ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 201, 2016-03-08 14:25

אילן גילאון: אני פותח את מליאת ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אילן גילאון: יושב ראש הוועדה ביקש להתחיל והוא יצטרף בהמשך.

<אייל לב ארי: התקנות שכאן הן חלק מהתקנות המלאות שהוגשו על ידי שר הבריאות.

<אייל לב ארי: הן כוללות רק את התקנות הכלליות ואת התוספת הראשונה והתוספת השנייה שהן ההנגשות הפיזיות של בתי חולים, מרפאות ומכונים.

<אייל לב ארי: לא הנושא של המרפאות הפרטיות של רופאים בבתי מגורים או כל הנושא של השירות בכללו שניתן בשירות בריאות.

<אייל לב ארי: ככלל, ועדות מאשרות או לא מאשרות תקנות כפי שהן מוגשות להן.

<אייל לב ארי: לא קיים מה שקיים בהליך חקיקה שאפשר לפצל הצעת חוק.

<אייל לב ארי: בעיקרון לא מפצלים תקנות.

<אייל לב ארי: אנחנו באופן חריג – וזה גם על דעת היועצת המשפטית של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – נוקטים בצעד חריג שגם לא מהווה תקדים להבא, לאור המאפיינים המיוחדים של כל נושא תקנות הנגישות בכלל והמקרה הספציפי של תקנות הבריאות.

<אייל לב ארי: גם הנושא של חלוף הזמן הרב מאז התקנות היו אמורות להיות מובאות לוועדה והיו אמורות להיות מאושרות, גם לאור הכנסות הקצרות שכיהנו בשנים האחרונות.

<אייל לב ארי: לא נתעלם גם מהבג"ץ שמופנה הן כלפי הממשלה וגם כלפי ועדת העבודה וגם לאור הנושאים שאנחנו חשבנו שכן ניתן לאשר אותם בנפרד ובמנותק כיוון שכל נושא הוא גם עצמאי בפני עצמו.

<אייל לב ארי: ראינו שהדבר הזה באופן חריג מתאפשר ולכן מה שנעשה כאן, מה שמונח בפני הוועדה, מה שהוועדה מתבקשת לאשר זה גם חלק ולכן תוכל להמשיך – מה שלא קורה באופן רגיל – לדון בתקנות בחלק שעדיין לא אושר על ידה גם כדי לחסוך את כל תהליך הבאת התקנות לוועדה, מה שמחייב התייעצויות ואישורים, בין אם של שר האוצר ובין אם התייעצויות עם הנציבות או הסכמת הנציבות והתייעצות עם ארגונים שונים של אנשים עם מוגבלויות.

<אייל לב ארי: כשיהיה מוכן החומר הבא בנושאים של השירות והקליניקות הפרטיות, זה יכול להיות מובא לוועדה ללא צורך בהליכים נוספים.

אילן גילאון: אני חושב שזה מתקבל בהבנה מצד כולם.

אילן גילאון: להזכירכם, אנחנו עדיין במדע חדש.

אילן גילאון: הנושא של הנגישות הוא מדע חדש.

אילן גילאון: קצב ההתקדמות שלנו הוא משביע רצון אבל הרעיון המודולרי הזה, כדי לפצל ולהתקדם ולא לעצור, הוא מחויב המציאות ונדמה לי שאנחנו יכולים לקבל את הדברים בהבנה.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: שום דבר איננו תקדים לדבר אחר.

<אייל לב ארי: זה על אחת כמה וכמה.

<אייל לב ארי: הוא מאוד חריג.

אילן גילאון: מה קורה כרגע מבחינה פרוצדורלית?

<אייל לב ארי: אפשר לאשר בלי הקראה.

<אייל לב ארי: אנחנו לא נקריא.

אילן גילאון: אני לא מכיר עוד ועדה שהדברים נטחנים עד דק כמו בוועדה הזאת.

אילן גילאון: אני יודע את זה כי אני הכי פחות מבין מכל השולחן הזה במה שמתרחש כאן

אילן גילאון: ברמה המקצועית אבל אני כל כך סומך על ההרמוניה שישנה כאן, שאנחנו יכולים ללכת באופן בטוח קדימה.

אילן גילאון: מקסימום, אם יקרה משהו, אנחנו נתקן בהמשך.

אילן גילאון: תזכרו תמיד, השמים הם הגבול וגם אותם ננגיש בסופו של דבר.

<אייל לב ארי: כמו שאמרתי, בפני הוועדה מונח החלק הכללי של התקנות והתוספת הראשונה היא בעצם ההנגשות הפיזיות של בתי החולים, והתוספת השנייה שאלה הן ההנגשות הפיזיות של המרפאות והמכונים.

<שמעון פרג': מרפאות קיימות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

<אייל לב ארי: מרפאות קיימות, בתי חולים ומכונים.

אילן גילאון: אם למישהו יש לומר משהו, זאת ההזדמנות האחרונה.

<שמעון פרג': אני מבקש לומר משהו.

<שמעון פרג': אני רוצה דבר אחד שיישמע כאן למרות שאלעד מהאוצר מבקש לא.

<שמעון פרג': זה חשוב שגם הוועדה הזו, אחרי ששינינו את הכובע, תשמע את הדברים של משרד האוצר שיש לו לומר לגבי התקציב שנדרש ליישום תקנות אלה.

<שמעון פרג': זה מאוד חשוב לנו לדעת כי אנחנו לא נוכל לצערנו לקחת תקציבים שמיועדים לתרופות, ואני לא רוצה להרחיב בנושא הזה, ולטיפול במטופלים ולהעביר אותם.

<שמעון פרג': זה יבוא על חשבון משהו.

<שמעון פרג': אנחנו מצפים לתקציב ייעודי.

<שמעון פרג': דיברנו על זה לא פעם במסגרת ועדת המשנה ובכל מקום אפשרי.

<שמעון פרג': נשמח להתייחסותו של אלעד.

אילן גילאון: זה יהיה כמו במערכון של הגשש, אתם שואלים את אותן שאלות והם יענו לך את אותן תשובות.

<אלעד מסאסא: כמו שאמרתי בוועדת המשנה, הנושא עד עכשיו לא עלה בדיונים תקציביים בינינו לבין משרד הבריאות.

<אלעד מסאסא: כמו שאנחנו רואים את זה, האחריות התקציבית לכל הנושא הזה היא מתקציבי הפיתוח של הקופות או של משרד הבריאות.

אילן גילאון: אתה מופתע מהתשובה הזאת?

אילן גילאון: חברים, נקודת המוצא שלנו היא שאנחנו צריכים להתקין את התקנות ולכתוב את החוק.

אילן גילאון: אם מדינת ישראל רוצה להפוך את כל הגורמים בתוכה לעבריינים בסופו של דבר, כנראה שהיא יצאה מדעתה.

אילן גילאון: לכן אני מצפה שדווקא יצירת המציאות הזאת היא בסופו של דבר תוביל לקצת משאבים.

אילן גילאון: הרי זה ברור לגמרי שהבור לא יכול להתמלא מחולייתו.

אילן גילאון: לא קיים דבר כזה בטבע וגם כאן זה לא קיים.

אילן גילאון: זה דבר חיוני מאוד וצריך לומר באומץ מאיפה מורידים ולאן שמים.

אילן גילאון: זה כל האומנות של הפוליטיקה, מי מקבל כמה ומי משלם כמה.

אילן גילאון: לכן אנחנו כל שישה חודשים באים לנדנד בכובע השני שלנו, בכל אופן אני, וצריך לומר את הדברים באומץ כי גם כאן מדובר בחיים עצמם.

אילן גילאון: אני רואה את הנגישות כתכלית החברה הישראלית.

אילן גילאון: בעיני חברת המופת היא אותה חברה שמאפשרת לכל פרט בתוכה להגיע למחוז חפצו, באופן מכובד ועצמאי.

אילן גילאון: נדמה לי שלאט לאט אנחנו מטמיעים את הרעיון הזה.

אילן גילאון: זה הופך לפוליטיקלי קורקט ואנשים מבינים שנגישות זה דבר שהוא בצד המואר של הירח וצריך ללכת ולהתפתח לכיוון שלו, כולל מקבלי ההחלטות.

אילן גילאון: בסופו של דבר בכל מקום שהוא מקום ציבורי, הרשות הכוללת, הרגולציה, תצטרך לעשות סדר כי אחרת היא תהפוך את עצמה לעבריינית, הממשלה בפני עצמה.

אילן גילאון: לא שלא ראינו דברים כאלה אבל אני מקווה שזה יהיה מצומצם.

אילן גילאון: לכן אני מבין את המחשבות שטורדות.

אילן גילאון: היו לנו את הדיונים עם האקדמיה ובדיוק אותן שאלות עלו גם שם.

אילן גילאון: אנחנו צריכים לקבוע את הרף, את הנורמה והכסף צריך להגיע מן הגורן ומן היקב ואנחנו צריכים לעזור לכך שהוא יגיע.

<אלעד מסאסא: חשוב לציין שלקופות החולים וגם למשרד יש תקציבי פיתוח.

<אלעד מסאסא: במסגרת תקציבי הפיתוח הקיימים ניתן לעשות שינוי בסדרי עדיפויות.

אילן גילאון: אתה הרי לא רוצה לפתוח אתי את הדיון הזה.

אילן גילאון: אני חושב שקופות החולים עובדות בגירעון תקציבי כבר שנים.

אילן גילאון: אני קורא לזה תת תקצוב.

אילן גילאון: אין מונח כזה בכלכלה אבל אני אומר אותו.

<שמעון פרג': אין היום קופה לא גירעונית ואלעד, גם אתה יודע את זה.

אילן גילאון: את מי אנחנו מרמים בסופו של דבר?

אילן גילאון: מה זה משנה?

אילן גילאון: כל הדיבור שלנו, מה ישנה בסופו של דבר?

אילן גילאון: לכן צריך לחשוב יותר לא מי צודק ומי היה כאן קודם אלא איך פותרים את הבעיות.

אילן גילאון: אנחנו מצביעים.

אילן גילאון: מי בעד התקנות?

אילן גילאון: מי נגד?

אילן גילאון: בעד התקנות – פה אחד

אילן גילאון: התקנות אושרו.

<אורלי בוני: אנחנו רוצים להגיד תודה רבה, אילן.

<אורלי בוני: תודה רבה לכל השותפים.

<אורלי בוני: אני חושבת שעשינו עבודה באמת מאומצת משותפת ונמשיך לעבוד יחד באופן מאומץ ומשותף.

<אורלי בוני: אני חושבת שצריך לברך על המוגמ.

אילן גילאון: אני מברך את כל אחד ואחת מכם בנפרד ולחוד.

אילן גילאון: אחיה, אנחנו בקרוב נפרדים בצער מהנציב שלנו.

אילן גילאון: כמו נשיא המדינה, גם לו יש קדנציה קצובה והיא לא לכל ימי חייו למרות שזה היה טוב אם זה היה כך במקרה שלך.

<אחיה קמארה: תודה רבה.

אילן גילאון: אני לא יודע אם אני רוצה להודות כי לשותפים לא מודים אבל אני חושב שהמשמעות שלך במהלך הכולל של ההתפתחות שלנו, של התפיסה של מהם אנשים עם מוגבלויות, של התפיסה האוניברסלית בעניין הזה הייתה ראויה לפחות להדלקת משואה ביום העצמאות, ואני אומר לך את זה דוגרי.

אילן גילאון: אם זה היה בידי, אפילו הייתי נוטע בשמחה יער אבל לצערי זה לא בידי.

אילן גילאון: כך אני חושב.

אילן גילאון: אני מאפשר לך להגיד לאנשים את מוצא פיך.

אילן גילאון: כמובן שאנחנו נחגוג עוד באירועים שונים ומשונים, במשרד המשפטים או ביער ירושלים או בכל מיני מקומות אחרים אבל אנחנו כוועדה נגיד שכתזמורת של הנגישות נפרדים מאחד המנצחים של התזמורת שלנו.

<אחיה קמארה: תודה רבה, אילן.

<אחיה קמארה: אני מאוד מתרגש לקראת סיום הקדנציה עת עוברות חלק מהתקנות של נגישות המוסדות לבריאות ואם אפשר עוד לפני סיום קדנציה, שיהיו גם התקנות להשכלה גבוהה, על אחת כמה וכמה.

<אחיה קמארה: כולם כאן יודעים כמה עבודה אילן השקיע אבל כל מי שיושב כאן ורבים אחרים משקיעים מאז 2006 בניסיון נואש לשנות את החיים של אנשים עם מוגבלות בישראל.

<אחיה קמארה: הפער האבסורדי שהיה, היה דווקא שמוסדות בריאות לא היו חייבים לפי חוק להיות נגישים לאנשים עם מוגבלות והיום זה מתוקן וזה יום מרגש שמהווה הישג.

<אחיה קמארה: מגיעה המון תודה לך אילן, גם לאייל וגם לאתי על כל העבודה הקשה.

<אחיה קמארה: כל אנשי הוועדה עושים כאן עבודת קודש וזה מאוד מאוד חשוב לנו להודות לכם על כך.

<אחיה קמארה: אמר אייל בצדק עת דיברנו על יהודה שהמטרה משותפת למשרדים.

<אחיה קמארה: תודה לאורלי, רמי, יהודה, נעם, סיגל ודני, כמובן לשר ולמנכ"ל שהטילו את כל כובד משקלם כדי שזה יעבור עכשיו.

<אחיה קמארה: אני רוצה להזכיר שלפני הבחירות האחרונות, יומיים לפני הבחירות האחרונות היה כאן תסכול אין סופי מכך שלא הצלחנו להעביר ברגע האחרון למרות שכבר היינו אופטימיים מאוד שהתקנות האלה יעברו.

<אחיה קמארה: איבדנו עוד שנה.

<אחיה קמארה: במאמר מוסגר אפשר להגיד שהיינו רוצים שיהיה דין רציפות גם על תקנות כדי שלא כל פעם נצטרך להתחיל מהתחלה את כל התהליך הזה.

<אחיה קמארה: בתקופה שאני נציב, בפועל שלוש פעמים היינו צריכים לחזור על תהליכים שכבר לכאורה היו גמורים עם תקנות שונות.

<אחיה קמארה: זה מצב בלתי נסבל בשביל מדינת ישראל אבל בטח בשביל האנשים עם מוגבלות.

אילן גילאון: אתה צודק.

אילן גילאון: צריך לחשוב על עניין דין הרציפות שיחול גם על תקנות.

אילן גילאון: צריך לחשוב על זה משפטית, איך עושים את זה.

אילן גילאון: במקום שכל שנתיים מתחלפת ממשלה, זה סזיפי מאוד.

<אחיה קמארה: אני כמובן רוצה להודות למשרדי הממשלה האחרים על השותפות ובראש ובראשונה לפעילים שרובם לא נמצאים כאן היום אבל אלה שכאן, ימסרו לחבריהם.

אילן גילאון: משרדי הממשלה הם נפלאים.

אילן גילאון: הממשלה היא בעייתית.

<אחיה קמארה: לנו כנציבות מאוד חשוב הנושא הזה.

<אחיה קמארה: השותפות שלכם, האמירות שלכם, הניסיון שלכם, כל מה שאתם תורמים לתקנות, גם של בריאות וכל התקנות, הוא לא יסולא בפז.

<אחיה קמארה: אתם עושים את זה בהתנדבות וכל הכבוד לכם.

<אחיה קמארה: אחרונים חביבים כמובן הם אנשי הנציבות.

<אחיה קמארה: אני רוצה להודות לשמואל ולערן שנמצאים כאן, לנעמה שלא נמצאת כאן על כל העבודה במשך כל השנים.

<אחיה קמארה: , אני רוצה להזכיר לכם שהיום הזה בו אתה מאשר את התקנות הוא רק ההתחלה ואחרי כן צריך לדאוג לכך שהפער בין המלים היפות של התקנות למציאות, יצומצם.

<אחיה קמארה: זאת כמובן הרבה עבודה של משרד הבריאות אבל גם שלנו כנציבות, למפקחים שלנו, לעבודת האכיפה שלנו כדי לדאוג לכך שהמציאות אכן תשתנה בפועל ולא נישאר עם מלים יפות ובלי נגישות מלאה למוסדות בריאות.

<אחיה קמארה: באמת תודה רבה לכולכם.

<אחיה קמארה: מרגש שזה קורה רגע לפני סיום הקדנציה שלי.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: במלים אלה ניפרד.

אילן גילאון: תודה כמובן לצוות שלנו, לאתי ולאייל.