגוסה: תושבים חוזרים.

<לב ברדני: תושבים חוזרים.

<לב ברדני: תשמע, הגיע הזמן ש - - - מה שאני מבקש, את הדברים האלה, אני חושב שצריך גם לעשות בערים בפריפריות, ועדות כאלה, כמו שהייתה סופה עושה כמעט כל שנה.

<לב ברדני: צריך לעשות את זה ולשמוע את האנשים שמתעסקים יום יום בנושא העלייה.

<לב ברדני: אני חושב, אני עוד פעם חוזר, רבותיי, זה לא המציאות שהייתה בעולם בכל היהדות, צריך גם לחשוב מה עושים, איך משנים את הדברים האלה, שהמדינה הזו תהיה מסוגלת בצורה יפה, יד ביד לקלוט את האומה שבציון.

אברהם נגוסה: תודה רבה, סגן ראש העיר.

<מישל טפירו: רק הבהרה קטנה.

<מישל טפירו: הנה התבשרנו, קרית מלאכי זו עיר של עלייה וקליטה.

<מישל טפירו: ברוך ה' התבשרנו שגם במשרד הפריפריה החדש נכנסה קרית מלאכי בהגדרה ונכללה בתור עיר - - - עד אז קרית מלאכי לא הייתה בשום ממשלה בשום הטבה, והנה עכשיו, בשנת 2016 ו-2017, קרית מלאכי חברתית ומופיעה בתור פריפריה.

<מישל טפירו: ולכן אני כן אומר שזו ממשלה חברתית ש - - - לא ספר אותה והנה עכשיו היא כן נכנסה.

סופה לנדבר: לאן היא נכנסה?

סופה לנדבר: בונים שם מפעלים, אוניברסיטה, קולג'?

סופה לנדבר: מה בונים שם, תגיד לי.

סופה לנדבר: במה הממשלה הזאת - - -

<מישל טפירו: - - - לחברתי, לפיזי, ברוך ה'.

אברהם נגוסה: בואו נתמקד במה צריך לעשות ואיך לעשות.

אברהם נגוסה: סגן ראש העיר.

מרק איפראימוב: קודם כל שלום לכולם, תודה רבה שהגעתם לפה, זו אמירה וזה חשוב לדרום במיוחד.

סופה לנדבר: למה תודה רבה?

סופה לנדבר: אנחנו רצינו להגיע לכאן, תודה לכם.

אברהם נגוסה: שקיבלתם אותנו.

מרק איפראימוב: זה מחמם וזה כל הזמן שם אותנו מה שנקרא קצת במרכז.

מרק איפראימוב: אנחנו בדרום תמיד אומרים, דווקא שדרות נמצאת, אם אנחנו לוקחים צפון- דרום, במרכז המפה.

מרק איפראימוב: סתם קצת - - - אבל אני כן רציתי להוסיף משהו נוסף.

מרק איפראימוב: לב, צדקת לחלוטין, אחד הדברים שהיום אנחנו צריכים לפעול זה למעשה על איגום משאבים.

מרק איפראימוב: אנחנו ערים, לפחות לא כמו אשקלון, אבל כמו קרית מלאכי, גם אנחנו נמצאים במצב גירעוני מאוד קשה שבסופו של דבר להוציא דברים בלי תמיכה של הממשלה וכל מיני משרדי ממשלה, כמו קליטה וכמו רווחה, אנחנו כמעט לא מסוגלים בעצמנו לתת את המענים.

מרק איפראימוב: כמה שזה קשה וחבל להגיד, אבל זאת עובדה.

מרק איפראימוב: מצד שני יש המון תכניות, יש הרבה פרויקטים במשרדי ממשלה שיושבים ולדעתי אחד הדברים הגדולים שצריכים להיות זה באמת לקחת עיר עיר, לקחת את כל השותפים מבחינת משרדי הממשלה ולחשוב ביחד, כי היום אי אפשר לחשוב על העולים בלי לקחת למשל את העבודה הקהילתית והרווחה.

מרק איפראימוב: כלומר זאת לא פריבילגיה רק של משרד הקליטה אלא גם של משרד הקליטה שהם צריכים להוביל ברמה העירונית, אבל שותפים חייבים להיות גם אגף הרווחה ועוד משרדים ששותפים, כלומר גם משרד הכלכלה.

מרק איפראימוב: אני היום, כסגן ראש העיר, מרגיש שיש המון תכניות, יש הרבה דברים שזזים והמון תכניות שאתה מנסה בסופו של דבר ליישם אותם ביחד וזה מאוד קשה.

מרק איפראימוב: יש הרגשה של עבודה ועבודה טובה, אבל לא בשיתוף פעולה וזה, לדעתי, הנקודה המרכזית.

מרק איפראימוב: אנחנו כעיר, מצד אחד יש לנו פיתוח מואץ והיום חוסר בדיור.

מרק איפראימוב: למרות שאנחנו פתחנו עוד ועוד שטחים לבנייה עדיין אנחנו רואים שחסר לנו דיור.

מרק איפראימוב: כרגע אנחנו עדיין לא מרגישים את העולים החדשים חזק, אבל אני מצפה שכל ההטבות שיש היום בעיר וההזדמנויות, לדעתי זה יבוא ולכן אנחנו צריכים להיות ערוכים.

מרק איפראימוב: האמירה שלי היא פשוטה, אנחנו היום כעיר, אני אגדיר את זה קצת אחרת, דור שני ודור שלישי לעלייה יש יותר מ-50%.

מרק איפראימוב: שדרות למעשה התפתחה בזכות גלי העלייה האחרונים, היא הוכפלה והוכפלה כמה פעמים והיום אנחנו עומדים על 24,500-25,000 איש.

מרק איפראימוב: אנחנו כן רואים שדווקא בדור שני ודור שלישי, שהם ישראלים לחלוטין, יש פערים בתחומי התעסוקה ודברים כאלה.

מרק איפראימוב: גם לזה צריך לתת סימן ואין לי פתרונות, כלומר צריך לחשוב מה אפשר לעשות כי אחת הסיבות שצעירים, דווקא מקרב ילדי עולים, מתחילים לעזוב את העיר וזה משהו שהיה בשנות ה-70-80 לילדי הוותיקים שהגיעו לעיר, שהיום רובם גרים במושבים מסביב, או במקרה יותר גרוע עוזבים מחוץ לעיר.

מרק איפראימוב: ועוד דבר אחרון, שיכול להיות שהוא פחות, אבל זה חלק מהשולחן הזה, באמת אתם, כממשלה, צריכים לעזור לנו, לערים, להפוך למרכזי שירות מרכזיים.

מרק איפראימוב: זאת אומרת שכל המושבים, היישובים והמועצות מסביבם צריכים בעזרת

מרק איפראימוב: כם להבין שאנחנו ערי הלוויין שלהם.

מרק איפראימוב: בדרך כלל זה היה אחרת, לא סתם היה מושג של ערי פריפריה, היום אולי אפשר להגדיר את זה ערי מרכז אזוריים, לא יודע איך להגדיר את זה, אבל גם מבחינת תפיסה, היא מאוד חשובה.

סופה לנדבר: כמה תושבים יש היום בשדרות?

מרק איפראימוב: 24,500-25,000.

סופה לנדבר: יש בנייה?

מרק איפראימוב: היום שכונת בן גוריון ב' יצאה כבר לפעול, היום היא מתפתחת, יצאו עוד שתי שכונות, היה מכרז בשנה שעברה.

מרק איפראימוב: יש עכשיו, ממש עד סוף דצמבר, עוד שכונה אחת שנמצאת במכרז.

מרק איפראימוב: אנחנו כבר אישרנו, בעזרת משרד הפנים, עוד שכונה נוספת לפיתוח.

מרק איפראימוב: לנו זה מאוד קשה, לנו זה כל הזמן מלחמה כי לנו אין שטחים וכל הזמן נלחמים.

סופה לנדבר: היו גם אדמות של מינהל?

מרק איפראימוב: כמעט שאין.

מרק איפראימוב: אנחנו כל הזמן מקצים לשער הנגב וזה שיתוף פעולה עם שער הנגב - - -

סופה לנדבר: - - - בלתי אפשרי לקנות בשדרות.

סופה לנדבר: זה אפשרי?

מרק איפראימוב: היום גם מבחינת המחירים, יחסית אולי למרכז המחירים שלנו זולים, יחסית לתושבים - - -

סופה לנדבר: למשל?

מרק איפראימוב: התושבים של העיר, למעשה גם זוגות צעירים, גם עולים, כל האוכלוסיות שהן לא משתכרות בצורה - - - כמו שאמרתי, אחוז האבטלה אצלנו הוא מאוד נמוך, אבל אחוז התעסוקה מאוד גבוה, היום 4 חדרים בשכונה חדשה, זה יכול לעלות עד למיליון שקל.

מרק איפראימוב: בשביל שדרות זה מאוד גבוה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<וונדה אקלה: אני דווקא רציתי להתייחס לנקודה של העלייה בשני כיוונים.

<וונדה אקלה: כיוון אחד שיש עולים שעלו וכמה שנים הם מתגוררים בדרום ויש עולים שיבואו לארץ.

<וונדה אקלה: אני מפריד את שני הדברים האלה כדי ש - - -

אברהם נגוסה: בוא נתמקד באלה שעלו.

<וונדה אקלה: בדיוק.

<וונדה אקלה: אלה שעלו, הבעיה העיקרית זה נושא התעסוקה.

<וונדה אקלה: ככל שאתה מתרחק מהמרכז בתעסוקה וגם ההכנסה שלך יורדת.

<וונדה אקלה: נגיד מישהו שעובד 8 שעות במרכז ומרוויח נגיד איזה שהוא סכום מסוים, זה לא דומה למישהו שעובד באזור הדרום, אפילו באותה עבודה ובאותן שעות.

<וונדה אקלה: זה אחד הדברים שצריכים להתמקד, כדי שאנשים שבאמת אם אנחנו רוצים לשפר את המצב שלהם, צריכים להתייחס לנקודה הזאת.

<וונדה אקלה: אם אני מסתכל על העולים, נקלטו, לא נקלטו, נולדו, לא נולדו, גם כשאני מסתכל בעבודה של הרשויות המקומיות, כמה אנשים שעובדים בתוך הרשות, כדי לתת מענה ושירות לכלל האוכלוסייה, אנחנו יכולים להגיד שזה שואף לאפס.

<וונדה אקלה: בוא נגיד שמישהו שנקלט, הוא גם צריך לקלוט את האחרים.

<וונדה אקלה: לא תמיד לשים אותו כל הזמן שהוא במצב כזה או במצב כזה, אם אנחנו רוצים לראות את העניין הזה שיש איזה שהוא שיפור, לא רק לספור את הכמה שנים הוא חי במדינה, אלא שאם הוא חי במדינה שהוא יכול לתת גם שירות לאחרים, זה אנחנו יכולים להגיד שעשינו את העבודה כמו שצריך.

<וונדה אקלה: אם לא הגענו למצב הזה צריכים איזה שהיא תמיכה מסוימת.

<וונדה אקלה: תמיכה, שזה לפי הצורך של כל אחד ואחד.

<וונדה אקלה: צריכים לראות את העניין הזה.

<וונדה אקלה: ההצעה שלי, למישהו שיבוא, הייתי רוצה שיקלטו אותם במרכז הארץ ולא - - - אני יכול להגיד, אולי אני פה ויש כאלה שהם ראשי ערים או אנשים שהם בעלי תפקידים שהם רוצים שיבואו - - -

אברהם נגוסה: אתה מתכוון במרכז הארץ?

אברהם נגוסה: אנחנו בדרום, בפריפריה.

<וונדה אקלה: לא, שנייה - - -

אברהם נגוסה: להיפך, דווקא לחזק את זה.

<וונדה אקלה: הייתי רוצה - - - אני אומר, אתה יודע מה?

<וונדה אקלה: אם אנחנו באמת רוצים לחזק את הפריפריה בואו נביא את האנשים ש - - - שם גם הדיור, בוא נגיד שזה יותר זול מהמרכז ואפשר להביא אנשים חזקים.

<וונדה אקלה: האנשים החזקים, אבל כדי להביא אנשים חזקים צריך עבודה.

<וונדה אקלה: פה היישוב בפריפריה, הם לא יכולים לעשות את הצד הזה.

<וונדה אקלה: אני אמרתי לעולים שיבואו, הכוונה שלא תמיד הכול מבוסס, נגיד אם הממשלה נתנה תקציב, סל קליטה כזה וכזה, במרכז הארץ, יכול להיות שהרשויות הן חזקות, שיכולים להוסיף עוד תקציב נוסף לקלוט את העולים והקליטה שלהם יכולה להיות יותר מהירה.

<וונדה אקלה: אם אני שולח עולה חדש, למרכז קליטה אין בעיה, אם זה לדיור קבע, וככל שמסביב אין לו, שזה גם נושא העבודה - - -

אברהם נגוסה: זה צריך ליצור.

אברהם נגוסה: אנחנו מפתחים.

<לב ברדני: מה שכירות הדיור במרכז?

<לב ברדני: מה תעשה אחרי שבעה חודשים?

<יעל ששון: הוא אומר שהפתרון של המדינה - - -

<וונדה אקלה: אני יכול להגיד לך איזה שהוא סיפור אחר.

<וונדה אקלה: בוא נגיד שזה מישהו שקנה דירה, נגיד בסכום מסוים במרכז הארץ, שלפני עשר שנים הוא יכול היה לקנות וילה בפריפריה, שם הוא קנה 2 חדרים, היום הוא יכול ל - - -

<לב ברדני: זה עובדה קיימת.

<וונדה אקלה: בסדר, אני יכול להגיד לך להיפך, מישהו שנקלט פה, נגיד ביישוב מסוים, מהתחלה, הוא קנה דירה 3 חדרים, אם אני אחזיר אותו למרכז הארץ הוא לא יקנה חדר אחד.

אברהם נגוסה: למה צריך להחזיר?

אברהם נגוסה: צריך להביא אותו לפה.

אברהם נגוסה: זה עניין של תפיסה.

<וונדה אקלה: אני בא בצד של איפה אפשר לקלוט את העולים יותר מהר כדי שהם יוכלו להיות אזרחים שווי זכויות או שווי - - -

אברהם נגוסה: אני אגיד לך, אני חושב שגם את העולים צריך לקלוט באזורים האלה בפריפריה כדי לחזק את הפריפריה.

אברהם נגוסה: זה כך צריך להיות.

<וונדה אקלה: לא, חלש שאתה מביא - - - אתה מפיל אותו יותר.

אברהם נגוסה: המדינה צריכה, הממשלה צריכה לתקצב את הערים האלה ויהיה מקום עבודה, תהיה בנייה, וכך מפתחים את - - -

<וונדה אקלה: רגע, רגע.

אברהם נגוסה: אם לא נקבל אתה צודק, אם הממשלה לא נותנת פתרון, נכון, אבל הרעיון הוא שהמדינה תממן.

אברהם נגוסה: זו תפיסת שליטה ולכן לא - - -

<וונדה אקלה: רגע, אני אסיים בנקודה - - -

אברהם נגוסה: אני מבקש שתסיים.

<וונדה אקלה: אני גר באשדוד - - -

אברהם נגוסה: אתה זרקת פה פצצה.

אברהם נגוסה: אז אנחנו - - -

<וונדה אקלה: בוא ננטרל את הפצצה הזאת.

<וונדה אקלה: אני גר באשדוד, אני מבחינתי עכשיו מרגיש שאני חזק, אני יכול גם לתת שירות לאחרים.

<וונדה אקלה: גם אם תגיד לי שאתה - - -

<לב ברדני: מה זה חזק?

<לב ברדני: יש לך דיור - - -

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על עולים.

<וונדה אקלה: בסדר, אני יכול לבוא לחזק את היישובים בדרום, אבל מה הבעיה שלי עכשיו?

<וונדה אקלה: שאין לי תעסוקה.

<וונדה אקלה: אני לא יכול.

<וונדה אקלה: אני באמת רוצה לבוא, גם אם זה לשדרות, אופקים או במקום אחר, אבל אם אני בא משם לכיוון הזה מבחינת תעסוקה אני לא יכול.

<וונדה אקלה: זה מה שאני אומר, אם אנחנו באמת רוצים לחזק את האוכלוסייה החלשה, בגלל שהם חדשים, לא בגלל שהם לא יכולים, אבל החלשה, שמביאים אותה ליישוב חלש שלא יכול לקלוט את העניין הזה, שני החלשים - - -

<לב ברדני: זה עדיפויות של הממשלה, אני מצטער - - -

סופה לנדבר: היום בקליטה הישירה בן אדם מגיע לאן שהוא רוצה להגיע והוא רוצה - - - הוא צריך להחליט לאן הוא רוצה - - -

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נשמע את הנציגה של 'נפש בנפש'.

<רוית גרינברג: אני רוצה לחזק את מה ששפרה אמרה מקודם.

<רוית גרינברג: אני חושבת שמבחינת דיור ו'בית ראשון במולדת', אני מדברת רק על האוכלוסייה שאני עובדת איתה, שזה דרך 'נפש בנפש', זה עולים מארצות הברית, מקנדה ומאנגליה, אבל אני חושבת שאלה אנשים שלא מכירים את הדרום ובשביל להביא אותם לדרום צריכים שהם יילכו ישירות לבתים בדרום, שישווקו אליהם.

<רוית גרינברג: אני חושבת שתכנית כמו 'בית ראשון במולדת' או איזה שהיא תכנית אחרת שיכול להיות להם דיור אוטומטי בנגב, אז יהיה סיכוי יותר גדול שהם יגיעו, בגלל שיהיה מבנה שאליו הם הולכים.

<רוית גרינברג: הם לא מכירים את הנגב עכשיו, אנחנו מנסים ואנחנו משווקים, אבל אם היו יותר תכניות בנגב זה היה יותר קל לי.

<רוית גרינברג: אני אגיד לכם, אתה אומר עולים לפריפריה, עכשיו אחת מ-39 תכניות באולפן עציון זה בנגב, אחת מתוך 39 בארץ.

<רוית גרינברג: אז איך אפשר להביא אנשים צעירים מארצות הברית, קנדה ואנגליה לדרום אם יש לי אחת מתוך 39 תכניות בדרום?

<רוית גרינברג: אז פשוט רציתי להוסיף את זה.

סופה לנדבר: כמה עולים השנה ב - - -

<רוית גרינברג: אני יודעת בדרום, בדרום 190 עולים - - -

אברהם נגוסה: נשמע את דוד ממרכז ההיגוי.

<דוד מהרט: אני רוצה לחלק את הדברים שלי.

<דוד מהרט: באופן טבעי אנחנו עוסקים בחינוך ואני רוצה להגיד שאתה מכיר את מדיניות משרד הקליטה שהייתה בנושא של רכישת בתים, משכנתאות וכו'.

<דוד מהרט: אני מדבר על עולי אתיופיה.

<דוד מהרט: יישובים כמו קרית גת, אשקלון, באר שבע, תקופה ארוכה לא היה ממש אפשר לקנות בתים שם, לקבל את המשכנתא המיוחדת וכו'.

<דוד מהרט: בשנתיים-שלוש האחרונות העניין הזה נפתח ויש - - -

סופה לנדבר: לא נפתח, אני פתחתי אותו, אני מחקתי את הגבולות.

<דוד מהרט: בסדר גמור.

<דוד מהרט: מה שאני רוצה להגיד - - -

סופה לנדבר: שום דבר לא קורה סתם.

<דוד מהרט: לא, ברור שזה לא בא מה - - - אבל מה שאני רוצה להגיד, שיש קליטה מסיבית של עולים ברכישת בתים באזור הזה ואני רוצה להגיד שלאחרונה אני גם ראיתי אנשים מאזור יפו ותל אביב שמוכרים את הבתים שלהם ועוברים לאזור הזה, כי בסכום שהם מקבלים על הבית שלהם ביפו הם יכולים לקנות בתים למשל באזורים יחסית מבוססים, כמו באזור אשקלון בשכונות מסוימות.

<דוד מהרט: אבל אני רוצה להגיד בעניין הזה, אני הייתי בין האנשים שחשבתי שצריך באמת לפתוח את אזור הדרום לרכישה של בתים, אבל המחשבה שלי הייתה שייתנו להם משכנתא בגודל שנותנים למישהו שקונה ביפו ובתל אביב, כי אמרתי שבסכום שמאפשר לרכוש בית ביפו ובתל אביב יכול לאפשר בברנע ובאפרידר בשכונות מבוססות באשקלון.

<דוד מהרט: אבל מה שקורה בפועל, שזה לא מה שקורה, מה שקורה זה שהאוכלוסייה של העולים החדשים מגיעים לשכונות המצוקה שבהן האוכלוסייה הוותיקה של בני הקהילה נמצאים.

<דוד מהרט: יש כאלה בני הקהילה שמצבם השתפר והם מוכרים את הבתים לעולים האלה והם יוצאים לשכונות האחרות.

<דוד מהרט: הם מגיעים למקומות האלה ואני חושב שבפועל, אני מתחבר למה שאמר וונדה, כשמדברים על קליטת עלייה צריך לדבר באמת כמו שאומרים עניינית.

<דוד מהרט: אני אומר ככה, כשאני חושב איפה אני רוצה לקלוט את העולים אני צריך לחשוב איפה יקבלו הילדים שלהם את החינוך הכי טוב ואיפה יש מערכת רווחה טובה שיכולה לקלוט את העולים ואיפה יש סיכוי תעסוקה טוב.

<דוד מהרט: שלושת הדברים האלה, בהכללה אני אגיד, לא נמצאים בפריפריה של החברה במדינת ישראל.

<דוד מהרט: זה לא נמצא בדרום וזה לא נמצא בצפון, לכן צריך לתת את הדעת לעניין הזה.

<דוד מהרט: זו נקודה אחת שקשורה למדיניות של דיור.

<שרונה בלוך: הרווחה מצוינת בדרום.

<דוד מהרט: בסדר, אתם לא מסכימים איתי.

<דוד מהרט: חברים, אני גר בקרית גת, אני תושב קרית גת, אני מכיר את מצבם של בני הקהילה ואני רוצה להגיד לך שכשאני רואה ילדים בני הקהילה שנקלטים בראשון לציון למשל, מה עיריית ראשון לציון, לא בתחום הפורמלי בלבד, אלא גם בתחום הבלתי פורמלי, מה היא מציעה להם במתנ"סים, מה היא מציעה לילדים, אני רואה מה תל אביב יכולה להעניק לתושבים ואני רואה את הרשויות המקומיות בדרום, שהן לא יכולות שקל אחד לתת לילד לחוג העשרה.

<דוד מהרט: אתם צריכים לקחת את החוסן הכלכלי של היישוב שקולט את העולים.

<דוד מהרט: אז נכון, זה טוב שיבואו עולים לפריפריה, זה מצוין, אני שמח לראות את בני הקהילה שלי בעיר שאני גר בה, אבל כשאני רואה מה הם מקבלים פה וכשאני מסתובב בכל הארץ ורואה מה הרשויות המבוססות נותנות לטובת העולים, אני חושב שיש פה פער שצריך להתייחס אליו.

<דוד מהרט: במקרה, אדוני היושב ראש, הגיעו לפה בעיקר אנשים מהרשויות שלא קולטים ממש בשנים האחרונות.

<דוד מהרט: בקרית מלאכי אין קליטה בשנים האחרונות, באשדוד אין קליטה בשנים האחרונות, בשדרות אין קליטה, זה בודדים.

<דוד מהרט: הקליטות המסיביות בדיור קבע בשנים האחרונות זה אשקלון, קרית גת, באר שבע, ושלושת היישובים, אני לא רואה את הייצוג שלהם פה.

<דנה גורדון שושני: הם הוזמנו.

<דוד מהרט: לא אמרתי שלא הוזמנו.

<דוד מהרט: דבר אחרון, אם אתה מסמן לי, בעניין של התעסוקה.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך, אנחנו התחייבנו לסיים בשלוש ולכן יש כמה דוברים, אז - - -

<דוד מהרט: אתה יודע, אבא שלי ז"ל היה אומר - - -

אברהם נגוסה: אתה מאריך עכשיו.

<דוד מהרט: זה משל, אבל זה מסר חשוב שאני רוצה להגיד לך.

<דוד מהרט: כשאצלנו שותים קפה מביאים חלה כזו ואז אומרים שמישהו צריך לחלק עכשיו לכל הסובבים.

<דוד מהרט: יש כאלה שמתחילים בגדול ולקראת הסוף מה שנשאר להם זה פלחים והפלח הולך וקטן וקטן.

<דוד מהרט: מה שקורה אצלך, שבהתחלה נתת פלחים גדולים ולקראת הסוף נשארו פלחים קטנים.

<דוד מהרט: זה מסר שאני חושב שצריך לזכור.

<דוד מהרט: אבל לעניין של תעסוקה אני רוצה להגיד, אני חושב שחשוב - - - יש עולים מחבר העמים שמגיעים לפה, הם מגיעים עם נתוני השכלה מסוימים, אני חושב שיש לא מעט יוזמות שקשורות לפרויקטים בנושא הכשרה לסיפור הזה.

<דוד מהרט: אני חושב שבנושא של בני הקהילה, שהם מגיעים עם רקע השכלתי מסוים, אני לא מרגיש שיש תכניות ראויות, תכניות מתאימות לאנשים שמגיעים לפה בני 25, בני 30, 35, כדי לתת להם משהו שיוכלו - - - אני גר בקרית גת, היום מי שמנקה את רחובות העיר קרית גת זה בעיקר בני הקהילה.

<דוד מהרט: אם לאנשים האלה לפני 30 שנה, כשהם נקלטו, לפני 25 שנה, הייתה מדינת ישראל עושה מאמץ ונותנת בידיהם מקצוע תעסוקתי שמאפשר להם לעבוד באופן מכובד במפעל לא היו היום מנקים את ה - - - ואם היום לא נעשה עם בני ה-30, בני ה-20, שמגיעים היום מאתיופיה, מה שיקרה בסופו של דבר, ככל שהזמן יעבור, הם גם ינקו את רחובות הערים.

<דוד מהרט: אני הייתי מציע כיוזמה, אולי באמת צריך, אתה כחבר כנסת, לאלץ את ראשי הרשויות באזור הדרום להתכנס, אולי אפילו כאיזה פורום דרומי, ולהבין בעניין הזה.

אברהם נגוסה: נשמע את נציגת משרד הרווחה.

<דבורה גולדמן גולן: אני חושבת שאני דרומית מאוד גאה, אני גרה במועצה אזורית אשכול על הגבול המצרי ברצועת עזה ושם אחד היישובים היפים, אבשלום, היישוב שלי זה דקל אבשלום.

<דבורה גולדמן גולן: אתם יודעים, דקל אבשלום.

<דבורה גולדמן גולן: אז אני רוצה לא רק מהמקום האישי, אני חושבת שיש מה שנקרא קליטה שהיא גם עלייה.

<דבורה גולדמן גולן: עולים זה לא דבר של עול, זה משאב של תרומה, זה דבר שצריך ללכת ולחפש אותו ולהביא אותו ולתת לו את כל הקדימות ברמה של המשילות.

<דבורה גולדמן גולן: קודם כל שהממשלה תשים את העלייה על סדר העדיפויות, כי הם תרומה.

<דבורה גולדמן גולן: כל עולה, לא משנה מאיפה, זה קודם כל אנשים וקהילה שצריך להתייחס אליהם בשוויון ולהסתכל ולומר שהם תורמים לי לא פחות מאשר אני תורם להם, הם מביאים איתם איכויות והפריה ומאפשרים גם צמיחה כלכלית.

<דבורה גולדמן גולן: הם לא עול, הם עולים שבאמת הופכים להיות משאב אדיר מניע, מכל כיוון.

<דבורה גולדמן גולן: אני חושבת שפה, דווקא הכנס הזה, אם אמרנו שנתמקד, אחת, שזה אליך ואל סופה וכולם, שאתם עושים עבודה נפלאה, אבל אתם צריכים להשתמש בנו כדי להביא את זה חזרה, שהעלייה והעולים, הם צריכים להיות על סדר העדיפות של הממשלה במתן משאבים לבניית אותן תשתיות, תשתיות שזה אומר גם תשתיות שהן במשאב בעין וגם תשתיות אחרות של מדיניות.

<דבורה גולדמן גולן: ואם אנחנו מדברים דרום, צפון, מרכז, אני לא רוצה להתייחס, אבל אני יכולה להגיד שהדרום הוא אוצר אדיר ומדינת ישראל בכלל היא אוצר נפלא.

<דבורה גולדמן גולן: אני מכירה את רוב הארץ, אבל אני מכירה את הדרום מטבע הדברים ואני יכולה לומר שבהחלט פה בסדרי העדיפויות ייצא קול מכאן שאני רואה תרומה אדירה ולכן כממשלה שרואה בעיה, היא צריכה גם לתרגם את זה ברמה המעשית למשאבים ותשתיות לטובת הנקלטים בכל מקום שבו גם ליצור את המקומות.

<דבורה גולדמן גולן: אנחנו צריכים לצאת מהקופסה ולומר שאנחנו צריכים לייצר את התשתיות האלה.

<דבורה גולדמן גולן: זה אומר גם בעניין של מקומות, לייצר בעצם יישובים חדשים, לייצר ביישובים קיימים וכן גם כל תחום התעסוקה.

<דבורה גולדמן גולן: כל נושא התעסוקה עד לפני 20 שנה, כל היישובים, המושבים והקיבוצים קרסו בגלל דבר מסוים.

<דבורה גולדמן גולן: מה שקרה זה שבעצם הייתה התארגנות אדירה והנה תראו איך הדברים האלה פורחים.

<דבורה גולדמן גולן: אז זה ברמת המשילות, צריך להביא את זה ולחשוב איך מחזירים וחוזרים לממשלה.

<דבורה גולדמן גולן: ואתם מבחינתי הנציגים האולטימטיביים הכי הכי הכי, זה ליצור, להמשיך את השיח הזה למקום של לסייע לכם ליצור את התשתיות האלה.

<דבורה גולדמן גולן: הדבר השני שאני חושבת, אני לוקחת את תחום החירום, שבזמנו כשלקחנו ברווחה את מנהיגות החירום, לא היה משרד שהתייחס לנושא החירום והחוסן.

<דבורה גולדמן גולן: אחד הדברים שהובלנו והבאנו, ובין השאר כמי שעבדה בגוש קטיף והקימה את המחלקה, זה עלייה וחירום ונושאים רוחביים.

<דבורה גולדמן גולן: אי אפשר שמשרד אחד יתייחס לפלח.

<דבורה גולדמן גולן: עולה חדש, קהילה חדשה, זה עולם ומלואו, צריך להסתכל עליו בהיבט הוליסטי.

<דבורה גולדמן גולן: לכן פה מתבקש שגם התשתיות, גם המשאבים, גם להביא את העלייה על סדר העדיפות, לא ממקום של חלש.

<דבורה גולדמן גולן: לא מצא חן בעיניי שבאמת, אם יש לי הזדמנות להשפיע, אז זה גם פה וגם למעלה, העולים הם לא חלשים, כל אחד מאיתנו היום שמאיזה שהיא סיבה קרה, מהמקום שלו, ויגיע לארץ אחרת, הוא בעצם יזדקק לכמה עוגנים.

<מישל טפירו: יש לך ניסיון עם עולים חזקים?

<דבורה גולדמן גולן: לא.

<דבורה גולדמן גולן: הדבר הנוסף, אני חושבת שצריך להיות שילוב, נאמר על ידי כמה אנשים, בעצם משרד אחד מתכלל את כל משרדי הממשלה ומלכד אותם, אבל משרד אחד, זה משרד העלייה והקליטה שמלכד את כולם ועובד בשילוב ידיים והמודלינג הזה יורד לשטח.

<דבורה גולדמן גולן: מהשטח הכתובת הבלעדית זה הרשות וראש הרשות, שהוא האדם, ופה צריך להשקיע ואיתם לעבוד, כמו שמרק אמר, וככה אני חושבת שהולכת ונעשית עבודה בהחלט עם מרק והרבה אחרים, עבודה שעובדת מערכתית, כתפיסה מערכתית, כאומרת שכל ראש רשות, אני רוצה שיבוא אליכם ויגיד 'רוצה אני עולים'.

<דבורה גולדמן גולן: את זה אנחנו צריכים לשנות בשיח, כי עולים חשובים לי, לא רק בגלל מה שנותנים, בגלל שהם תורמים.

אברהם נגוסה: את רוצה?

סופה לנדבר: כן, אני רוצה.

סופה לנדבר: קודם כל אני רוצה לברך אותך, יושב ראש הוועדה, על זה שהגעת לשדרות לכנס.

סופה לנדבר: אני לא חושבת ששדרות זה פריפריה, אני נמצאת כאן לא רחוק, בעיר אשדוד, אני זוכרת בדיוק איך לפני מספר שנים הגעתי והייתי עולה חדשה במרכז קליטה בחדר 15 מטר, כך התחלתי את החיים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני נולדתי בסנט פטרבורג, העיר הכי ותיקה בעולם, אני חושבת, עיר תרבותית, עם שורשים.

סופה לנדבר: וכאשר הגעתי לעיר אשדוד, חולות משמאל, חולות מימין, ואני תמיד סיפרתי במשרד העלייה והקליטה, כאשר הייתי יוצאת והחברים היו לוקחים אותנו לטיול, הם אומרים 'תסתכלו שמאלה, תסתכלו ימינה', הם הגיעו לפנינו, 'עד כמה שהמדינה יפה'.

סופה לנדבר: אני הייתי מסתכלת שמאלה וימינה, חולות חולות חולות.

סופה לנדבר: היום, כאשר אני אומרת אני אומרת 'תסתכלו קדימה', כמה אפשר לבנות וכמה אפשר לעשות וכמה אפשר לשנות.

סופה לנדבר: עולה חדש שמגיע לפריפריה, יש לו הרבה יותר הזדמנויות, כך אני בטוחה, בגלל שמה שהוא מקבל בעיר קטנה הוא לא יקבל במרכז המדינה.

סופה לנדבר: יכול להיות שהעירייה שם יותר חזקה ויש יותר כסף, אבל לא ייתנו מה שייתנו, יחס אנושי.

סופה לנדבר: עולה חדש חייב יחס אנושי, תמיכה אנושית, להגיד 'אני עברתי ואתה תעבור', 'יהיו קשיים בדרך, נעבור אותם ביחד'.

סופה לנדבר: זה מה שפריפריה יכולה לתת הרבה יותר.

סופה לנדבר: ככה אני בטוחה, ככה אני עשיתי במשך - - -

<מישל טפירו: יחסי האנוש במרכז הם שונים מיחסי אנוש בדרום?

אברהם נגוסה: כן, המרכז - - -

סופה לנדבר: זו הדעה שלי.

<מישל טפירו: אני לא מקבל את זה.

סופה לנדבר: אתה יכול לא לקבל.

סופה לנדבר: אני הגעתי לעיר אשדוד, היא הייתה פריפריה, וכאשר היו אומרים 'אני נשארתי באשדוד' היו אומרים 'אה'.

סופה לנדבר: היום העיר אשדוד עם סיום בנייה של בית חולים, אני יכולה להגיד בזכותי.

סופה לנדבר: אני התעקשתי ואמרתי שיעבירו חוק, העברתי את החוק, אחר כך רצו בחוק למחוק אותו, לסגור אותו, לא נתתי לעשות, הקמתי שדולה, נלחמתי, יש בית חולים.

סופה לנדבר: ורופאים שמגיעים ושכבר הגיעו הגיעו לבית חולים באשדוד, בשנת 2017 יש לנו בית חולים.

סופה לנדבר: זו קליטה מקצועית סופר וזה יגדיל את העיר.

סופה לנדבר: אני לא מסכימה איתך, אני לא רוצה להתווכח, אני אסביר לך מה אני רואה שממשלה חייבת.

סופה לנדבר: לא הורדת מסים ולא הטבות במסים, ממשלה חייבת לטפח תשתיות, פה לבנות בית חולים, שם מפעל, כאן עוד משהו, אוניברסיטה, קולג'.

סופה לנדבר: זה שייתן את התשתית.

סופה לנדבר: בלי תשתית אני חושבת שכל הורדת מסים והטבות זה גורנישט באידיש, שום דבר, כלום.

<מישל טפירו: פה זה מסים, זה - - -

סופה לנדבר: אנשים צריכים לדעת לבנות את העתיד של מדינת ישראל, הם צריכים להיות שותפים.

סופה לנדבר: וכדי להיות שותפים הם צריכים מהממשלה הזאת לקבל תכל'ס, תשתיות.

סופה לנדבר: עכשיו תסתכל, אדוני היושב ראש, אני לצערי לא הצלחתי היום, אחרי שהגעתי בשלוש הביתה, להגיע בתשע לירושלים והייתי חייבת ללון בבית, אבל אני אומרת לך, הורדת חסמים זה אחד הדברים שאני אישרתי במשרד העלייה והקליטה ואני מבקשת ממך, לא פעם אחת בשבועיים, כל חודש נעשה ישיבה, נזמין את כל הגורמים, קליטת עלייה, כמו שאת אמרת ובצדק, זה לא עניין רק של משרד העלייה והקליטה או הסוכנות היהודית, קליטת עלייה זה עניין לאומי וככה המדינה צריכה להתייחס.

סופה לנדבר: כשיצאתי מהמשרד הפרויקט האחרון שאישרתי זה הורדת חסמים בקליטה של עולים מצרפת ואוקראינה בפרט, קליטה מיוחדת.

סופה לנדבר: אמרתי לראש הממשלה ואני ציפיתי בפרויקט הכלכלי הזה, בתקציב הכלכלי, שיהיה משהו, פתיחה להמשך.

סופה לנדבר: אני אמרתי שעולים צריכים לקבל אחרת, ואוצ'רים והלוואה, במשרד העלייה והקליטה יודעים בדיוק איך בנינו את פרויקט הקליטה של עולים מצרפת ומאוקראינה.

סופה לנדבר: אני דורשת מממשלת ישראל, כדי לפתוח את השערים של מדינת ישראל אנחנו צריכים לתת את זה, לא רק לאלה שמגיעים מצרפת או מאוקראינה, אנחנו חייבים לתת את זה לכל עולה, מאיפה שהוא מגיע.

סופה לנדבר: אני אסיים ואני אגיד לך, בגלל זה הורדת חסמים.

סופה לנדבר: אני רואה שמה שאישרתי ככה נשאר, על הנייר, שום דבר לא זז שם.

סופה לנדבר: אני קיבלתי דיווח מהמנכ"ל שעכשיו הוא חבר כנסת, עודד פורר, ואני מאוד מאוד לא מרוצה, ובשפה אחרת, אני כועסת.

אברהם נגוסה: הוא מאוד תרם לדיון, הניסיון שלו.

סופה לנדבר: בסדר, אנחנו נראה מה קרה.

סופה לנדבר: אני קיבלתי דיווח ומאוד לא מרוצה.

סופה לנדבר: אבל לא כביקורת, אני חושבת שהממשלה הזאת חצי שנה כבר ממשלה והיא חייבת להתחיל לפעול ולשנות ולחזק ולעשות.

סופה לנדבר: כל חודש להגיד 'אנחנו רק חצי שנה' זה לא יספק את אף אחד ואנחנו נעשה עוד ועידה בשדרות ועוד במקום אחר ואנחנו נגיד שזה נשאר באותו מקום.

סופה לנדבר: זה שהפרויקט של רופאים כאן ואחיות ועוד פרויקטים בדרום, זה אנחנו אישרנו במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: אירוס מנהלת פרויקט של יזמות, אני ממליצה להזמין אותה, תגידי מה נעשה, כמה עסקים נפתחו, כמה עסקים נפתחו פה בדרום וכמה בכלל עולים מתקדמים.

סופה לנדבר: משרד העלייה והקליטה, אני השארתי אותו וחשבתי שכך זה צריך להיות ובגלל זה אני אומרת, יש לנו משאבים לעשות עידוד עלייה.

סופה לנדבר: כל הערים כאן בדרום, יחד עם משרד העלייה והקליטה יכולים בעצם לתת פוש לעידוד עלייה, להביא אותם לכאן, להביא לאן שהם צריכים להגיע, לשווק, כל עיר יכולה לשווק את עצמה ולתת את העזרה לאנשים ואני חושבת שאחרי שנים הם יגידו שטוב שהם בחרו את המקומות האלה.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להתווכח על הממשלה, אנחנו די מספיק עושים את זה בתוך ה - - - אני מאוד לא מרוצה, ולב אמר את זה נכון, פנסיה, לאיזה פנסיה מגיע עולה חדש.

סופה לנדבר: אנחנו לא נכנסנו לממשלה בגלל שאני חושבת שהיו יכולים להיות כמה מיליארדים כדי לתת לאנשים שעבדו 20 ו-25 שנה כאן במדינת ישראל, לצאת לפנסיה בכבוד.

סופה לנדבר: בגלל זה אני אומרת לך, יש מה לעשות, הדרום מוכן לקלוט, ממשיכים לקלוט ואנחנו כוועדה וכחברי כנסת נעשה הכול כדי לתמוך, לתת, לבנות.

סופה לנדבר: גם פרויקט בנייה על קרקע חומה, אנחנו המשרד היחידי שהתחלנו לבנות.

סופה לנדבר: אני רוצה שאתה באחת הוועדות תזמין את כל הגורמים, יש שם אישורים לאשדוד ויש לעוד כמה ערים, לא נפרט, 4,000 יחידות דיור, איפה התחילו?

סופה לנדבר: אתה יודע שבכפר סבא עוד לא סיימו, במשך שלושה חודשים משרד העלייה והקליטה לא אכלס את האנשים שמחפשים דיור.

סופה לנדבר: זו פשוט קטסטרופה, שלושה חודשים לא יכולים לאכלס בניין כשהוא כבר עומד באמצע כפר סבא?

סופה לנדבר: זה גרוע ביותר.

סופה לנדבר: בגלל זה אני אומרת לך, אנחנו ממשיכים, אנחנו מוכנים ואנחנו גם נבקר, בגלל שהממשלה היא כבר לא חדשה.

סופה לנדבר: היא כבר עברה 100 ימים ועוד 100 ימים ועכשיו היא צריכה לבוא ולהגיד מה אנחנו עושים בעידוד עלייה ואיך אנחנו מורידים את החסמים ואיך אנחנו מאכלסים אנשים בנגב וגליל ואיזה פרויקטים לרופאים ולאן הם נכנסים ואיך אנחנו מלווים אותה, באיזה פרויקטים של תעסוקה ולדרוש.

סופה לנדבר: אני זוכרת סביב השולחן העגול יוצאי אתיופיה, עודד פורר שם את זה, היה יחד איתכם, ואני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, כל יוצאי אתיופיה, בלי יוצא מן הכלל, אמרו, 'אנחנו כבר לא עולים, אנחנו לא שייכים למשרד העלייה והקליטה, תשחררו אותנו', אמרתי, חובה של מדינת ישראל להעביר אותם מהידיים של משרד העלייה והקליטה למשרדים אחרים, אבל אני, כחברת כנסת, כשרה לשעבר, אני מצפה שזה שאנחנו שחררנו אותם זה טוב ומצוין אבל איך, יגידו לנו המשרדים איך הם קולטים, מה הם עושים ואיך הם ממשיכים להכניס את מה שאנחנו עשינו ואיך הם מלווים אותם בכניסה לאותם משרדים והם פותחים שערים כדי שירגישו 'אנחנו ישראלים'.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<מישל טפירו: סליחה רגע, והממשלה - - -

אברהם נגוסה: לא, לא.

<מישל טפירו: יש פה תכנית מעולה של נציבות שירות המדינה לקידום שילוב יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

<מישל טפירו: במשרד ראש הממשלה.

<מישל טפירו: בכלל יש הרבה שמטפלים מטפלים, כמו שאני רואה - - -

אברהם נגוסה: טלהון, נציג עיריית אופקים.

<טלהון ימהרן: אני גם אקצר.

<טלהון ימהרן: הרוב כבר דיברו.

סופה לנדבר: אני פשוט מצטערת, אני צריכה לזוז.

אברהם נגוסה: את מפסידה את אירוס.

סופה לנדבר: אירוס תיתן, אחרי אני אצא יהיה יותר נוח להגיד - - -

<אירוס הומינר: לא, להיפך.

<אירוס הומינר: במקרה הזה צריך להגיד שבחו של אדם בפניו.

סופה לנדבר: אני יודעת שאני עשיתי משהו במשרד העלייה והקליטה והשארתי משרד שהלוואי שימשיך להתקדם גם בקדנציה ה - - -

<אירוס הומינר: עשית דברים מדהימים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<טלהון ימהרן: אני מאופקים.

<טלהון ימהרן: רוב הדברים נאמרו כך שאני גם אקצר.

<טלהון ימהרן: אני חושב שאחת מהבעיות שאני רואה גם בתור מי שמהקהילה האתיופית וגם עובד עיריית אופקים, יש את הנושא של אי התאמה בכלל, גם מבחינת ההכשרה המקצועית.

<טלהון ימהרן: לא כל מפעל נמצא בכל מקום, יש מפעלים מסוימים שנמצאים במקום מסוים, זה לא מתאים שאתה מכשיר בן אדם שהוא באופקים למפעל שנמצא בקרית גת או באיזה שהוא מקום, זה לא אומר שהבן אדם הזה - - - ובסוף הוא נשאר בלי תעסוקה.

<טלהון ימהרן: הוא לא יכול לחיות מהנייר.

<טלהון ימהרן: אז זה פשוט אי התאמה בנושא של תעסוקה, שלדעתי צריך לבדוק קודם כל את האזור, מה יש באזור ולפי זה צריך להכשיר מבחינת תעסוקה.

<טלהון ימהרן: יש בעיה מבחינת משרד הקליטה בחלוקה התקציבית של הקליטה בכלל.

<טלהון ימהרן: שם מחולק לא לפי הצרכים, אלא לפי כמות.

<טלהון ימהרן: אם יש 100 עולי אתיופיה ו-2,000 מחבר העמים, אז לפי האחוז.

<טלהון ימהרן: אתה מקבל 10,000 שקל ושאר הכסף הולך לכמות הגדולה.

<טלהון ימהרן: אני לוקח את אופקים, שהקהילה באופקים היא לא גדולה, בסך הכול כ-600 נפשות, מתוך זה יש את הנושא של העולים ויש גם צברים, אז מבחינת העלייה, במשרד הקליטה הם מוגדרים כ-300 ומשהו עולים, מתוך קרוב ל-6,000 עולים.

<טלהון ימהרן: ברגע שאתה מחלק את התקציב לפי הכמות אנחנו מקבלים חמישית או אפילו לפעמים פחות.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על החלוקה של הרשות?

<טלהון ימהרן: לא, זה ממשרד הקליטה, זה מלמעלה, זה מדיניות.

<טלהון ימהרן: זה מה שאומרים, לדעתי, שזו מדיניות של משרד הקליטה, משם מחלקים לפי אחוז העולים והעולים פשוט פה - - - אז הם לא מחלקים לפי הצרכים, אלא זה לפי כמות העולים.

<נטלי גרנד: זו החלטה של הרשות.

<טלהון ימהרן: אני לא חושב שזה הרשות.

<טלהון ימהרן: אם זה הרשות, אז - - - לדעתי, גם אם זה של הרשות וגם של משרד הקליטה ברמה הארצית, לדעתי החלוקה התקציבית צריכה להיות לפי הצרכים ולא לפי כמות העולים, כי הצרכים של הקהילה האתיופית הם יותר מאשר הצרכים של העולים האחרים, שגם מבחינת הגופים שתומכים גם בקהילות האחרות, אז יש גם יותר חזקים מאשר הקהילה האתיופית.

<טלהון ימהרן: בנושא של שיתוף הפעולה, זה נאמר כאן, אני חושב שהרשויות צריכות להיות חלק בלתי נפרד ממשרד הקליטה ושם הנציגים של הקהילה.

<טלהון ימהרן: בסופו של דבר הרשות מתמודדת עם העולים, לא משרד הקליטה בירושלים, אלא הרשות באופקים מתמודדת עם העולים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נוותר על אירוס היום.

אברהם נגוסה: אני חושב שאם את רוצה להגיב למה שהוא אמר, תגיבי, כי אנחנו חרגנו - - -

<שפרה קירשנבאום: אני רק רוצה להגיד, זה תגובה לזה ובכלל.

<שפרה קירשנבאום: משרד הקליטה, יש לו קריטריונים על כמות העולים, אבל באיזה שהוא שלב, זה לא עלה כאן ממש, אבל אני חושבת שזה באמת לדיון, איפה הרשויות באיזה שהוא שלב, כמה זמן אנשים יהיו עולים ואיפה הרשויות אומרות, אנחנו נותנים תקציב, 75% משרד הקליטה, 25% הרשות.

<שפרה קירשנבאום: רוב התכניות אנחנו עובדים עם בסביבות 40 מועצות אזוריות ורשויות, גדולות, חלשות, קטנות, חזקות, הכול, ירושלים, באר שבע, אשדוד וגם בני עיש.

<שפרה קירשנבאום: בסופו של דבר גם הרשויות נשארות עם ה-25% שלהן ובעצם רואות את המפגש הזה באותה ועדת היגוי לטובת האוכלוסיות האלה כמפגש היא מחויבת כלפיו.

<שפרה קירשנבאום: פה צריך להצמיח איזה שהוא שיח לדיון ואולי גם משאבים שבעצם אומרים לרשות, מלמדים את הרשות לעבוד עם האוכלוסיות שלהן ולפתח את התכניות שהן מעבר לאותה אוכלוסיית עולים.

<שפרה קירשנבאום: השיח הזה של 15 שנה הוא מאוד צודק והגון, אבל כמו שהשרה, בשבילי היא עדיין השרה, כמו שחברת הכנסת אמרה, מישהו צריך לקחת את זה הלאה, אפילו סביב השולחן הזה.

<שפרה קירשנבאום: הפנייה היא, 'תיתנו לנו עוד, מה יהיה?

<שפרה קירשנבאום: ' בכל מקום, בקרית מלאכי, באופקים, הם תושבים ותיקים של היישוב הזה, תושבים ותיקים, לא חדשים, של היישוב הזה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכל האנשים שהשתתפתם ובאמת שיתפתם אותנו בצורך לשיתוף פעולה, בצורך לבניית תשתית לקליטת עלייה והצורך לעבוד ביחד ולקדם את העולים.

אברהם נגוסה: אני אחד האנשים שאומרים שצריך לקלוט דווקא את העולים באזורים שלא מה שנקרא מרכז, כי כך אנחנו יכולים לפתח את המדינה וגם את האנשים.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים דיון גם בעניין חלוקת תקציבים לרשויות המקומיות, והעניין כמו שאתה אמרת, האם זה מחולק לפי הצרכים או לפי האחוזים של העולים.

אברהם נגוסה: בגלל זה אנחנו נקיים דיון בכנסת ואם צריך גם אולי באחת הערים פה באזור, נקיים את הדיון בצורה יותר - - - היום אנחנו מוגבלים מבחינת הזמן - - -

<מישל טפירו: באחוזים, קרית מלאכי היא הראשונה בקליטת יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: אז אנחנו אולי נעשה את הדיון בקרית מלאכי.

אברהם נגוסה: אתה תארח אותנו.

<מישל טפירו: בבקשה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכולם.