הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 41, 2016-01-25 12:06

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני אפתח את הוועדה לזכויות הילד שמבקשת לדון בפיקוח ואכיפה על עבודת נוער בכלל ובחודשי הקיץ בפרט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדיון ראשון מתוך סדרת דיונים שבהם נעסוק בעבודת הנוער.

יפעת שאשא ביטון: אמרתי מקודם וזה לא היה בהלצה, משום מה אנחנו לא רואים את כל אלה שצעקו לגבי נושא עבודת הנוער.

יפעת שאשא ביטון: כנראה כשמגיעים לתכלס ולמה שצריך לעשות אז מתפוגגים גם אלה שמלינים וצועקים איפה שלא בהכרח צריך.

יפעת שאשא ביטון: לא סוד שאני בעצם לקחתי על עצמי להוביל את כל סוגיית עבודת הנוער והעסקת נוער בעיקר בחודשי הקיץ, כמי שמזהה את הקיץ שבו גם היקף תעסוקת הנוער הוא גדול יותר וגם שמזמן לא מעט אירועים בעיקר משמעתיים.

יפעת שאשא ביטון: החשיבה היא שככל שאנחנו נשתף יותר את בני הנוער במעגל התעסוקה, כמובן בהתאמה, כמובן בצורה מבוקרת, כמובן תוך כדי פיקוח ואכיפה של תנאי העבודה, אז אנחנו נרוויח אותם בשמירה על סדר יום שהוא שפוי יותר, נכון יותר, פחות נראה אותם משוטטים ומסתובבים בלילות ונוכל להפיק מזה גם ערכים חינוכיים בחודשי הקיץ.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק נמצאת כרגע בהקפאה, מה שלא מרפה את ידיי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמשיך להוביל את כל הסוגיות האחרות שאמורות להיגזר מתהליך החקיקה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן מתחילים בחשוב מכול, בנושא של פיקוח ואכיפה על עבודת הנוער.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא בעצם לבחון את התנאים הקיימים היום, להביא למודעות של בני הנוער, של המעסיקים, של ההורים לגבי תנאי ההעסקה של בני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון לראות איך אנחנו יוצאים בתכנית ייחודית ומוגברת של פיקוח ואכיפה בחודשי הקיץ בשונה מיתר חודשי השנה.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרתי, אנחנו יודעים ששם היקף התעסוקה הוא גדול יותר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נערכים כבר מעכשיו, כי לבוא חודש לפני ולהתחיל לדבר על הדברים, כולם יודעים שבסוף לא קורה עם זה כלום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים כאן בנקודה זמן זו, באופן אירוני, באופן שיש אולי שלג בחוץ, ונערכים לקיץ כי חשוב שנגיע לקיץ מוכנים ולכן גם נקבעו מועדי דיון נוספים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נשאיר את זה ליד המקרה אלא נעשה את זה בצורה שיטתית.

יפעת שאשא ביטון: ניפגש פה אחת לחודש כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, נתחיל עם משרד הכלכלה, אילון, היי.

יפעת שאשא ביטון: אילון אני ארצה לשמוע בעצם התייחסות לכל סוגית הפיקוח והאכיפה כפי שהיא מתקיימת היום במשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אם יש input נוספים שאתם רוצים להוסיף אז בשמחה.

<אילון גולדשטיין: נערים ונערות הם בעצם אוכלוסייה שאנחנו ממקדים את האכיפה בהם, מכוון שבאופן אינהרנטי מדובר באוכלוסייה שהיא חלשה מבחינת הזכויות.

<אילון גולדשטיין: אני רק אקריא את הנתונים של 2015, הסיכום הרשמי עדיין לא יצא.

<אילון גולדשטיין: "בשנה האחרונה ניתנו 430 התרעות ו-12 עיצומים כספיים בסך 337 אלף שקלים בערך.

<אילון גולדשטיין: מדובר על 277 תיקים שמתוכם הפיק הוא ביולי-אוגוסט".

<אילון גולדשטיין: ביולי-אוגוסט פי 4 בערך תיקים נפתחים.

<אילון גולדשטיין: המיקוד שם הוא בכל התחומים שבהם בני נוער מועסקים: קייטנות, אולמות אירועים, אז יש פעילות מוגברת של בני נוער וכו'.

<אילון גולדשטיין: יושבים מולי נציגי הנוער העובד והלומד, אני כבר אקדים ואומר שיש שיתוף פעולה מאוד פורה בינינו לבין תנועת הנוער הזאת.

<אילון גולדשטיין: אנחנו יצרנו אפיק של הידברות והעברה שוטפת של מידע איכותי.

<אילון גולדשטיין: לא רק מידע, אלא מידע איכותי שבעקבותיו באמת נפתחים תיקים במנהל וניתנים עיצומים בהמשך - -

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, מידע שזורם לנוער העובד והלומד עובר למשרד הכלכלה בערוץ ישיר.

יפעת שאשא ביטון: יש שם ערוץ הידברות ודרכו אתם מטפלים בפניות.

<אילון גולדשטיין: נכון.

<אילון גולדשטיין: מתוך התפיסה שבעצם מי שהכי קרוב לשטח, המפקחים שלנו קרובים לשטח, אבל מי שמרגיש את השטח, זה מי שנמצא בשטח כל הזמן כדוגמת תנועת הנוער הלומד והעובד.

<אילון גולדשטיין: זהו.

<אילון גולדשטיין: כמו שאמרתי אנחנו מתמקדים בענפי מסחר, אולמות אירועים, מסעדות, קייטרינג, מכירה קמעונאית ורשתות שיווק.

<אילון גולדשטיין: בנוסף לזה אנחנו עושים הסברה.

<אילון גולדשטיין: יש אפליקציה, שמעתי שהאפליקציה לא נמצאת על הטלפון שלך, אני מציע להכניס אותה, שנקראת "בני נוער עובדים".

<אילון גולדשטיין: יש בערך 150 אלף הורדות, אנחנו קצת איבדנו את הספירה.

<אילון גולדשטיין: מעל 50 אלף הורדות רק באנדרואיד, את זה קיבלתי הבוקר.

<אילון גולדשטיין: זו אפליקציה שאפשר לראות בה גם את הזכויות, גם לעשות רישום שעות ואז היא אומרת לך כמה אתה אמור לקבל.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת, משהו שאמור לנגיש את המידע בצורה מאוד רצינית.

<אילון גולדשטיין: אנחנו גם מוציאים הודעות לעיתונות מדי פעם.

<אילון גולדשטיין: לקראת הקיץ גם כל תחום הסברה מקבל איזה "בוסט", אנחנו מנסים להידחף לכל מיני תכניות בוקר וכתבות בעיתון כדי שלקראת הקיץ בעצם בני נוער ידעו מהם הזכויות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: מה עם שיתוף מול משרד החינוך?

יפעת שאשא ביטון: הרי תלמידים מגיעים מדי בוקר, אפשר דרך משרד החינוך להעביר את תנאי העבודה, את הזכויות שלהם, מה ההיקפים המותרים.

<אילון גולדשטיין: האמת יש לנו, זה לא בשיתוף פעולה.

<אילון גולדשטיין: הבוקר דיברתי עם מנהל מחוז דרום, יש להם מסורת מאוד מבורכת של שני בתי ספר הגדולים בבאר שבע.

<אילון גולדשטיין: הם באים כל שנה ועושים שם סדרה של הרצאות לכל השכבה.

<אילון גולדשטיין: אנחנו פתוחים לרעיונות כאלה שהאנשים שלנו יבואו ויתנו הסברה על הזכויות.

<אילון גולדשטיין: לא רק אנחנו, אני מניח שגם של אנשים שיודעים לא פחות טוב מאיתנו את הזכויות.

<אילון גולדשטיין: שוב, זה דבר שקורה עכשיו בצורה יחסית מצומצמת ואם תהייה קריאה מהשטח לעוד אז כמובן.

יפעת שאשא ביטון: אני כבר מקדימה את המאוחר, תהייה קריאה לעוד ואנחנו נדבר עליה בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע לומר לי כמה פקחים בעצם נמצאים בשטח, בעיקר בקיץ וכמה בכלל?

<אילון גולדשטיין: באופן כללי, פקחי מנהל אכיפה וההסדרה הם לא צבועים בצבע מסוים, הם עושים הכול.

יפעת שאשא ביטון: בסך הכול 200 פקחים שאמונים על כל המרחב הזה שנקרא עבודה.

<אילון גולדשטיין: כן, בסדר גודל שאמרת.

<אילון גולדשטיין: יש פקחים באכיפה המנהלית ופקחים באכיפה הפלילית.

<אילון גולדשטיין: אני חושב שפעם הסברתי את ההבדל.

<אילון גולדשטיין: פלילית זה בעצם היותר סדרתיים והיותר בעייתיים.

<אילון גולדשטיין: שוב, בקיץ יש הבנה, זו אפילו לא הוראה, זאת כבר הבנה אצלנו באגפי האכיפה במחוזות.

<אילון גולדשטיין: מה עושים, שמים דגש על נוער ולכן הולכים לכל המקומות שאמרתי קודם, אבל אין פקחים שהם פקחי נוער ופקחים רגילים.

<יצחק קדמן: פעם היו.

<אילון גולדשטיין: כן, היום זה כבר לא.

יפעת שאשא ביטון: היום בעצם בקיץ, אנחנו מנהלים דיון כזה כי חשוב, אנחנו בדיון מקצועי.

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין חשוב לנו להבין את זה.

יפעת שאשא ביטון: אתה בעצם אומר שבקיץ יש הבנה שנדרשת יותר אכיפה.

יפעת שאשא ביטון: בקיץ יש פקחים שיורדים לשטח ומסיירים - -

<אילון גולדשטיין: אז את המיקוד של המחוזות, אנחנו אפילו לא צריכים להגיד להם את זה.

<אילון גולדשטיין: המיקוד של המחוזות הופך להיות יותר נפח של נוער, הולכים יותר למקומות שבני נוער עובדים.

יפעת שאשא ביטון: אותם אנחנו מכירים מתוקף זה שנער עובד או נערה עובדת בעצם נרשמים, נכון?

יפעת שאשא ביטון: יש איזה תהליך רישום של נוער?

<אילון גולדשטיין: ההיתר היום הוא רק בהופעות ובפרסומות.

<אילון גולדשטיין: אנחנו יודעים את זה כי אנחנו יודעים איפה נערים עובדים.

<אילון גולדשטיין: פשוט בגלל שהפקחים שלנו מנוסים.

<אילון גולדשטיין: המנהל הוא לא תינוק, הוא כבר מנהל ותיק, אז אנחנו יודעים איפה בני נוער עובדים.

<אילון גולדשטיין: למשל, קייטנות, בדרך כלל המדריכים הם בני נוער - - -

רויטל סויד: מה הממצאים שלכם?

<אילון גולדשטיין: אמרתי, בחודשי הקיץ נעשית שם בעיקר אכיפה.

<אילון גולדשטיין: אני יכול להגיד שביולי-אוגוסט בשנה שעברה נפתחו 162 תיקים.

<אילון גולדשטיין: זה הרבה יותר מאשר כל חודש אחר במשך השנה- - -

רויטל סויד: כל תיק זה נער או תיק זה מעסיק?

<אילון גולדשטיין: כל תיק זה מעסיק.

<אילון גולדשטיין: אמרתי שהיו 430 התרעות, הרבה פעמים אתה מגיע למעסיק וקולטים שיש שם הרבה נערים.

רויטל סויד: 162 תיקים, כמה נבחנו?

<אילון גולדשטיין: אני לא יכול לתת נתון של כמה עובדים- - -

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: כמה מעסיקים בחנתם?

<אילון גולדשטיין: 162 מעסיקים.

רויטל סויד: 162 שבחנתם, שיש 162 - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: זה 162 תלונות.

<אילון גולדשטיין: 162 תיקים זה אומר ש-162 מעסיקים נבדקו.

<אילון גולדשטיין: נמצא שיש שם חשד מסוים והסיפור התעכל בתוך המנהל - - -

רויטל סויד: כמה בסך הכול בחנתם, הרי בטוח היו כאלה שהעסיקו מן הסתם - - -

<אילון גולדשטיין: אין לי את הרשימה של הביקורות של סך הכול.

<אילון גולדשטיין: אני יודע רק מה שנפתח תיק, מה שהעלה חשד - - -

רויטל סויד: 162 מתוך 200 זה חמור מאוד.

רויטל סויד: אם זה 12 מתוך.

רויטל סויד: השאלה מה - - -

<אילון גולדשטיין: אין לי את הנתון הזה של כמה מעסיקים נבדקו.

<אילון גולדשטיין: אני רק יכול לומר כמה מעסיקים נבדקו ועלה חשד ובמקביל כמה התרעות, זה 430, וכמה עיצומים כספיים נתנו בסופו של דבר.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה ברשותך שאלה נוספת כדי להבין.

יפעת שאשא ביטון: אין את תהליך הרישום היום בלשכת התעסוקה כדי שנער שעובד, פעם זה היה פנקס וזה עבר כל מיני גלגולים, היום כבר לא בכלל?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כל נער או נערה שרוצים לעבוד פשוט ניגשים למקום העבודה- - -

<יצחק קדמן: הם צריכים להביא אישור רפואי.

יפעת שאשא ביטון: אישור רפואי זה או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: את זה צריך גם בחדר כושר להציג.

יפעת שאשא ביטון: ניגשים ישירות למעסיק ודרכו בעצם מתנהל השיח הזה.

<אילון גולדשטיין: נכון.

<אילון גולדשטיין: אני רק אציין שבחופשת הלימודים ישנה הנחיית אכיפה שמאפשרת לנערים לעבוד עד יותר מאוחר בלילה.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת, יש גם הבחנה והבנה של הצורך של בני נוער, שזה זמן שאפשר להרוויח כסף ולעבוד יותר.

<אילון גולדשטיין: אתה לא צריך לקום בבוקר לבית הספר, אז אפשר לעבוד עד 12 בלילה בתנאי שיש הסעה.

<אילון גולדשטיין: זה מותנה בהסעה שהיא לא אוטובוס, הסעה בסוף המשמרת וכו'.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לציין שכבר היום בתוך החקיקה יש הגדרות מאוד ברורות של כמה מותר לנער ולנערה לעבוד, באיזה שעות, עד איזה שעות, באיזה ימים.

יפעת שאשא ביטון: יש גם השגות לגבי שישי ושבת.

יפעת שאשא ביטון: הדברים מאוד מוגדרים ובני הנוער, אגב, פעם נדון החוק שהוצע בגילאי 14, שם בעצם יש החמרה יתרה לגבי עניין תנאי ההעסקה כולל הקריטריונים וכולל ההגבלה על מקומות התעסוקה המותרים.

יפעת שאשא ביטון: השאלה איך באמת אוכפים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו יודעים שלילדים בגילאי 14 מותר לעבוד במקומות מאוד מסוימים, איך אנחנו יודעים לאתר שבאמת הילדים האלה נמצאים אך ורק במקומות שמותר להם.

<אילון גולדשטיין: באופן עקרוני המקומות שאסור לעבוד, זה בעצם או מקומות שנדרשים בהם היתר ואז אין היתר.

<אילון גולדשטיין: למשל, הופעות שיש להן אופי שאינו הולם או עבודות מסוכנות.

יפעת שאשא ביטון: איך אוכפים את זה?

<אילון גולדשטיין: איך אוכפים את זה, אני לא יכול לתת תשובה חד-משמעית של איך אוכפים.

<אילון גולדשטיין: יורדים לשטח.

<אילון גולדשטיין: בעיקר אנחנו באמת ניזונים ממידע שמגיע אלינו, אבל יורדים לשטח ומסתכלים ובודקים, למשל יש עבודה של צמתים.

<אילון גולדשטיין: דיברתי עם מחוז דרום, להם יש שם בעיה שילדים הולכים לצמתים ועובדים שם וכמובן שזה מסוכן.

<אילון גולדשטיין: אי אפשר לתאר כמה זה מסוכן, זה בעיקר בפזורה.

<אילון גולדשטיין: הם יודעים כשהם יורדים לשטח בחודשים האלה ואוכפים את הדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: בעצם זה על סמך מידע.

<אילון גולדשטיין: כן.

<אילון גולדשטיין: שוב, הסיפור עם הנוער העובד והלומד הוא מבורך.

<אילון גולדשטיין: לכל מי שיש לו מידע לתת לנו אנחנו יותר משמחים לקבל את המידע הזה, לעשות איתו עבודה, לעשות היזון חוזר.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אילון.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת רויטל סויד.

יפעת שאשא ביטון: אני מברכת על הצטרפותך.

יפעת שאשא ביטון: היא דווקא לא מאלה שצועקים והיא בכל זאת הגיעה, כנראה יש אנשים כשזה מגיע לעבודה הם נמצאים שם.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לדבר עכשיו?

רויטל סויד: קודם כל אני מברכת על הדיון ואני שמחה שהוא נעשה דווקא בחורף, בשיא החורף דקות לפני הסערה ולא שבועיים-שלושה לפני הקיץ כך שאי אפשר להסיק מסקנות וקבל החלטות אופרטיביות.

רויטל סויד: הנושא של תעסוקת נוער מחד הוא מאוד מאוד חשוב.

רויטל סויד: כיף לראות בקיץ גם את בני הנוער, כמובן גם לאפשר את מקומות העבודה.

רויטל סויד: מאידך, הניצול הוא ניצול, לצערי, נוראי, הוא בא גם בשעות, הוא בא גם בשכר וגם הטבות ובכל דבר, מתי אפשר לצאת לאכול לפרק זמן מסוים.

רויטל סויד: אני חושבת שצריכה להיות אכיפה הרבה יותר משמעותית והרבה יותר.

רויטל סויד: מצד אחד צריכים להיות תמריצים למעסיקים להעסיק בני נוער בקיץ כי בכל זאת יש פה חודשים שיכולים בהחלט לעודד התעסוקה.

רויטל סויד: מאידך, האכיפה צריכה להיות אכיפה מאוד מאוד ברורה ושמעסיקים ידעו שאם הם לא שומרים על הזכויות של בני הנוער, והזכויות נרמסות זה ברור ואפילו בשכר מינימום.

רויטל סויד: לכאורה זה משהו שהוא לא הגיוני כי הוא ממש מנוגד לחוק ומעבר לחוק.

רויטל סויד: לכן אני חושבת, אני גם מברכת על הדיון ואני גם פונה אליך שתצא פה אמירה מאוד מאוד ברורה.

רויטל סויד: מצד אחד, גם תמריץ למעסיק ומאידך אכיפה מידית גם כן.

רויטל סויד: כשנער ונערה מדווחים על הניצול, שהסנקציה תהייה מידית כדי שיהיה מענה מידי ולא משהו שאחר כך נמשך חודשים וככה נמצא בין לבין.

רויטל סויד: אני מתנצלת שאני רק באה.

רויטל סויד: הנושא מאוד חשוב וראיתי אותו, אני חייבת לחזור לוועדת חוקה ששם אנחנו יושבים על חוק הטרור.

רויטל סויד: בהחלט כל הכבוד.

יפעת שאשא ביטון: אני ארגיע, אמרתי כבר בהתחלה, זה דיון ראשון בסדרה של דיונים כי הכוונה לצאת עם איזו תכנית ברורה לקראת הקיץ, כך שיהיה לנו תהליך עבודה בשלושה-ארבעה חודשים הקרובים.

יפעת שאשא ביטון: בפתיחת המושב הבא אנחנו בעצם נציג את זה כדי שבאמת נהייה ערוכים.

רויטל סויד: מבורך מאוד.

יפעת שאשא ביטון: תהייה לך אפשרות נוספת, עד אז יהיו דיונים בחוקה, אבל זה בסדר.

רויטל סויד: הטרור ימשיך להיות גם אז מן הסתם.

יפעת שאשא ביטון: הנוער העובד והלומד בבקשה.

<שרית אולשביץ: שלום לכולם.

<שרית אולשביץ: אני שרית, אני מרכזת את האיגוד המקצועי לנוער בנוער העובד והלומד.

<שרית אולשביץ: הנוער העובד והלומד הוא גם הארגון היציג של בני הנוער במדינת ישראל.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, שכל נער ונערה שעבדו באיזה מקום ויש להם איזה חשש שהם לא קיבלו את כל הזכויות שלהם יכולים לפנות אלינו.

<שרית אולשביץ: אנחנו ניתן סיוע משפטי וייצוג משפטי, זה לא עולה כסף לבני הנוער.

<שרית אולשביץ: אנחנו הבאנו את הנתונים שלנו לוועדה הזאת.

<שרית אולשביץ: אני אתחיל וגם אגיד, אמרו את זה כבר קודם, על זה שמתכנים עכשיו ולא במאי-יוני ועל זה שיש כבר דיונים, ראיתי שרשומים כל חודש, בעיניי זה מדהים.

<שרית אולשביץ: אני לא מעט שנים בתחום ולא ראיתי כזאת רצינות - - -

<יצחק קדמן: זה מאוד לא ישראלי.

<שרית אולשביץ: זה בעיקר מאוד רציני.

<שרית אולשביץ: זה מאוד מאוד משמח כי זה אומר שיש פה שותפות רצינית ואמתית ורצון אמתי לדאוג לנושא הזה.

<שרית אולשביץ: אנחנו כל שנה מוציאים דוח של הפעילות שלנו, של הפניות אלינו.

<שרית אולשביץ: הבאתי אותו גם כדוח כך שתוכלו להתרשם ולראות.

<שרית אולשביץ: אני אגיד קצת על הפניות שמגיעות אלינו.

<שרית אולשביץ: אלינו פונים גם בטלפון ואפשר לפנות אלינו גם באתר שלנו, גם בפייסבוק.

<שרית אולשביץ: יש לנו מוקד טלפוני שפתוח 24 שעות ביממה.

<שרית אולשביץ: בשנה שעברה פנו אלינו 60 אלף בני נוער.

<שרית אולשביץ: סליחה, סליחה, 6,000, לא 60 אלף.

<שרית אולשביץ: 6,000 פניות.

<שרית אולשביץ: בתוך 6,000 פניות הצלחנו להחזיר מהידיים של מעסיקים לידיים של בני נוער 2.2 מיליון שקל.

<שרית אולשביץ: צריך להגיד שזה הרבה לא בגלל הסכום, הסכום הוא לא מי יודע מהגדול, פשוט כשמדובר בבני נוער התחלופה היא מאוד מאוד גדולה, אז כל אחד מבני הנוער מקבל סכום נמוך יחסית.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, נערים יכולים לפנות אלינו גם בשביל 400 שקל, גם 200 שקל שחסרים להם במשכורת, בטח חבר'ה שעובדים בקיץ חודש-חודשיים ובסוף העבודה הם גילו שהם רק לא קיבלו שעות נוספות, או רק לא קיבלו נסיעות, או רק לא קיבלו חופשה שנתית שזה משהו שבכלל בני נוער לא יודעים שמגיע להם.

<שרית אולשביץ: מבחינת ההסברה, אני אגיד שאנחנו נכנסנו בשנה שעברה ל-80 בתי ספר.

<שרית אולשביץ: כמו משרד הכלכלה אנחנו נכנסים לכל מקום שמזמין אותנו.

<שרית אולשביץ: מעבירים הרצאות לשכבות, מחלקים גם חומרי הסברה לבני הנוער.

<שרית אולשביץ: יש לנו את זה, זה נקראה אקורדיון כי זה מתקפל כמו אקורדיון שמתמצת לבני הנוער בסוף ההדרכה שלנו את הזכויות.

<שרית אולשביץ: אתם יכולים לראות, זה בעברית ובערבית.

<שרית אולשביץ: אני אגיד, לפני שנה עשינו גם סקר מאוד מאוד מקיף יחד עם מכון גיאוקרטוגרפיה.

<שרית אולשביץ: סקרנו הרבה מאוד בני נוער מכל המגזרים, זאת אומרת, גם בנים, גם בנות, גם מהמגזר החרדי, גם מהמגזר הדתי, גם מהמגזר הערבי.

<שרית אולשביץ: הנתונים שגילנו הם נתונים לא מאוד מפתיעים מצד אחד.

<שרית אולשביץ: מצד שני, הם מאשררים את החששות שהיו לנו.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, בתוך הסקר הזה גילנו קודם כל שרק 5% ממי שענה לסקר, ידע באמת כמה מגיע לו.

<שרית אולשביץ: כששואלים בני נוער: 'אתם יודעים כמה מגיע לכם', כולם אומרים כן.

<שרית אולשביץ: כששואלים אותם, מה שכר המינימום - - -

יפעת שאשא ביטון: לא באמת יודעים.

<שרית אולשביץ: רק 5% ידעו להגיד.

<שרית אולשביץ: אנחנו ככה עגלנו, לא הלכו על האגורות.

<שרית אולשביץ: אמרנו שאם זה בטווח זה בסדר, אם הם ענו 18-19 אמרנו שמבחינתנו זו תשובה נכונה.

<שרית אולשביץ: רק 5% באמת ידעו להגיד כמה מגיע להם מבחינת השכר.

<שרית אולשביץ: גילינו ש-220 אלף בני נוער משתתפים בשוק העבודה כל שנה ויש עוד 120 אלף בני נוער שמחפשים עבודה שהעידו על עצמם: 'הלכתי, חיפשתי עבודה, לא מצאתי' - - - <קריאה:> כמה?

<שרית אולשביץ: 120 אלף בני נוער שאמרו: 'חיפשתי ולא מצאתי'.

<שרית אולשביץ: זה שם אותנו באיזו סיטואציה, קצת מוזר לקרוא לזה 'אבטלת נוער' כי נוער לא מפרנס - - -

יפעת שאשא ביטון: אני התנגדתי להגדרה הזאת של 'אבטלת בני נוער'.

<שרית אולשביץ: זו באמת הגדרה קצת מוזרה מצד אחד.

<שרית אולשביץ: מצד שני, זה מאוד משפיע על הניצול כי ברגע שעל כל משרה של נער באולם אירועים יש להרבה בני נוער אפשרות לבוא להיות המלצר הזה, אז כנראה מי שיקבל את העבודה זה מי שיהיה מוכן להתפשר על השכר שלו.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, אם אני אלך ואגיד שאני רוצה את שכר המינימום לפחות, פתאום ההיא ותבוא ותגיד, אני לא יודעת, שלאירוע של 10 שעות לקבל 100 שקל, אז כנראה ייקחו אותה ולא אותי שאני לא מוכנה להתפשר.

<שרית אולשביץ: בעניי זה עניין מאוד גדול שאנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מטפלים בו.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, את אמרת קודם - - -

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו פה, בשביל לחשוב איך מטפלים בו.

<שרית אולשביץ: נכון.

<שרית אולשביץ: את אמרת מקודם באמת שצריך לחשוב על דברים חיוביים, אל תמריצים שבעינינו זה דבר מאוד חשוב.

<שרית אולשביץ: עוד כמה נתונים ובזה נראה לי שאני אסיים.

<שרית אולשביץ: 80% בתוך הסקר שלנו דיווחו שהם לא קיבלו שעות נוספות.

<שרית אולשביץ: 50% מבני הנוער דיווחו שלא היה להם איך לחזור הביתה כי סיימו לעבוד אחרי האוטובוס האחרון.

<שרית אולשביץ: 42% דיווחו - - -

יפעת שאשא ביטון: על פי חוק חייבים לדאוג להם להסעה.

<שרית אולשביץ: 50%, בלילה בקיץ בחופש הגדול שכשאין אכיפה עד 12 בלילה בהתניה שדואגים להסעה לבני נוער.

<שרית אולשביץ: יכול להיות שגם במהלך השנה, כשילד בן 17 שהולך לעבוד אפילו בקניון, אבל אם הוא מסיים לעבוד בהיתר ב-11 בלילה או 11:15 והאוטובוסים רק עד 9.5 לא יהיה לו איך לחזור הביתה.

<שרית אולשביץ: - -

יפעת שאשא ביטון: אז אולי צריך להרחיב את זה גם.

<שרית אולשביץ: זה שהמעסיק יהיה מחויב לדאוג לחזרה הביתה.

<שרית אולשביץ: 42% אמרו שהלימודים שלהם נפגעו בעקבות העבודה.

<שרית אולשביץ: אני לא חושבת שכל ה-42% מדברים על זה שהם נשרו מהלימודים או משהו כזה, אבל אני מעריכה שזה קשור לתוצאות המבחנים - - -

יפעת שאשא ביטון: לרמת הלימודים.

<שרית אולשביץ: כן.

<שרית אולשביץ: 33% דיווחו על השפלה במקום העבודה, שהושפלו על ידי המעסיק.

<שרית אולשביץ: בעניי זה דבר בעייתי שגם עליו אנחנו צריכים לחשוב.

<שרית אולשביץ: קודם כל, יש לנו שיתוף פעולה מאוד מאוד פורה עם משרד הכלכלה שבאמת מוכן לקבל מאיתנו את כל הפניות.

<שרית אולשביץ: אצלנו, גם לאתר פונים אלינו המון.

<שרית אולשביץ: נכנסים לאתר אצלנו כל שנה 200 אלף.

<שרית אולשביץ: יש לנו כניסות ייחודיות, זאת אומרת, ממשתמשים שונים.

<שרית אולשביץ: 200 אלף זה הרבה מאוד.

<שרית אולשביץ: באמת את הדברים החמורים אנחנו מעבירים למשרד הכלכלה.

<שרית אולשביץ: אני שמחה לשמוע שזה באמת מטופל, הציר שלנו באמת מאוד מאוד פורה.

<שרית אולשביץ: אנחנו מאוד שמחים גם להיות פה וגם לחשוב בצורה יצירתית ובצורה בונה, דרך תמריצים ולא רק בשיטת המקל והגזר.

<שרית אולשביץ: אני מאוד מאוד חושבת שבני נוער יצאו לעבוד, אני מאוד מאמינה בערך העבודה.

<שרית אולשביץ: זה שם אותם במקום הבוגר והאחראי.

יפעת שאשא ביטון: טוב שאת אומרת את המשפט הזה.

<שרית אולשביץ: זה מאוד מאוד חשוב.

<שרית אולשביץ: זה באמת חשוב שבני נוער יצאו לעבוד.

<שרית אולשביץ: אנחנו לא מתביישים בזה, רק אני חושבת שצריך לדאוג להם ושלא יעבדו בתנאים של ניצול.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: מצד אחד זה מאוד חשוב, יש בזה הרבה ערכים גם חברתיים וגם חינוכיים שמגולמים בתוך זה.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שלצד זה יש עלינו חובה לדאוג לכך שתופעת הניצול והפגיעה בילדים במקומות העבודה תהייה מזערית עד כדי להפסיק, בשביל זה אנחנו כאן.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור יצחק קדמן בבקשה.

<יצחק קדמן: תודה גברתי.

<יצחק קדמן: אני רוצה להצטרף לאלה ששיבחו אותך עד זה שהקדמת נעשה לנשמע ושאנחנו מקיימים את הדיון הזה כבר עכשיו.

<יצחק קדמן: אני רוצה להעיר כמה הערות שלא נשמעו כדי לא לחזור על מה שאמרו אחרים.

<יצחק קדמן: א', אני מציע לבדוק אם אין מקום לשנות את החוק בנושא הגיל בעבודה שאיננה בתקופת החופש הגדול כפי שניסינו.

<יצחק קדמן: בינתיים לא הצלחנו להוריד את הגיל בחופש הגדול כדי לאפשר לעוד ילדים ליהנות מחוויית העבודה במקומות מאוד מוגבלים ומוסדרים.

<יצחק קדמן: אני חושב שצריך לשנות את גיל המינימום בשאר ימי השנה.

<יצחק קדמן: הגיל שהיום קיים, גיל 15, היה מותאם בשעתו לגיל חינוך חובה שהסתיים בכיתה י'.

<יצחק קדמן: הכנסת עשתה דבר מאוד חשוב ואפילו מהפכני ותקנה את "חוק חינוך חובה", היום הוא עד סוף כיתה יב'.

<יצחק קדמן: כשמדובר במהלך שנות הלימוד ולא תקופת החופשים, בטח לא בחופש הגדול, אני חושב שזה רע מאוד.

<יצחק קדמן: שמעתי מה אמרתם לגבי פגיעה בלימודים, שנערים ונערות בני 15 נאלצים תוך כדי הלימודים שלהם.

<יצחק קדמן: אני חושב שיש מקום לבחון אם בעקבות שינוי "חוק חינוך חובה" אין צורך לשנות את גיל המינימום לעבודה - - -

יפעת שאשא ביטון: עד גיל 16.

<יצחק קדמן: להעלות אותו.

<יצחק קדמן: בתקופה של מהלך הלימודים.

<יצחק קדמן: קשה לי לראות שאפשר להתנגד לדבר כזה.

<יצחק קדמן: אולי אפשר לעשות עסקת חבילה, להוריד בקיץ ולעלות בשאר השנה.

<יצחק קדמן: דבר שני שרציתי להגיד, יש תחום שכמעט לא הוזכר פה, זה לא עבודת קיץ, זה ניצול נוראי בעבודה ובעיקר במגזר הבדואי שעובדים בעבודות בלתי מתקבלות על הדעת.

<יצחק קדמן: לפני שנה מת ילד כשעבד בפינוי פסולת וצואה ברפתות מהרעלה שהוא חטף שם.

<יצחק קדמן: זה היה במהלך שנת הלימודים הרגילה, הילד היה בן 14, דברים כאלה נעשים.

<יצחק קדמן: בזמנו הייתה אלינו פניה מאזור רהט שבו ב-5 בבוקר הוציאו ילדים, לפעמים במכות, מהבית כדי לעבוד בשדות בחקלאות.

<יצחק קדמן: זה תחום שאומנם אינו מייחד את הדברים שאתם דיברתם עליהם - - -

<שרית אולשביץ: אנחנו גם יצאנו להפגין, זה היה מאוד, אני זוכרת את זה.

<יצחק קדמן: אבל זה תחום שצריך, אבל במיוחד משרד הכלכלה צריך להיכנס לעניין הזה.

<יצחק קדמן: פה נעשים דברים שפוגעים בבריאותם, בשלומם ולפעמים בחייהם של ילדים וגם של ילדים מאוד קטנים.

<יצחק קדמן: בחלק מזה יש גם את התעסוקה, לא תמיד קוראים לה תעסוקה, תעסוקה ברוכלות: מכירת פרחים ודברים מהסוג הזה שכולל גם עבודה בצמתים שזה מאוד מסוכן, אבל גם אם זה לא במצתים זה בצדי הדרך.

<יצחק קדמן: זה נעשה תוך ניצול נוראי, הילד מקבל שקל על כל זר שהוא מוכר, אם הוא מוכר.

<יצחק קדמן: אם משהו שם לא הסתדר גם לוקחים ממנו את השקל הזה.

<יצחק קדמן: בעניין הזה אני מוסיף עוד דבר נוסף וזה עבודה בשווקים.

<יצחק קדמן: כל מי שיוצא לשווקים, מחנה יהודה בירושלים, הכרמל, התקווה ותל אביב ובשווקים אחרים יכול לראות את זה בעין בלתי מזוינת, לא צריך בשביל זה משקפות מיוחדות.

<יצחק קדמן: עובדים שם ילדים, בדרך כלל מהמגזר הערבי, לפעמים גם ילדי עולים בתנאים לא תנאים, בשכר לא שכר.

<יצחק קדמן: לפעמים נותנים להם שקית של ירקות או פירות במקום לשלם להם, לפעמים גם זה לא ובסוף היום בועטים בו ואומרים לו: 'תעוף מפה, תסתלק לי מהעיניים'.

<יצחק קדמן: זה לא נעשה במחתרת, זה לא נעשה מתחת לפני האדמה במרתפים חשוכים, זה נעשה לעיניי כל.

<יצחק קדמן: אגב, כשאת אמרת שצריך להגביר את המודעות, זה לא רק של התלמידים בבית ספר, זה גם של האזרחים.

<יצחק קדמן: יש אזרחים טובים שעוברים בשוק כל יום, זה לא יכול להיות.

<יצחק קדמן: התמ"ת או משרד הכלכלה לא יכול להיות בכל מקום כל הזמן, אבל יש שם אזרחים.

<יצחק קדמן: אני מסתכל על אנשי מועצת התלמידים, עוברים שם גם אזרחים שהם מתחת לגיל 18 וזה אתם, צריך לפתוח את העיניים.

<יצחק קדמן: לא יכול להיות שאדם יפתח את הדלת לנער שהביא לו משלוחים מהסופר ולא יעשה עם זה משהו כשהוא רואה ילד קטן מביא את המשלוחים.

<יצחק קדמן: הוא מרים דברים ששוקלים יותר ממנו.

<יצחק קדמן: דבר נוסף שאני רוצה להפנות תשומת הלב אליו ואולי גם לשאול את משרד הכלכלה.

<יצחק קדמן: בשנת 2012 יזמנו תיקון ל"חוק עבודת נוער" שמאפשר הוצאת צווי מניעה לפני שהעבירה מתרחשת.

<יצחק קדמן: אנחנו שמנו לב שיש במקומות מסוימים, או שמגייסים קטינים לעבודה או שיש הודעות שמהן אנחנו יודעים שהולכת להתבצע פה עבירה ואפשר למנוע אותה לפני שהיא מתבצעת.

<יצחק קדמן: אני לא יודע כמה צווי מניעה כאלה מאז 2012 כשהחוק הזה חוקק משרד הכלכלה טיפל בהם.

<יצחק קדמן: זה מכשיר יוצא מן הכלל, לא לחכות שהעבירה מתבצעת ולהפעיל אמצעי אכיפה, אלא למנוע.

<יצחק קדמן: אם מפרסמים באיזה מקום שדרושים לבית מטבחיים ילדים ובני נוער, ואנחנו יודעים שבחוק כתוב במפורש שבית מטבחיים זה מקום שאסור בעבודה של בני נוער, אנחנו יכולים למנוע את העבירה.

<יצחק קדמן: אני לא יודע כמה השתמשו בסעיף הזה שהוא סעיף חדש יחסית.

<יצחק קדמן: אני רוצה בסוף להפנות קריאה דווקא מהבית הזה.

<יצחק קדמן: אנחנו מצאנו, אני חושב שהנוער העובד והלומד יכול לחזק את זה, שאחד המקומות שמתבצעת הפרה של זכויות ילדים בעבודה זה דווקא המפלגות.

<יצחק קדמן: בתקופות בחירות, בין אם זה רשויות מקומיות או בחירות לכנסת, זמן האחרון יש לנו כל שנתיים בחירות לכנסת, מעסיקים הרבה מאוד בני נוער בחלוקת פליירים ובכל מיני עבודות מהסוג הזה.

<יצחק קדמן: אנחנו התרשמנו שביותר ויותר מפלגות או שלא משלמים בכלל או שלא משלמים נכון.

<יצחק קדמן: לא יכול להיות שמפלגות שמרכיבות את הבית זה לא יהוו דוגמה ומופת לאחרים ויהיו כאלה שפוגעים בזכויות של בני נוער.

יפעת שאשא ביטון: מוכרת לכם התופעה?

יפעת שאשא ביטון: יש לכם עדויות - - -

<שרית אולשביץ: אני אגיד, אני לא אגיד פה שמות של מפלגות, אבל אני כן אגיד שרוב המפלגות ברגע שפנינו אליהם, אנחנו עשינו קמפיין ובטח גם בבחירות האחרונות שהיו לפני כשנה, עשינו קמפיין גם ביום הבחירות עצמו.

<שרית אולשביץ: עברנו כמעט 200 קלפיות ודיברנו עם בני הנוער שעבדו בקלפיות, לקחנו את הטלפונים של מי שרצה ואז שלחנו להם ב-12 לחודש, יום אחרי, לשאול אותם הם באמת קיבלו את הכסף.

<שרית אולשביץ: תוך כדי קיבלנו מאות פניות.

<שרית אולשביץ: צריך להגיד שרוב המפלגות ברגע שפנינו אליהן עם השמות ועם הנתונים: 'הוא עבד בקלפי הזאת, בבית ספר הזה, בשעה הזאת', כן רוב המפלגות החזירו את הכסף וזה כן הסתדר.

יפעת שאשא ביטון: עבודה מעניינת וחשובה - - -

<שרית אולשביץ: לגבי המקומיות זה באמת עניין הרבה יותר מבולגן.

<שרית אולשביץ: ברגע שמפלגה מקומית לא נכנסת לקואליציה היא פשוט מתפרקת ואין מה לעשות עם זה.

יפעת שאשא ביטון: זה קשה ומורכב.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מקלב אני ברשותך אני אתן לראש מועצת התלמידים כי הוא ממהר לוועדת הכלכלה, הוא עסוק לא פחות מחברי הכנסת.

אורי מקלב: חשבתי שהוא ממהר ללימודים.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: זה יום של וועדות אז נאפשר לו לדבר ואחר כך אעביר אליך את רשות הדיבור.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה אליאב.

<אליאב בטיטו: כמו שיפעת אמרה, אנחנו קצת קצרים בזמן, אנחנו נשמח לראותך אותך.

<אליאב בטיטו: פשוט תכף יש וועדת הכלכלה בנושא הטסטים שיפעת כמובן שותפה בו.

<אליאב בטיטו: כמעט בכל מאבק שלנו אנחנו זוכים לראות את יפעת ניצבת קדימה, ואנחנו רואים את זה גם היום.

<אליאב בטיטו: זה ברמה שאני חייב להגיד את הדברים האלה.

<אליאב בטיטו: תראו, אנחנו מדברים פה הרבה על זכויות נוער עובד.

<אליאב בטיטו: אני רוצה לספר לכם על מיזם שהתחלנו לפני כשנה בכלל בנושא של זכויות של בית הספר.

<אליאב בטיטו: המיזם הזה נקרא "באיזו זכות".

<אליאב בטיטו: מדובר במוקד פניות שפועל 24/7 על ידי נציגי בני נוער, על ידי בני נוער שבעצם מטפלים בפניות ומעבירים אותן הלאה, כמובן בשיתוף משרד החינוך.

<אליאב בטיטו: בימים האלה אנחנו מרחיבים את הפרויקט גם לזכויות נוער עובד.

<אליאב בטיטו: לצערנו לא זכינו לשיתוף פעולה מצד הנוער העובד למרות שניסינו כמה פעמים.

<אליאב בטיטו: אם אתם תוכלו לסייע לנו בזה אני יותר מאודה - -

<תומר ריבלין: לא, שנייה.

<תומר ריבלין: אנחנו עשינו אתכם ישיבה בשנה שעברה.

<אליאב בטיטו: משם זה פשוט לא התרומם.

<אליאב בטיטו: אני יודע שמי שמטפלת מצדנו לא הצליחה ליצור קשר.

<אליאב בטיטו: אם תוכלו לסייע לנו אני יותר מאשר אשמח כי זה באמת נושא שמאוד מאוד חשוב לנו.

<אליאב בטיטו: זה לא בקטע של ביקורת, שלא יובן לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: הנה יושבים כולנו פה מסביב לשולחן, אנחנו נטפל בזה.

<אליאב בטיטו: אני חושב בפן הפרקטי, אנחנו מדברים פה הרבה על ניצול בני נוער.

<אליאב בטיטו: ברור לנו שהיום מצב בני הנוער לא טוב.

<אליאב בטיטו: יש במדינת ישראל ובכלל בכל מדינה ובכל בכל אוכלוסייה יש בדרך כלל שני קצוות: האוכלוסייה היותר בוגרת שזה הקשישים והאוכלוסייה של ילדים ונוער שהם הקצוות שהכי קל לנצל, כי הם בדרך כלל אוכלוסיות הקיצון.

<אליאב בטיטו: אנחנו מדברים פה ספציפית על בני נוער שעוד יותר קל לנצל אותם.

<אליאב בטיטו: אנחנו רואים את הניצול באמת מהמסיבה שלא יודעים את הזכויות שלהם.

<אליאב בטיטו: עכשיו, להיכנס פה לבית ספר ופה לבית ספר זה נחמד.

<אליאב בטיטו: בימים אלה אנחנו מתחילים להיות מיועדים להיכנס לכל בתי הספר בארץ בטווח לא של יום-יומיים, אבל של שנה-שנתיים.

<אליאב בטיטו: אנחנו מתחילים עכשיו פרויקט של ביקורי בתי ספר של המועצה.

<אליאב בטיטו: מגיעים נציגי נוער לבתי הספר, מסבירים על המועצה.

<אליאב בטיטו: מבחינתנו אנחנו ניקח את זה צעד אחד קדימה ונסביר גם על זכויות נוער עובד, ניקח את זה גם לשם.

<אליאב בטיטו: אנחנו נשמח באמת להפיץ כרזה.

<אליאב בטיטו: תראו, היום מאוד מאוד זול להפיץ כרזות, להפיץ כרזות לכל בתי הספר בארץ לא עולה לא יותר מ-5,000 שקל.

<אליאב בטיטו: אם הוועדה תקראה למשרד החינוך לצורך העניין לבוא ולהנפיק פוסטרים ולתלות אותם בבתי הספר - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר את זה מתוך ידיעה מוחלטת?

<אליאב בטיטו: מתוך ידיעה מוחלטת כי הפקנו עכשיו את פרויקט של "כל בתי ספר".

<אליאב בטיטו: איתן מהמשרד נמצא כאן והוא יכול לאשר את הדברים- - -

<שרית אולשביץ: לפני 6 שנים אנחנו באמת הפצנו יחד עם מועצת התלמידים הארצית פוסטר לכל בתי הספר.

<מאיר נח: מאז התלמידים התחלפו.

יפעת שאשא ביטון: בואו נבדוק את זה.

יפעת שאשא ביטון: אם זה יהיה אפשרי מבחינה חוקית אנחנו נהייה מוכנים לתת את הבוסט הראשוני השנה דרכנו - - - <קריאה:> דרכך, זה לא של הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: דרכי, אבל אני אומרת את זה בשם הוועדה.

<אליאב בטיטו: זה מסוג הדברים שמדובר בעלויות מאוד קטנות, אבל יכולות לתת מענה מאוד מאוד גדול בפן ההסברתי יותר.

<אליאב בטיטו: לתלות פוסטר בבית הספר זה כבר יכול לתת מענה.

<אליאב בטיטו: אנחנו עושים את זה עכשיו ב"זכויות התלמיד" דרך משרד החינוך מתחילים לעשות.

<אליאב בטיטו: אם זה יהיה עם הנוער העובד זה יהיה מצוין.

<אליאב בטיטו: מבחינת מועצות נוער, מה שאנחנו עוד עושים, אנחנו עושים ירידי תעסוקה.

<אליאב בטיטו: ירידי תעסוקה בדרך כלל קורה לקראת הקיץ, כמובן בשיתוף הנוער העובד שכמובן דואגים להגיע.

<אליאב בטיטו: יש לנו את החוברות שאנחנו מנפיקים לבני נוער ומחלקים אותם, זה צעד מאוד מאוד טוב.

<אליאב בטיטו: יש עניין שבו אנחנו נתקלים, הרבה פעמים מעסיקים בכלל לא רוצים להעסיק את בני נוער מסיבה מאוד פשוטה, בסדר אלה בני נוער, מה הם בכלל יכולים לעשות, עדיף כבר להעסיק מבוגרים שזה באותו מחיר.

<אליאב בטיטו: אני לא יודע מה הפתרון לזה, אבל שווה לשים דגש איך מתמרצים את המעסיקים, לאו דווקא בפן הכספי, אולי בעניין של תמריצים.

<אליאב בטיטו: אולי ליצור תו תקן שבעצם מעסיק שמשלם כחוק יהיה איזה שלט בכניסה של תו תקן חברתי.

<אליאב בטיטו: משהו שהוא ברמה ארצית יכול מאוד מאוד להיות חיובי.

<אליאב בטיטו: זה מהבחינה הזאת.

<אליאב בטיטו: יש עוד דבר אחד וזה חשש להתנכלות.

<אליאב בטיטו: פה הייתי רוצה באמת לשאול את משרד הכלכלה מה בעצם קורה במידה שמתנקמים בבני נוער, יש חשש מאוד גדול לדווח.

<אליאב בטיטו: אני עכשיו כנער אני יודע שאם עכשיו אני אדווח מחר אני כבר לא אעבוד בעסק הזה כי למעסיק יהיה אינטרס לפטר אותי.

<אליאב בטיטו: הוא יגיד: 'זה השטינקר הזה שהולך להלשין עלי'.

<אליאב בטיטו: אני אומר את זה בשפה הכי רגילה.

<אליאב בטיטו: יש היום איזה פתרונות בשטח כשאתם אוכפים את החוק, יש דרכים לאכוף את זה מול המעסיק?

אורי מקלב: הגנה על עובדים.

אורי מקלב: חושפים שחיתויות, אבל - - -

יפעת שאשא ביטון: יש לי גם רעיון על אופן דיווח ובקרה של זה.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מדברים על קווים שהם טלפונים לצורך העניין, אני כבר בפתרונות, כשיש דיווח אז פשוט אפשר להגיע אם זה דרך משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אני תכף אתן עוד רעיון יצירתי של שיתוף הרשויות, אבל באמת להגיע לאותו מוסד, לבדוק את זה ואז זה לא מגיע כביכול מהנער, זה מגיע מאיזו בדיקה שגרתית בשטח ואז זה מסיר את העננה של הפגיעה בנקמן.

<יוסי עמרם: קיימים גופים כאלה, סליחה שאני מתפרץ.

<יוסי עמרם: אני אחד האנשים שמטפל בדברים כאלה.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, אנחנו ניתן לך את רשות הדיבור.

<שרית אולשביץ: יש חוק שאומר שאסור לפגוע בנער.

<אליאב בטיטו: לא.

<אליאב בטיטו: השאלה אם בפועל זה קורה, נער מדווח ובסוף הוא מפוטר.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת שבסוף אסור לפגוע, הם פשוט לא פוגעים, הם יזיזו אותו הצידה בצורה הכי חוקית.

<אליאב בטיטו: זה בדרך כלל מזכיר אימהות שהן בהיריון ואז המעסיק פוגע בהן.

<אליאב בטיטו: השאלה היא אם לגבי בני נוער יש דרך לאכוף את זה.

<אילון גולדשטיין: הקושי שאתה מתאר זה קושי אינהרנטי אצל כלל העובדים.

<אילון גולדשטיין: כל עובד חושש למקום עבודתו ברגע שהוא מתלונן.

<אילון גולדשטיין: בגלל זה אפשר להגיש תלונה בצורה אנונימית לחלוטין ובעצם מבחינת העובד זה יגמר בזה.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת, הוא מגיש תלונה, להתראות ואז יום אחד יגיעו.

<אילון גולדשטיין: אגף המודיעין שלנו יבדוק את הסיפור ופתאום יום אחד - - -

<מאיר נח: מה זה אומר יום אחד?

<מאיר נח: נניח שלא למחרת, אבל - -

<אילון גולדשטיין: לא למחרת, אבל בטווח זמן קרוב.

<אילון גולדשטיין: כאילו, זה לא שהוא ייתן ואנחנו נבוא שנה אחר כך כשהוא כבר לא יהיה שם.

<אילון גולדשטיין: הוא יגיש את התלונה ובוקר בהיר אחד יגיעו פקחים של משרד הכלכלה כבקורת שגרתית למעסיק.

<אילון גולדשטיין: למעסיק לא יהיה בכלל מושג, מבחינתו הוא יחשוב שפשוט עברנו ברחוב ונכנסנו.

<אילון גולדשטיין: כך בעצם אנחנו אמורים להגן על בני נוער כמו גם על כל עובד.

<אילון גולדשטיין: זאת אומרת, זה מנגנון שקיים אצל כל עובד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן דגש על הסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: במסגרת מה שאנחנו נעשה כאן ננסה גם לגבש דרך התייעלות בסיפור הזה, לראות איך אנחנו מגנים עליכם מצד אחד ומצד שני - - -

<אליאב בטיטו: אנחנו נשמח תמיד לשתף פעולה.

<אליאב בטיטו: אני ממש מתנצל שאנחנו קמים.

<אליאב בטיטו: תודה רבה ואנחנו נתעדכן בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: תשמור מקום לחבר הכנסת אורי מקלב.

<יוסי עמרם: גברתי היושבת ראש, אני אומר לו משפט אחד לפני שהוא הולך.

<יוסי עמרם: יש משטרת בני נוער.

<יוסי עמרם: במשטרה יש מתנדבים גם סמויים וגם גלויים.

<יוסי עמרם: השיתוף הפעולה עם יחידות הנוער, אני מדבר כאיש ביטחון בעברי וכאיש משטרה ולא רק שאני פעיל חברתי ומשפטן משקיף כאן, שיתוף הפעולה איתם זה מביא לכם פירות.

<יוסי עמרם: כך אתם יכולים להעניש את המעסיק שעושה לכם בעיות מבלי שהוא ירגיש מאיפה זה בא.

<יוסי עמרם: כמו שמענישים עבריין סמים ובכל תחום אחר, בכל מקום כשמישהו מטריד בבניין ומוכר סמים או מבצע עבודות בלתי חוקיות קוראים למשטרה.

<יוסי עמרם: המשטרה עושה את הבילוש ועושה את העבודה שלה מבלי שידעו בבניין מי דיווח.

<יוסי עמרם: זו לא הלשנה, זה שמירה על החוק, זו אזרחות טובה.

<יוסי עמרם: תתחילו ללמוד שזו אזרחות טובה ושמירה על החוק.

<אליאב בטיטו: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אליאב.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אורי מקלב בבקשה.

אורי מקלב: תודה גברתי היושבת בראש.

אורי מקלב: אני לא יכול להתייחס לנושא הדיון של שמירה, פיקוח ואכיפה על עבודת נוער מבלי שאני אתייחס לדיון שהיה במליאת הכנסת, אני לא יודע אם אחרים התייחסו לזה, בנושא החוק שלך להורדת גיל העבודה.

אורי מקלב: <קריאה: > בקיץ.

אורי מקלב: בקיץ.

אורי מקלב: בוודאי בקיץ.

אורי מקלב: כאן כתוב שבפרט בקיץ.

אורי מקלב: יכול להיות שהקיץ בפרט, אני מתייחס לקיץ.

אורי מקלב: אני חושב שאם מישהו רוצה לקחת דיון סוער, לקרוא לזה דיון סוער, לראות שכל כולו היה פופוליזם אמתי ולא ענייני.

אורי מקלב: לטעון על הורדת גיל העבודה שזו עבודות בו בזמן, התעמרות בילדים בו בזמן כשהפוך, הוא לתת הגנה.

אורי מקלב: החוק הזה בא לתת הגנה.

אורי מקלב: אני רואה את זה גם על האכיפה.

אורי מקלב: אני באופן אישי, אני לא אומר סיעתי, מה שאומרת הסיעה אפשר לשקול, אני ממילא תומך בהצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: מכוון שאנשים מחברים ביחד בין עבודת בני נוער ושמירה על זכויותיו.

אורי מקלב: דהיינו, כדי למנוע פגיעה בו אנחנו לא רוצים לתת לו לעבוד ולא כך הדבר.

אורי מקלב: העבודה היא ערך בפני עצמה, במקביל צריך לתת את ההגנה שצריך לתת לילד, זו חובה.

אורי מקלב: היא חובה, אבל לא פחות גם לתת את האפשרות לעבוד.

אורי מקלב: אני חושב שקודם כל העבודה היא ערך, היא ערך בפני עצמו ולא רק בגלל הכסף.

אורי מקלב: זה חלק מחנך, זה חלק טבעי שצריך להיות לבנאדם מבלי שאני מגיע לאלטרנטיבה.

אורי מקלב: מה האלטרנטיבה של אותו ילד או נער, איך נקרא לזה, באיזה מקום זה השעמום, זה הבילוי, זו הבטלה שהיא אם כל חטאת בעיניי.

אורי מקלב: לכן, מעבר לזה שהאלטרנטיבה גרועה יותר, פעם אחת אני מדבר.

אורי מקלב: פעם שנייה האלטרנטיבה גרועה יותר.

אורי מקלב: צריך לתת את כל ההגנה לנוער שעובד וזה בצורת: תקנות, הגבלות, פיקוח, שמירה על זכויות, למנוע ניצול – את כל זה צריך לתת וצריך באמת לחוקק ולהקפיד על כך.

אורי מקלב: הניסיון למנוע את העבודה ולקרוא לזה עבדות וניצול, לדעתי זה פופוליזם אמתי דבר שעושה רק רע לבני הנוער.

אורי מקלב: לא לתת לעבוד, בעצם אנחנו פוגעים באפשרות הזאת.

אורי מקלב: החלק של העבודה הוא גם חוויתי, הוא לא לכולם הוא לא עבדות, לא לכולם זה קושי.

אורי מקלב: העבודה עצמה היא חלק שממלא אותו בסיפוק ובעשייה ואיזו זכות יש לנו לקחת את זה.

אורי מקלב: למה אנחנו מדברים על הורדה, למה מה שהיה פעם נכון אנחנו צריכים לשנות את זה?

אורי מקלב: כאן אנחנו יודעים שהסיבה שהגבלנו את הגיל היא מכמה סיבות.

אורי מקלב: יש סיבה מרכזית שהיא, כשאדם בגיל צעיר, הוא לא יודע לשמור על הזכויות שלו, אין לו מודעות, שיקול הדעת שלו, אפשר לנצל אותו אפילו מבלי בכלל שהוא מודע לניצול.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בדור אחר, הדור הצעיר הוא הקדמה והטכנולוגיה גם קידמה אותו בעניין הזה.

אורי מקלב: הוא יודע הרבה יותר את הזכויות שלו, הוא יודע בכלל הרבה יותר.

אורי מקלב: זכויות התלמיד זה אחד הדברים שכל ילד יודע לנפנף בזכויות התלמיד.

אורי מקלב: אז מה, כאן הוא לא יודע על זכויות של נוער, גם את זה הוא צריך לדעת.

אורי מקלב: יש לו גישה קלה מאוד לכל הזכויות האלה.

אורי מקלב: אנחנו נותנים לו מספיק את ההבנה שהוא יכול מבלי שאנחנו נותנים, הוא ידע שיש לו את זה.

אורי מקלב: מכיוון שהיום בני נוער וילדים חשופים לזה הרבה יותר מהר אז ממילא אנחנו יכולים גם להוריד את הגיל.

אורי מקלב: אני חושב שאני רוצה לחזק את ידייך בעניין הזה ולא באמת להתרשם, עמדת בכבוד, באמת בכבוד כי בכל אופן את לא חברת כנסת ותיקה פה.

אורי מקלב: עמדת בכבוד על דוכן הנאומים עם מתקפה רבתית.

אורי מקלב: מי שייקח היום את דברי הכנסת, וייקח ויסנן את הדברים, אנשים או שלא ידעו או שעשו את עצמם שהם לא יודעים.

אורי מקלב: וכי ביקשת להוריד את גיל העבודה בלי שום הגנות, בלי שום דבר?

אורי מקלב: הפוך, את מצד אחד ביקשת להוריד ומצד אחד החוק גם נותן הגנות ואת כל מה שצריך, את התמיכות בעניין הזה.

אורי מקלב: יוסי אתה, אני מבין שהחוק הזה כתוב שזה היה, לא יודע אם, ביוזמתך, תמיכתך בדברים האלה.

אורי מקלב: - - -

יפעת שאשא ביטון: ביוזמתו.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים אתכם בעניין הזה.

אורי מקלב: אתה עדיין נשארת פה בכנסת.

אורי מקלב: אני לוקח אותך כמקום מקצועי שדואג לילד והגנה לילד.

אורי מקלב: אני גם חושב שצריך לצאת בהגנה מסוימת, רק בפעם הבאה יבוא לידי ביטוי שאתה עומד מאחורי זה, זה נבלע.

אורי מקלב: אני ידעתי שאתה עומד מאחורי זה, אבל - - -

<יצחק קדמן: אפילו ראש הממשלה אמר שאני עומד מאחורי זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל היה שם איזה מסך כזה שהיה קשה לחדור אותו.

אורי מקלב: היה צריך להגיע לאיזו פשרה או משהו, אבל צריך לתת הגנה לדבר הזה.

אורי מקלב: זה להגנה על זכויות הילד, זה מקום לטובת הילד ולא למקום השני.

אורי מקלב: את לא מייצגת מעסיקים או אנשים שהם רוצים את האפשרות לקבל כוח אדם זול, לא משם באת, לא משם החוק הזה מגיע.

אורי מקלב: כל הדיון בעניין הזה, אנחנו צריכים כי גם זכויות הילד.

אורי מקלב: לעבוד על הזכויות יחד עם הגנות נכונות שיש לתת לו.

יפעת שאשא ביטון: לגמרי, זו חובה אמתית שמוטלת עלינו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אורי מקלב.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות למשרד החינוך, איתן.

יפעת שאשא ביטון: היי, לשמוע ממך, אין שאלה שבסוף הדיון, אני כבר קצת מקדימה את המאוחר, אני אפנה למשרד החינוך כדי שתבנה איזו תכנית משותפת יחד עם משרד הכלכלה להסברה בבתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבתי הספר הם פלטפורמה מצוינת, אתה מגיע לכל התלמידים, זה משהו שאתה יכול לעשות אותו תהליכי.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת מה אתם עושים כבר עכשיו.

<איתן טימן: שלום וברכה.

<איתן טימן: קודם כל, בדיון מקדים שקיימנו לקראת היום, קודם כל אנחנו מברכים על הדיון המקדמי.

<איתן טימן: הרבה מאוד פעמים בוועדה הזאת זה עולה.

<איתן טימן: יש כמה דברים בבסיס שלא קודמו, יכול להיות שצריך פה יותר החלטה של שרים.

<איתן טימן: למשל, מערך העבודה בין משרד הכלכלה לבין משרד החינוך שבעבר היה ברמה הרבה יותר גבוהה ירד מאוד.

<איתן טימן: כלומר, בעבר היינו מקבלים מהם חומרים, בעבר המפקחים שלהם עזרו לנו, גם ההסברה, זה די נעלם.

<איתן טימן: כלומר, הקשר היום בין המשרדים כמעט ולא קיים וזה פוגם כי בסופו של דבר חוברת הזכויות היא שלהם, היא לא שלנו.

<איתן טימן: אנחנו יותר נעזרים בנוער העובד שזה חלק אינטגרלי מאיתנו, לעשות את מערך ההסברה בבתי הספר כשהמשרד, לכאורה, אמון על זה, זה לא קיים.

<איתן טימן: אנחנו רואים מנתוני השטח, יש לנו את מחלקות הנוער שכל הנוער עובר דרכם.

<איתן טימן: הם אמרו לי שני משפטים: אחת, מדובר על עבדות מודרנית, ובמיעוטים אנרכיה גדולה.

<איתן טימן: כלומר, המצב הוא מאוד חמור בנתונים שזורמים אלינו.

<איתן טימן: מתברר שרמת האכיפה במדינה היא מאוד נמוכה, המדינה לא שמה הרבה מפקחים.

<איתן טימן: יש פה גם משהו שציינו, עולם המעסיקים זה עולם שיודע לנצל את הבטן הרכה שנקראת נער.

<איתן טימן: בפריפריה גם גילנו שהפער בין ההיצע לביקוש הולך וגדל, ככל שהפער גדל הנער מתפשר כי אין לו בררה ואז הוא לא מתלונן, לכן דווקא מה שעושים פה זו עבודה טובה.

<איתן טימן: אנחנו עושים כמה דברים.

<איתן טימן: אחת, אנחנו לקראת פסח תמיד מוצאים על סדר היום של המשרד, זה אומר שלקראת החופש אנחנו שמים על סדר היום כדי לייצר שיח ציבורי בבתי הספר, בשיעורי החברה, נושא שאנחנו מעוניינים שיוצף לבני הנוער.

<איתן טימן: אנחנו כל שנה מוציאים על סדר היום את נושא הקיץ ושמים את הדגש על הדברים האלה, מבקשים גם חומרים מהנוער העובד כדי להעביר, שהילדים יבינו את זכויותיהם ויערכו נכון.

<איתן טימן: אין תכנית מערכתית, את זה אמרתי לך נקודתית - - -

יפעת שאשא ביטון: כלומר, בסוף זה וולונטרי, זה בית ספר שמוכן לקחת ולאמץ את זה - -

<איתן טימן: לא.

<איתן טימן: לא.

<איתן טימן: יש חוזר מנכ"ל שמחייב פעילות לקראת הקיץ: ביטחון, בטיחות, נושא עבודה ונושא הפנאי, כי אנחנו מממנים את אתרי נוער בישראל.

<איתן טימן: בקיץ אנחנו מאוד דומיננטיים דרך מנהל חברה ונוער כי זה מהות קיום המערכת.

<איתן טימן: למשרד יש חוזרי מנכ"ל וכדומה.

<איתן טימן: אני אומר שמה שיותר בעייתי, השוק הזה מאוד פרוץ.

<איתן טימן: המקום היחיד שאנחנו לכאורה הבעלות זה הקייטנות.

<איתן טימן: "חוק הקייטנות" הוא אצלי, זה אומר שאני יכול להגיד ששם בין 15-20 אלף בני נוער שעובדים מקבלים את מה שהחוק אומר, כי אנחנו לא מאשרים את הקייטנה אם לא.

<איתן טימן: כלומר, כחלק מתנאי סף לאישור קייטנה בודקים את נושא השכר, ושם יותר קל לנו.

<איתן טימן: חוץ מהשוק הזה, כי המדינה שולטת ושם יש פקחים, שם יחסית המדינה שמה הרבה מאוד.

<איתן טימן: היא לקחה את כל מערך הפיקוח של הטיולים ושמה אותו בקייטנות.

<איתן טימן: אנחנו היום מגיעים, בקיץ בין 60%-80% ביקורים בקייטנות ואנחנו בודקים.

<איתן טימן: חוץ מהנושא הזה אין לנו שום מושג בדברים האלה.

<איתן טימן: הדבר שאתם כן העלאתם וגם לנו זה חוזר, זה שבני נוער מתלוננים שיש פער בנושא מוסר התשלומים בין הבחירות הארציות למקומיות.

<איתן טימן: הרבה פונים אלינו למחלקות הנוער שבבחירות מקומיות זו אנרכיה גדולה.

<איתן טימן: נעלמים מהמערכות, כי זה סייעות רבות.

<איתן טימן: שם באמת צריך לעשות הרבה יותר הסברה דרך השלטון המקומי - -

יפעת שאשא ביטון: חד-פעמיות.

<איתן טימן: בדיוק, ושם הרבה בני נוער, אנחנו לא הכתובת, אנחנו רק רואים את הדברים האלה.

<איתן טימן: מה שאני מציע פה לוועדה, תראו, יש מושג שנקרא - - -

יפעת שאשא ביטון: סליחה, ברשותך רק כדי להבין ובמאמר מוסגר.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו יודעים על נוער שעובד במפלגה מסוימת, לא משנה ואפילו שהיא מתפרקת ביום שאחרי, אין לנו את הכלים בעצם לכפות עליהן?

יפעת שאשא ביטון: בכל זאת הן היו גוף מעסיק גם אם היום לא.

יפעת שאשא ביטון: אין לנו את הכלים לכפות עליהן את התשלום לנוער?

<יצחק קדמן: אפשר להגיש תביעה נגדן.

יפעת שאשא ביטון: כמה ילדים בעצם ילכו להליך משפטי שהוא עצמו - - -

<שרית אולשביץ: יש ילדים שבאים אלינו, אבל גם כשמקבלים פסק דין זה לא אומר בהכרח שמישהו יממש את פסק הדין הזה.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, אם הקופה של אותה מפלגה ריקה - - -

יפעת שאשא ביטון: גם אם מדובר במועמדים ברשימות של מועמד עצמאי שאנחנו יודעים שזו אחריות של הבנאדם, אין שום דרך?

<שרית אולשביץ: לעשות הרמת מסך ולהפוך אותו, את הבנאדם, הרי הבנאדם נעזר בכסות של מהפלגה.

<שרית אולשביץ: את תובעת את המפלגה, לא את הבנאדם הפרטי.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי.

<איתן טימן: יש לי שתי הצעות.

<איתן טימן: הצעה אחת שהצענו גם לשלטון המקומי והצענו את זה עם האגודה למחלקות הנוער.

<איתן טימן: כמו שמשרד החינוך פותח ב-15 באוגוסט את פתיחת השנה ברוב עם והדר עם כל העולם, לפתוח ב-15 ביוני את אירועי קיץ ישראל, משרד החינוך יחד עם כל השותפים.

<איתן טימן: אנחנו בקיץ מפעילים למעלה מיליון בני נוער או ילדים בישראל.

<איתן טימן: פתיחת מפעלי קיץ בישראל עם תנועות, עם ארגונים, עם רשויות זה כמעט פואמה של פתיחת שנת לימודים.

<איתן טימן: שם גם אפשר להביא את זה בעוצמה אדירה.

<איתן טימן: מהשנה זה יהיה בין שר החינוך - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה בעצם מדבר על בית הספר של הקיץ?

<איתן טימן: לא רק זה, כל מפעלי הקיץ בישראל: בית הספר של הקיץ, מפעל הקייטנות, המחנות, הסמינרים, שוק העבודה.

<איתן טימן: מדובר שמערכת החינוך לא נסגרת היום.

<איתן טימן: אמרנו לשר לפתוח פעמיים, פעם אתה פותח את השנה ופעם אחת אתה פותח את הקיץ יחד עם ביבס מהשלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות.

<איתן טימן: זה תופס עור וגידים כל השנה הקרובה.

<איתן טימן: שם זה באמת קרקע פורייה לשים זרקור ענק גם לנושאים האלה, כי זה כבר תקשורת.

<איתן טימן: כל אלה ששותפים לא באים רק בשביל הכותרת, ישימו יותר בדברים האלה.

<איתן טימן: הדבר הנוסף, אני אומר - - -

יפעת שאשא ביטון: וזה אתה מדבר, על ה-15 ביוני - - -

<איתן טימן: זה עדיין לא סגור.

<איתן טימן: אני אומר בתחילת יוני בגלל שביולי מתחיל המערך לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: זהו, כי על אני מי שאני חושבת זה בעצם על אותם בני נוער שלא מגיעים למפעלי קיץ, לצורך העניין, אלא הם הולכים לתעסוקה חופשית, לגביהם הייתי רוצה לעלות את המודעות.

<איתן טימן: נכון, אבל אני מדבר לעלות המודעות.

<איתן טימן: הדבר הנוסף שצריכים לדעת, יש היום שני כלים שהם חינוכיים.

<איתן טימן: אחת, יש את שעת הליבה של המחנך.

<איתן טימן: למעשה זו תורת החינוך החברתי הבית ספרי שאין לזה אזכור כרגע, לכל הנושא של קיץ ועבודה.

<איתן טימן: אפשר לבדוק איך מכניסים בתכנית תרבותית ובשעות האלה.

<איתן טימן: מחר אנחנו גומרים להשלים את הליבה הרשותית של מחלקות הנוער, שהיא החינוך הבלתי פורמאלי על כלל הרשות.

<איתן טימן: שם אני עומד, בעקבות הדיונים פה להמליץ להכניס פרק בנושא הזה.

<איתן טימן: אלו אמירות שברגע שאתה מלמד ומעביר אותם לכל סוכני האמצע שהם: מדריכים, מורים, מנהלים, רכזים, מדרכי חבורות וכדומה, אוטומטית אתה מייצר גם שיח שהרבה יותר נותן לנער כתובות נוספות, ואז אתה יכול לייצר.

<איתן טימן: צריכים לדעת שהרב מאוד בני נוער פה מעדיפים לספוג ולא להעביר בגלל הבירוקרטיה האדירה וגם בגלל חוסר האמונה שיצא משהו מזה.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי, ואת זה אנחנו צריכים לשנות.

יפעת שאשא ביטון: לבנות מחדש את האמון ובעיקר של בני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: מעניין.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה איתן.

יפעת שאשא ביטון: המרכז לשלטון מקומי, הדר.

<הדר אליהו: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו פה ובטח על מה שאיתן ציין, שבאמת בחלק מהדברים עתיד להיות שיתוף פעולה בין מנהל חברה ונוער לבין השלטון המקומי.

<הדר אליהו: אני כן הייתי רוצה לומר כמה דברים שעלו לי בזמן שאנשים דיברו.

<הדר אליהו: קודם כל ברור לי שאין מנגנון, תקנו אותי אם אני טועה, אין מנגנון מוסדר שהוא רלוונטי לכל בני הנוער שיש להם בעיה.

<הדר אליהו: לא כל בני הנוער נמצאים בתנועות הנוער באשר הן.

<הדר אליהו: זה מתקשר לאמירה שלכם מקודם שיש בני נוער שאכן עובדים באותן פעילות באשר הן, ומצד שני יש הרבה שעובדים במכולת השכונתית וזה יכול לקרות גם שם.

<הדר אליהו: אנחנו בכלל מדברים פה על איזו הוויה קהילתית שאולי צריך דווקא במקום של בניית חוסן קהילתי של מה יצא לי מזה.

<הדר אליהו: אני בעל העסק בתוך היישוב, בתוך העיר, בתוך השכונה, איך אני תורם לחוסן הקהילתי.

<הדר אליהו: אני מאמינה שזה ממש כך.

<הדר אליהו: אם אני מעסיק בני נוער אז הוא לא ישב אחר הצהריים בגינה, שבעיר שאולי אני גר - - -

יפעת שאשא ביטון: אחר הצהריים זה יופי, רק בלילה הוא יצטרך לישון כדי לקום למחרת בבוקר.

<הדר אליהו: את צודקת בהחלט.

<הדר אליהו: זאת אומרת, צריך להיות פה איזה מנגנון של רווח קהילתי.

<הדר אליהו: אם יורשה, הרשות, משרד החינוך רואים בדבר הזה אמצעי לשינוי קהילתי מהותי מעבר לעניין ההעסקה עצמו ,ואז דרך זה להגיע נשכרים לטובת כל מה שקשור לזכויות העובד.

<הדר אליהו: עיקר העבודה, אני באמת אומרת את זה באמירה מאוד מאוד גדולה, הרשויות המקומיות שאם היא מפעילה ירידי תעסוקה לנוער כמובן באמצעות יחידות הנוער, לרוב גם מעמידים שם דוכן של לשכת התעסוקה עם מידע.

<הדר אליהו: שוב, זה דבר שהוא מאוד חשוב, אבל מי שמגיע מקבל את הפנקס - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, זה וולונטרי.

<הדר אליהו: כל הזמן אנחנו נמצאים במקום הזה שהמידע הוא על פניו נגיש, אבל הוא לא באמת נגיש ולא לכל האוכלוסיות.

<הדר אליהו: שוב, כי יש בני נוער שלא נמצאים בקונצנזוס המוכר לנו, נקרא לנו, שעובדים במקומות הגדולים, שעובדים ברשתות גדולות ומה שזה לא יהיה, וככה הם נופלים בין הכיסאות.

<הדר אליהו: אני חושבת ששם הבעיות הגדולות, כי ברשתות גדולות אני מאמינה שזה קורה, אבל אני מקווה שהם יותר יקפידו.

<הדר אליהו: רשויות מקומיות, אני לא מכירה את כולן, אבל מי מהן שמעסיקה בני נוער במהלך שיפוצי קיץ במערכת החינוך הן מאוד מקפידות ועל אחת כמה וכמה וכדומה.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: תוך כדי שאת מדברת יש לי רעיון, אני מקווה שאתם רושמים את הדברים כי תצאו מפה עם שיעורי בית, אז שיהיה לכם כמה טיפים.

יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה שעם כל זה שאנחנו רוצים לנגיש, הדרך שאנחנו עושים, לצורך העניין, אנחנו לא נכנסים למערכת החינוך וגם לא תמיד כולם נמצאים בכיתה וגם לא תמיד כולם מתעניינים, לא כולם חושבים שהם יעבדו.

יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין יש הרבה לאווים בתוך הסיפור והזה והרבה ספקות.

יפעת שאשא ביטון: השאלה כל הזמן, איך אנחנו ממקסמים את ההגעה שלנו לבני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: עלה לי רעיון, אם בעצם אנחנו נעשה את זה בשיתוף עם השלטון המקומי באופן כזה שכל בית אב שיש בו ילדים מתבגרים, לצורך העניין אנחנו יכולים לדעת את זה כי יודעים בעצם מי תלמידי התיכון באותו ישוב, יקבל אגרת שבעצם מסבירה את התנאים ואת הזכויות של נוער עובד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים איזו מדרגה, יוצרים איזה שלב ומגיעים לכל בית.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת, גם אם הוא מסתכל ומעיין, בסופו של דבר איפשהו זה ייתפס ואז גם ההורים נחשפים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מרווחים ככה גם את ההורים וגם את הילדים בסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני רציתי קודם לשאול אותך שאלה- - -

<איתן טימן: אפשר דרך ארנונה, כולם פותחים את זה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

<איתן טימן: הוא לא יכול להיות אדיש, יש חלוקה מסודרת - - -

יפעת שאשא ביטון: מעולה.

יפעת שאשא ביטון: מצוין.

<איתן טימן: עושים התקשרות עם קבלן ואז עושים את זה חודש לפני.

<הדר אליהו: מצד שני, הרבה מאוד - - -

יפעת שאשא ביטון: גם וגם.

<הדר אליהו: זה צריך להיות גם וגם כי הרבה דברים הופכים דיגיטליים היום וגם התשלומים - - -

יפעת שאשא ביטון: אפשר גם וגם.

יפעת שאשא ביטון: אם הם יראו שזה מגיע מכמה ערוצים הם ייתנו לזה בעצם את הדגש שצריך.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה רעיון מצוין.

יפעת שאשא ביטון: היום זה גם לא עולה הון כסף, זה משהו שהוא בהחלט ישים ואני חושבת שצריך לכתוב את זה.

<הדר אליהו: מצד שני, הכתובות גם נמצאות, להבנתי ואני חלילה מעבירה אחריות או משהו כזה, גם באמצעות בתי ספר.

יפעת שאשא ביטון: את מקסימום מוסיפה אותם לרשימת התפוצה, את יודעת.

<הדר אליהו: נכון.

<הדר אליהו: רשימת התלמידים בתיכון אחד או ב-15 תיכונים בעיר בסך הכול בעיר גדולה, וזה לא משנה, בעצם זה אותו דברור בין אם זה בית הספר או הרשות.

<יצחק קדמן: זה לא נורא אם הם יקבלו את זה פעמיים.

יפעת שאשא ביטון: בואו ניקח בחשבון - - -

<הדר אליהו: זה לא יציק, זה משהו פתיר.

<שרית אולשביץ: היה פעם שמשרד החינוך העביר דרך התעודות בכל התיכוניים בארץ.

יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי רוצה שזה יגיע לתעודה.

יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה אומרת שזה יגיע לתיבת הדואר.

יפעת שאשא ביטון: בכוונה אני רוצה שזה יגיע לבתים כדי שגם ההורים יחשפו לזה.

יפעת שאשא ביטון: אם זה מגיע מכמה מקומות זה מקבל גם את הדגש הראוי כי מבינים שיש פה סיפור רציני.

יפעת שאשא ביטון: העניין של בתי הספר הוא חשוב, הוא נכון, אפשר להיעזר גם בו אלא שלא כל בני היישוב, אה, אז הם מקבלים את זה מבית הספר שבו הם לומדים.

יפעת שאשא ביטון: זה רעיון ששווה לחשוב עליו ולראות את ההיתכנות בכל אחד מהמקרים.

<הדר אליהו: יש פה גם איזושהי אמירה, שאם נחבר את ההורים מהמקום שמשהו קורה בבית הספר, שיש שיעורי חינוך בנושא הזה אז שתדע, יכול להיות שהבן שלך לא סיפר לך, אבל זה מה שקורה בבית הספר - - -

יפעת שאשא ביטון: מערכת החינוך, נשמע ישים ואפשרי.

<איתן טימן: אפשר לעשות היום.

<איתן טימן: יש עכשיו תכנית של המשרד "מעורבות חברתית והתפתחות אישית".

<איתן טימן: אני אומר שמספיק שבני הנוער, אני הייתי אומר את זה למועצה כי אני עובד איתם, היו מקימים כמו קדמן כזה.

<איתן טימן: כמה בני נוער שהולכים להיות ניצבים בית ספרית לנושאים האלה.

<איתן טימן: הרי כל הנושא של השר היה ליצור אקטיביזם חברתי, לא התנדבות.

<איתן טימן: התנדבות יש יותר מדי, אין לנו בעיה.

<איתן טימן: האקטיביזם הישראלי מאוד נמוך יחסית לעולם.

<איתן טימן: כל הרעיון הוא להיאבק על זכויות התלמיד ואין יותר טוב מזה.

<איתן טימן: אפשר לפתח את זה בתוך הספר, שיקומו בני נוער שזה נוגע אליהם והם יהיו חבורה.

<איתן טימן: אפשר להתחבר לנוער העובד שייתנו להם את ההשתלמויות וכדומה, ואז יהיה להם עוד כתובת משלהם בתוך עצמם.

<איתן טימן: בתוך עצמם הם מדברים הרבה יותר מאשר מולנו - - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, דרך מועצות התלמידים בעצם.

<איתן טימן: בדיוק.

<איתן טימן: את זה רשמתי - - -

<הדר אליהו: אפשר אפילו שזה יהיה חלק מתעודת בגרות חברתית של קבוצה שתבחר לנהל את העניין הזה.

<איתן טימן: אנחנו נכיר להם בזה, אין בעיה.

יפעת שאשא ביטון: פנים בית ספרית זה רעיון יפה.

יפעת שאשא ביטון: רעיון יפה, צריך באמת לראות איך מיישמים אותו.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, אני רוצה רגע לחזור לשאלה, הפרעתי לך קצת קודם, מבחינת השלטון המקומי האפשרות שפקחים יישוביים, הרי יש לנו את משרדי הרישוי, נכון?

יפעת שאשא ביטון: לא משרד הרישוי, מחלקת רישוי - - -

<הדר אליהו: פיקוח עירוני.

יפעת שאשא ביטון: כן.

יפעת שאשא ביטון: בכל אחד מהיישובים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא לוקחת את זה לפיקוח כי לא בכל המקומות זה מוסדר.

יפעת שאשא ביטון: עד כמה הם יכולים לעזור לסיפור הזה במהלך חודשי הקיץ, יותר לסייר, יותר להיכנס לבתי עסק לראות מי עובד שם.

יפעת שאשא ביטון: כשפוגשים בני נוער בעצם לשאול, הרי הם ממילא נמצאים בתוך המרחב העירוני, אז שבקיץ זה יהיה הדגש.

יפעת שאשא ביטון: זה חודשיים בסך הכול - - -

<הדר אליהו: ברמה העקרונית זה לא בתכולת העבודה שלהם.

<הדר אליהו: פה אנחנו בעצם - - -

יפעת שאשא ביטון: בעצם צריך לדבר כדי לגייס את השלטון המקומי בהיבט הזה?

<הדר אליהו: תראי, זו עבודה שצריכה להיעשות בדרגים גבוהים יותר.

<הדר אליהו: בעצם כשבאים באיזו פנייה לראשי הרשויות: 'נכון זה לא בתכולת העבודה, אבל בואו ננקוט באיזו אחריות - - -

יפעת שאשא ביטון: על הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: כל רשות והילדים שלה.

<יצחק קדמן: יש פה גם בעיות משפטיות של האצלת סמכות - - -

<איתן טימן: והצגת מסמכים.

<איתן טימן: דרך אגב, בזמנו הרחיבו להם את הנושא 'אדום לבן'.

<איתן טימן: כלומר, עשו הרחבה לפקחים העירוניים על משטרת ישראל.

<איתן טימן: משטרת ישראל אמרה: 'אנחנו לא יכולים לאכוף את 'האדום לבן'.

<איתן טימן: אין לנו מספיק שוטרים.

<איתן טימן: העבירו בהחלטת, נדמה ששר הפנים זכאי בסמכותו - - -

יפעת שאשא ביטון: אפילו לא לאכוף.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת ברמה שהוא יכול לתת דוח, אבל כמו שהנוער העובד לצורך העניין מעביר דיווחים למשרד הכלכלה, אז מתוך האחריות של מבוגר אחראי לצורך העניין ביישוב.

יפעת שאשא ביטון: שהפקחים העירוניים יסתובבו ואם הם מזהים משהו שהוא נראה חריג, או לא כשר או דורש בדיקה או מוטל בספק, פשוט הוא מדווח למשרד הכלכלה ומשרד הכלכלה עושה את הבדיקה.

יפעת שאשא ביטון: תחשבו על זה.

יפעת שאשא ביטון: קחו את זה כמשהו - - -

<הדר אליהו: מבחינתי המאקרו, האבא נקרא לזה, זה משרד הפנים שמדבר על תכולת התפקיד של הפקחים באשר הם, או מי שלא יהיה - - -

יפעת שאשא ביטון: אם נחליט שזה משהו שהוא ישים ושאנחנו רוצים ללכת לכוון שלו, אז למפגשים הבאים אנחנו נזמן אותם ונשמע את ההתייחסות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: בעצם אם את אומרת שזה משרד הפנים.

<הדר אליהו: ככל שאני מבינה, כן.

<הדר אליהו: אני חושבת שאם אנחנו עושים מהלך שכזה, אנחנו לא יכולים להישען על מקומו הטוב, רצונו, מנהיגותו של ראש עיר זה או אחר, כי זה חשוב לו, כי זה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו הולכים אנחנו הולכים למהלך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצאים מכאן עם תכנית שהיא ברורה לכולם וכולם מחויבים לה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבנה אותה בצורה שהיא לא וולונטרית כי אני לא רוצים להישאר במקום הוולונטרי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה הדר.

יפעת שאשא ביטון: דפנה, את רוצה להתייחס או פשוט את נהנית מהדיון?

<דפנה רומן: לא.

<דפנה רומן: האמת שהמשטרה כן רואה דווקא בחיוב עבודה של בני נוער, כמובן שזה בהתאם לחוק.

<דפנה רומן: כמו שציינתי בדיונים הקודמים, בעצם האכיפה היא לא בתחום של המשטרה למרות שאנחנו אמרנו נשתלב באיזו קבוצת עבודה לראות איפה אנחנו כן יכולים לתרום.

<דפנה רומן: אני חושבת שהעניין של ההסברה לצד האכיפה הוא מאוד מאוד חשוב וצריך להגיע לכמה שיותר ציבור בין אם זה תלמידים, בין אם זה הורים, בין אם זה הציבור בכללותו.

<דפנה רומן: אני בכלל חשבתי, את יודעת, משהו אפילו בטלוויזיה, משהו כזה להגיע לכמה שיותר אנשים כי יש הרבה חוסר מודעות.

<דפנה רומן: המשטרה קצת משולבת באכיפה פה, אבל אם יש משהו בוועדה הזו כשנשב ושנוכל לתרום, אז כמובן.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת רגע למשפט הפתיחה, אתם בעצם רואים בחיוב את כל נושא של עבודת הנוער כי אתם מזהים שבמקומות, ככל שיש עבודת נוער בעצם נפגשים בפחות תופעות בעייתיות.

<דפנה רומן: בעצם מה שקורה, הרבה פעמים בני נוער הם משועממים ואין להם מה לעשות, הם נמצאים כל היום בבית, הרבה פעמים זה יכול גם להגיע למצב של, אנחנו רואים יותר בחודשי הקיץ, יותר עבירות של בריונות וקטטות ושימוש יותר באלכוהול ודברים כאלה.

<דפנה רומן: יש אכיפה מוגברת בתחום הזה.

<דפנה רומן: ככל שיש יותר עבודה וקטינים יותר עובדים התופעות האלה פוחתות ולכן אנחנו רואים את זה מאוד בחיוב.

<יצחק קדמן: אמרה פעם ראש מחלקת נוער במשטרת ישראל משפט שאני תמיד מצטט אותו.

<יצחק קדמן: אמרה: 'ככל שאנחנו מעסיקים אותם יותר הם מעסיקים אותנו פחות'.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: גם פה בוועדה זה עלה כמה פעמים.

יפעת שאשא ביטון: זה נכון, בואו נודה על האמת, זה נכון.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל בירן.

יפעת שאשא ביטון: מיכל את רוצה להתייחס?

מיכל בירן: אני מצטערת שלא יכולתי להיות בכל הדיון.

מיכל בירן: זה יום כזה שיש בו הרבה דיונים במקביל, גם חברת הכנסת שאשא ביטון הייתה בדיון הקודם שבו השתתפתי והזדרזה להגיע לכאן.

מיכל בירן: בכל הרצאה שאני מרצה בפני בני נוער אני מתחילה בשאלה 'מי יצא לו כבר לעבוד'.

מיכל בירן: אני שואלת אותם קצת באיזה עבודות ואז אני שואלת: 'מי חושב שהוא נוצל בעבודתו'.

מיכל בירן: אני שואלת את השאלה הזאת גם מבוגרים ואז אני מספרת לבני הנוער על ההבדל המאוד משמעותי שקורה כל פעם מחדש, כמו על פי ספירלה, שבני נוער חושבים שהם לא נוצלו.

מיכל בירן: אז שאלתי אם הם חושבים שבאמת בני נוער מנוצלים פחות ממבוגרים ושזו הסיבה שכל כך מעט בני נוער מרימים את היד לעומת מבוגרים.

מיכל בירן: כששואלים את זה בישראל אני חושבת ש-90% מהאנשים מרימים את הילד.

מיכל בירן: אנחנו מגיעים ביחד למסקנה שזה קשור גם למודעות וגם לעוד עניין, על זה שבני נוער נוטים לחשוב שאם נוצלת זה מצביע על החולשה שלך ועל משהו לא בסדר שאתה עשית.

מיכל בירן: <קריאה:> פרייר

מיכל בירן: כן, פרייר וחלש.

מיכל בירן: זה דבר שבני נוער מאוד לא אוהבים להודות בו.

מיכל בירן: אני כן מברכת על היוזמה להעלאת המודעות.

מיכל בירן: אני מצטערת שאני לא אוכל להישאר לכל הישיבה, אבל היה חשוב להגיע לרגעים קטנים להגיד שאני מברכת על הדיון, ומה שנקרא 'חיילת שלכם' בעניין ובכל מה שיידרש.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת מיכל בירן.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו מהמשמר החברתי.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: רק תגיד שם לפרוטוקול.

<יוסי עמרם: יוסי עמרם מהמשמר החברתי בכנסת.

<יוסי עמרם: גברתי היושבת ראש הנכבדה, נכבדיי.

<יוסי עמרם: בנוסף לזה שאני משקיף כאן של המשמר החברתי מתוך דאגתי לחברה ולזכויות החברה אני גם פעיל חברתי שנים וגם אחראי על שירות לאזרח באזור מגוריי.

יפעת שאשא ביטון: והוא אם יורשה.

יפעת שאשא ביטון: אזור מגוריך איפה?

<יוסי עמרם: עפולה.

<יוסי עמרם: אני גם בקשר וגם מתנדב בסיירת הורים בעירייה ובמקומות רבים כולל בשיטור הקהלתי, ובקשר עם הקהילה והחברה.

<יוסי עמרם: בשביל זה אני גם אמרתי לבחור לפני שיצא, אני גם מכיר אותו, שעליו לפנות ליחידת נוער במשטרה כאשר יש עבירות פליליות.

<יוסי עמרם: הרבה תלונות אני מקבל במשרדי מהורים רבים שמתלוננים על הטרדות מיניות במקום העבודה כולל אלימות של ממש, אלימות פיסית כלפי ילדיהם.

<יוסי עמרם: הבנים שלהם פוחדים להתלונן במשטרה או להתלונן לגופי נוער בין אם של משרד החינוך, או בכל מקום שאמר האדון הנכבד, מחשש שלא יקבלו את שכרם או שיוציאו עליהם שם רע.

<יוסי עמרם: יגידו שהם סתם מלשינים וסתם ככה.

<יוסי עמרם: כמו שאמרתי לבחור הנכבד, זו לא הלשנה זו אזרחות טובה ושמירה על החוק כאשר אתה מדווח על העבירה.

<יוסי עמרם: אני לדעתי, מרוב ששמענו הרבה פעמים על הרבה מקרים ובמיוחד בקיץ מתלונות רבות של בני נוער שעובדים: במסעדות, במועדונים, בכל מיני מקומות כולל בחתונות.

<יוסי עמרם: אחרי בית ספר במקום ללכת הביתה לעשות שיעורי בית הוא הולך בערב לחתונות להגיש אוכל במלצרות בכל מיני מקומות כולל בשווקים – הם חוששים להתלונן.

<יוסי עמרם: בכל תלונה שידועה למשטרה ולרשויות על כל בעל עסק שהוא נהג באלימות פיסית או שהיו מקרים של הטרדות מיניות או מעשים שהם קשורים במין להעניש אותו בחומרה, צריך גם להעניש אותו כי צריך להעניש אותו וזה יהיה גם שיעור לאחרים.

<יוסי עמרם: לדעתי האישית כאיש חוק שבעברו איש מערכת הביטחון במשטרה, כמו שדורשים מכל בעל עסק שיקבל רישיון עסק, יש מקומות שדורשים מהם תעודת כשרות, אז בבקשה שמשרד הכלכלה הנכבד ידרוש מהם אישור שיביאו מהמשטרה.

<יוסי עמרם: בהרבה מקומות העבודה דורשים מהעובדים אישור, כמו שדורשים מהעובדים להביא אישור מהמשטרה שאין להם עבר פלילי בתחום מין ואלימות, אז שידרשו מכל בעל עסק שרוצה לפתוח עסק ואפילו שקיים.

<יוסי עמרם: מכל עסק שמעסיק בני נוער לדרוש להביא אישור שאין לו עבר פלילי בתחום האלימות ובתחום המין.

<יוסי עמרם: יש הרבה תלונות ואנחנו שומעים על הרבה מקרים כאלה.

<יוסי עמרם: הרבה נערות שעושות הפלה עוד שהן לומדות בבית הספר, שנאנסו או ששכנעו אותן לקיים יחסי מין במקום העבודה שלהן בין אם זה המעסיק או המלצרים שעובדים יחד במלצרות, או אנשים שבאים לבלות במקום שהן עובדות.

<יוסי עמרם: לכן, ממידת הזהירות ותוך דאגתנו לילדים שלנו שהם ההמשכיות שלנו, הם החיילים שלנו לעתיד שישמרו על המדינה שלנו.

<יוסי עמרם: אנחנו מחובתנו גם כהורים, אין הבדל בין הבן שלי שהוא חייל בצבא בשירות סדיר לבת שלי שבעוד שנה הולכת לשרת בצבא לבת שלך ולבת של כל אחד – כולנו משפחה אחת בבית אחד שנקרא המדינה.

<יוסי עמרם: חובתנו לשמור על הילדים שלנו ולא רק להגיד: 'אני עושה, אני עושה' ולחוקק חוקים.

<יוסי עמרם: צריך ליישם את החוקים, צריך להשגיח על הילדים שלנו במקום העבודה.

<יוסי עמרם: כמו אמרה הגברת וכמו שכבודך אמרת לפני כמה דקות, שהפקחים של הרשויות צריכים לעשות סיורים במקום העבודה ולפקח במקומות עבודה על המעסיקים.

<יוסי עמרם: לבדוק אם הם מכבדים את החוקים ואת ההסכמים, כמו שאני אומר וכמו שאני דורש גם כהורה וגם כאזרח, אני דורש שכל בעל עסק שהוא יכבד את החוקים ואת הנהלים שהוא חתם עליהם או לא.

<יוסי עמרם: לראות שהנערים שעובדים במקום העבודה אם הם מנוצלים או לא מנוצלים, יש להם בעיות או לא.

<יוסי עמרם: כמו שהשוטר מסייר - - -

יפעת שאשא ביטון: הנקודה ברורה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנקודה ברורה.

<יוסי עמרם: אני אתן דוגמה פשוטה.

<יוסי עמרם: כשאזרחים רואים שוטרים בשטח הם בטח נזהרים ובטח לא יבצעו עבירות.

<יוסי עמרם: כך גם עם פקחי העבודה של משרד הכלכלה או פקחים של הרשויות המקומיות.

<יוסי עמרם: צריך שיהיה פיקוח, צריך שתהייה אכיפה.

<יוסי עמרם: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, למשרד הכלכלה שאלה.

יפעת שאשא ביטון: יש דרך לאכוף את זה שמעסיק של בני נוער יצטרך תעודת יושר מה שנקרא, או משהו- - -

<אילון גולדשטיין: אם אנחנו רוצים שמעסיקים יכנסו תחת משטר רישוי, דבר ראשון צריך לומר שמדובר על רגולציה מאוד מאוד גדולה לכלל המשק, זה דבר, אני לא יכול לתת פה עמדה של משרד הכלכלה בנוגע לנטל הרגולטורי הזה.

<אילון גולדשטיין: הכול אפשרי, אפשר.

<אילון גולדשטיין: אני לא יודע אם - - -

יפעת שאשא ביטון: אני שואלת ברמה הריאלית, בכוונה אני לא מפנטזת פה כי אני רוצה שבסוף אנחנו נצא עם תכנית שהיא אמתית ולא רק מה כן אנחנו יכולים ומה לא.

<אילון גולדשטיין: ריאלית, לתפיסתי לא.

<אילון גולדשטיין: צריך גם לזכור שהרבה מעסיקים הם מעסיק במסעדה.

<אילון גולדשטיין: בקיץ הוא לוקח הרבה בני נוער כי זה גם הרבה יותר זול לו, אבל הוא גם מעסיק עובדים רגילים ואז יש לנו מעסיקים מעורבים, זה המון המון בתי עסק ומעסיקים בכלל.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה נוספת שגם רציתי קודם לשאול.

יפעת שאשא ביטון: שאלתי ואני מרגישה שלא עד הסוף זה חודד לי.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שלפחות על פי החוק של עבודת בני נוער, בני 14, שר הרווחה רשאי להחליט באילו מקומות מותר להעסיק בני נוער ובאילו לא.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו רשימה של מקומות באופן מוסדר שאנחנו יודעים איפה מותר לבני נוער ואיפה לא?

<אילון גולדשטיין: למיטב זכרוני יש תקנות עבודות מסוכנות - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה מבין למה חשוב החוק הזה, בעצם זה היה מאפשר לנו לתקן תקנות וזה מה שנעשה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן נתעקש על הנושא של הורדת הגיל.

<יצחק קדמן: צריך להבדיל, יש - - -

<שרית אולשביץ: אנחנו מאוד נשמח.

יפעת שאשא ביטון: אגב, זה מה שרצינו לעשות בתהליך חקיקה כי זה היה חלק ממה שתיארנו.

<יצחק קדמן: יש בחוק היום תקנות, לא לעניין גיל 14, לעבודות מותרות - -

<שרית אולשביץ: לעבודות אסורות, אבל אין לעבודות קלות.

<יצחק קדמן: יש לנו כבר, קיימים ואפשר לפקח עליהם בחוק.

<יצחק קדמן: נדמה לי שסעיף 2(א) שמדבר על התקופה בקיץ ועל הורדת הגיל בקיץ, שם מעולם לא הותקנו תקנות למרות שכתוב שהשר יתקין תקנות.

יפעת שאשא ביטון: נכון, נכון.

יפעת שאשא ביטון: זה מה שביקשתי לשר הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני נכנסתי, שם מופיע שר הרווחה.

<יצחק קדמן: את יודעת כמה שנים לקח לנו עד שהוצאנו מהעבודות האסורות עבודה במכרות.

יפעת שאשא ביטון: זאת הייתה ההזדמנות ואנחנו נעשה את זה, כי אנחנו לא נוותר על החקיקה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נביא אותה כשיבשיל הזמן.

<יצחק קדמן: צריך להתקין תקנות לעניין הספציפי של עבודת קיץ - - -

יפעת שאשא ביטון: עבודות קלות, אז אנחנו מרוויחים את ההסדרה גם של גיל 14 שקיים היום בחוק ולא נאכף.

יפעת שאשא ביטון: למעשה את יכולה למצוא אותם גם במסעדות ובכאלה מקומות שאנחנו לא רוצים למצוא את בני הנוער.

יפעת שאשא ביטון: זו הזדמנות מצוינת להסדרה.

<צח לוין: אני אשמח לשאול שאלה בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: שאלה זה תמיד קצר.

<צח לוין: אני רציתי לשאול אותך, כמה מה-162 תיקים שנפתחו בקיץ האחרון פנו אליכם, מה האחוז שפנו אליכם ומה האחוז שאתם הגעתם ומיוזמת

<צח לוין: כם פתחתם את התיק.

<צח לוין: יש לך את הנתון הזה?

<אילון גולדשטיין: לא, אין לי את הנתון הזה.

<צח לוין: אני גם רציתי לשאול אותך, האם הממוצע של הפניות של אנשים שפונים בחשאי אליכם, כמה זמן לוקח עד שזה מתחיל להיות מטופל, האם יש לך ממוצע מהפנייה עד לטיפול?

<אילון גולדשטיין: לא.

<אילון גולדשטיין: אין לי את הנתונים האלה.

<שרית אולשביץ: אני יכולה להגיד, כשאנחנו מפנים ילדים בעילום שם, זאת אומרת שילד שפונה אלינו וחושש להתלונן מול משרד הכלכלה, אנחנו מפנים בעילום שם את הדרישה, אנחנו יודעים שמהר מאוד משרד הכלכלה חוזר אלינו ושואל אותנו: 'אתם יודעים מתי זה פתוח, מה הכתובת'.

<צח לוין: זה דבר מאוד יחסי, כאילו אשמח - - -

<שרית אולשביץ: אין לי נתונים להגן עליהם, אבל כן אוכל לומר שהם מאוד מנסים לטפל בזה במהירות, זה יאמר לזכותם.

<יצחק קדמן: זה נכון, אני יכול העיד על זה גם כן.

<יצחק קדמן: תוך מספר ימים מהרגע שהפנינו כבר יצאו פקחים לשטח.

<יצחק קדמן: ימים.

<שרית אולשביץ: דרך אגב, מה שלא היה קיים פעם.

<שרית אולשביץ: זאת אומרת, כמה שנים אחורה היינו יכולים להגיש פנייה ב-2002 וב-2009 רק לראות את הטיפול בפנייה.

<שרית אולשביץ: היום זה לא קיים.

יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה אנחנו בתהליך שאנחנו בונים קדימה לקיץ, כך שאנחנו ממילא במקום של לתקן טוב את מה שהיה לפני כן.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שצריך ליצור איזו הערכות.

יפעת שאשא ביטון: אני גם מסכימה עם האמירה שעלתה כאן בעניין ההרתעה, ככל שידעו שיש יותר פיקוח ושאנשים יודעים ויש פקחים שמסתובבים, אפילו הרבה פעמים לא צריך להיכנס לבית העסק, מספיק שהם יודעים שהם מסתובבים במתחם זה.

יפעת שאשא ביטון: זה כמו מס הכנסה וכולם - - -

<יוסי עמרם: זה מרתיע.

יפעת שאשא ביטון: ליצור את ההרתעה הזו, כי אני חושבת שכל דרך שנמצא איזו אפקטיביות למניעת הניצול של בני הנוער היא מבורכת.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<צח לוין: עוד שאלה - - -

<איתן טימן: יש לי הצעה שלקוחה מעולם הכדורגל, את זה אני אגיד גם למועצות, ללכת על צל"ש לבעלי עסקים טובים.

יפעת שאשא ביטון: כן, זה חלק מהתמריץ והתו התקן שהוא העלה.

<איתן טימן: את יודעת, בכדורגל הורידו את האלימות בנוער כשעברו לכרטיסים ירוקים במקום כרטיסים צהובים והאדומים, הביאו את זה מהעולם.

<איתן טימן: הורידו ב-100% את האלימות באותם מגרשים, למה?

<איתן טימן: אחת, הם היו מקבלים על זה כרטיסים וצוברים נקודות ועל זה הם היו מקבלים בונוסים.

<איתן טימן: אני טוען שגם פה אנחנו צריכים להרגיל לתרבות משתנה.

<איתן טימן: כשאתה אומר על הכול 'אנטי אנטי' זה גם יוצר - -

יפעת שאשא ביטון: יוצר אנטי.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: זה מתחבר לגמרי עם מה שבני הנוער בעצמם אמרו: 'תעזרו לנו לתמרץ'.

יפעת שאשא ביטון: אמר את זה יפה אליאב: 'לא הכול זה כסף, תתמרצו בתו תקן חברתי'.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו אמירה נהדרת.

יפעת שאשא ביטון: באמת, שבעל עסק יש לו תו תקן כזה שהוא מעסיק בצורה ערכית, חברתית.

<צח לוין: שאלה אחרונה יש לי לכם נציגי הנוער העובד והלומד.

<צח לוין: אתם נתתם נתון של כמה בני מחפשים ולא מוצאים עבודה, את יכולה לחזור עליו.

<שרית אולשביץ: 120 אלף.

<צח לוין: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו, את רוצה לומר משהו.

יפעת שאשא ביטון: או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני אסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: ראשית אני באמת מודה לכולכם גם על הנוכחות וגם על שיתוף הפעולה והחשיבה המשותפת.

יפעת שאשא ביטון: כפי שכבר הצהרתי זו רק נקודת הפתיחה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, העבודה האמתית מתחילה עכשיו אחרי שקצת אספנו את הנתונים.

יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני באמת אשמח שלקראת הדיון הבא, הוא יהיה בעוד חודש, תתחילו לבנות תכנית שנוכל ליישם אותה כבר בקיץ הקרוב.

יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה אומרת תכנית שנוכל ליישם אותה כדי שהדברים יתכנסו למקום שהוא ריאלי, ישים ושהוא יכול להיות בר קיימא.

יפעת שאשא ביטון: לאט-לאט אנחנו נבנה את זה בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: אני מצפה במקרה הזה לשיתוף פעולה בין משרד החינוך לשלטון המקומי.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שעלו פה רעיונות מאוד יפים.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, שלטון מקומי, משרד הכלכלה, הנוער העובד ומועצת התלמידים – אני חושבת שחייב להיות שיח ביניכם.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שבחודש הקרוב לקראת ההמשך, שווה שכל אחד יעשה בתוך הבית שלו איזו מיני תכנית או איזה רעיון שיכול להצטרף אחר כך למשהו שהוא קצת יותר הוליסטי שייצור את הממשקים ביניכם.

יפעת שאשא ביטון: בדיון הבא אנחנו נדבר ממש על התכניות.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כל אחד יביא את הרעיונות, את מה שנכון לעשות לדעתו לקראת הקיץ ונתחיל לכוון את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכל הנושא של הנגשת מידע גם להורים, גם לתלמידים.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו פה על האזרחים וזה נכון, כי אם אנחנו נעורר את המודעות של האזרחים צריך לחשוב איך עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אם נעורר את המודעות של האזרחים אז אולי הם יוכלו להיות שותפים בתוך התהליך החשובה הזה.

יפעת שאשא ביטון: בעיניי, הוא תהליך חברתי והוא באמת יוצר תרבות משתנה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה מה שאנחנו רוצים בעיקר להשיג כאן.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו מנגישים את המוקדים לפניות בין אם זה שלכם ובין אם זה המוקד של "סליחה, באיזו זכות" שמועצת התלמידים דיברה עליו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם אנחנו נצליח להביא את זה למוסדות החינוך, אגב תמי, זה משהו שאפשר כבר עכשיו לראות איך אנחנו מבקשים ממשרד החינוך לנגיש לכל מוסד חינוכי, ששם בכל כיתה שתהייה הכתובת לאותו מוקד.

יפעת שאשא ביטון: כמובן שאפשר לצרף גם את המוקד שלכם, אתם תשאירו לנו את הפרטים.

יפעת שאשא ביטון: ליצור כך שיח בין התלמידים בשטח לבין הגופים הגדולים יותר.

יפעת שאשא ביטון: ממשרד הכלכלה, אני רוצה רגע למקד.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות איך אנחנו יוצרים תכנית פיקוח שהיא מוגברת.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שבהבנה שלכם צריך בקיץ לתת יותר דגש והכול, אני רוצה שהדבר הזה לא יהיה רק על פי הבנה ועניין וולונטרי, אלא שזה יהיה משהו מוצהר שהמשרד מתכנס אליו.

יפעת שאשא ביטון: אם זה אומר להגדיל פקחים או לנתב פקחים רק לטובת הסיפור של הנוער בחודשי הקיץ, או לשתף פעולה עם השלטון המקומי, אז לראות את מי אנחנו רוצים להזמין בפעם הבאה, אולי משרד הפנים, אולי מישהו אחר שדרכו אנחנו ניצור את שיתוף הפעולה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהפקחים היישוביים בהחלט יכולים לסייע בעניין, לא ברמת האכיפה כמו ברמת הדיווח ושדרכם אנחנו נוכל לאכוף את זה.

יפעת שאשא ביטון: להכניס לתכנית את העניין של תמריץ למעסיקים.

יפעת שאשא ביטון: אני כן הייתי מתחילה בתמריץ שהוא חברתי.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאפשר לחשוב על משהו יצירתי נוסף, לא יודעת, אולי הטבה או משהו שקשור לחודשי קיץ.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שתו תקן חברתי או איזה משהו שיעיד על העסק כבית עסק חברתי שמעסיק נוער יכול להיות מאוד אפקטיבי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שבתי עסק אוהבים להתהדר בתעודות היפות, אני חושבת שזה מוסיף הרבה כבוד.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לבדוק, אני לא יודעת, אולי צריך או בחקיקה או בתקנות, הרחבת עניין ההסעות גם לימות השנה.

<אילון גולדשטיין: שוב, לא הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: עניין ההסעות, ההסעה חזרה הביתה גם בימות השנה.

יפעת שאשא ביטון: זה דורש חקיקה או שזה משהו שהמשרד באופן פנימי יכול להחליט עליו?

<אילון גולדשטיין: המדיניות היום נמצאת בהנחיית אכיפה.

<אילון גולדשטיין: אני לא יודע, אבל אני חושב שיש, אמור להיות תיקון לחוק.

<אילון גולדשטיין: אני אבדוק את זה.

יפעת שאשא ביטון: תבדוק איך אפשר לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן את התשובות בפעם הבאה ומשם אנחנו נדע איך להתקדם.

<יצחק קדמן: צריך להיות ברור שהסעה בשעות מאוחרות סותרת את האיסורים של העבודה בשעות הלילה - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים עד השעות המותרות.

יפעת שאשא ביטון: הם נתנו דוגמה שלצורך העניין לעבוד עד 11 עם היתר - -

<שרית אולשביץ: עד 10 בלילה ויש בתי עסק - - -

יפעת שאשא ביטון: לא בכל המקומות יש תחבורה ציבורית ב-10 בלילה.

יפעת שאשא ביטון: בעצם שם לתת את הפתרון.

<יצחק קדמן: שלא יצא שאנחנו מאריכים להם את שעות העבודה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: בכלל לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשארים בתוך המסגרת ונותנים מענה בתוך המסגרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נותנים מענה בתוך המסגרת החוקית, אין פה שאלה בכלל, זה אפילו לא לדיון.

יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה שתצא מפה קריאה למפלגות דווקא כמי שאמון על הציבור, להקפיד בכל מה שקשור להעסקת בני נוער גם מבחינת התנאים וגם בחינת תשלום השכר.

יפעת שאשא ביטון: לגבי התקנון של העבודות הקלות, אני אומרת ואני אעשה את זה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעלה שוב את הנושא של גיל עבודת נוער בקיץ.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננצל את ההזדמנות לתקן תקנות בכל מה שנוגע לעבודות קלות עם הגבלת שעות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבנה את זה בצורה מאוד מסודרת ומוגדרת שהיה ברור לכולם מה מותר ומה אסור.

יפעת שאשא ביטון: זה כבר יהיה חלק מאיזה תהליך אכיפה ופיקוח כולל שאנחנו ממילא מובילים עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שנצליח ליצור הסדרה גם בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: מילה אחרונה, ההורים.

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת לעניין של ההורים.

יפעת שאשא ביטון: ההורים הם פקטור מאוד משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: הייתי אומרת כרגולטור לגבי כל מה שקשור לילדים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים ליצור שההורים מעורבים, שההורים יודעים, שההורים מודעים.

יפעת שאשא ביטון: לתת להם גם את הכוח ואת הכלים כדי שהם יוכלו לפקח על איפה הילדים שלהם עובדים, האם באמת מקבלים את התנאים שצריך לקיים כלפיהם ושיהיו שם, פשוט שיהיו שם.

<צח לוין: השאלה מה קורה אם ההורים הם אלה שבאיזה אופן רומזים או שולחים את הילדים לעבודה מטעמים של צרכים כלכליים.

<צח לוין: השאלה, להם כאילו תהייה את האחריות - - -

יפעת שאשא ביטון: למקרה קצה זה אני אענה לך בשתי רמות.

יפעת שאשא ביטון: אני אלך למקום הקיצוני שהורים לא אכפת להם, העיקר שהילד יביא כמה פרוטות הביתה, נניח.

יפעת שאשא ביטון: - - -

<צח לוין: בכוונה גם קצת הקצנתי את זה.

יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אני אלך איתך למקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: פה זה התפקיד שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מסירים אחריות גם שההורים מפקחים וגם כשההורים לא מפקחים.

יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו כולנו פה כדי שנראה איך אנחנו אוכפים את זה מכל כיוון אפשרי.

יפעת שאשא ביטון: אם אני אקח את זה למקום האחר, גם הורים שכל מה שחשוב להם זה שהילד יצא ויעבוד כי הוא צריך לעזור, נניח בסדר, בפרנסת הבית.

יפעת שאשא ביטון: תאמין לי שככל שכל שקל יהיה חשוב.

יפעת שאשא ביטון: הם לא ירצו שינצלו את הילדים שלהם ושכן ישלמו להם את כל מה שמגיע להם.

יפעת שאשא ביטון: כך או כך אנחנו יכולים להרוויח, אבל אני לא הולכת למקרה הקיצון הזה.

יפעת שאשא ביטון: יש עלינו אחריות כחברה וכמדינה, אנחנו נעשה אותה.

יפעת שאשא ביטון: עדיין אני רוצה גם את ההורים שיהיו נמצאים שם, נוכחים שם, בודקים, בעצם עוזרים לנו בתוך המשימה החשובה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם.

יפעת שאשא ביטון: נפגש בעוד חודש.