ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 229, 2016-04-20 09:30

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום זה יום בפגרה, לא היינו אמורים לקיים דיון, אבל לאחר שחברי הכנסת ביקשו, ואני מברך את כל חברי הכנסת שנמצאים פה איתנו, ראינו לנכון לדון בדוח של יוניסף על מצב הילדים בארץ, כמה הוא מחפיר וכמה הוא קשה.

אלי אלאלוף: היות ואנחנו רגילים להגיד שהילדים זה העתיד שלנו, אז אם לא נתקן את זה, העתיד שלנו לא יהיה כפי שהיינו רוצים.

אלי אלאלוף: היום אנחנו ב-20.4.2016, י"ב בניסן התשע"ו, שעה 9:38.

אלי אלאלוף: אני מברך את הנוכחות המאוד מרשימה של הרשימה המשותפת, אני חייב לציין את זה.

אחמד טיבי: אנחנו אוהבים ילדים.

אחמד טיבי: יש כאלה שלא אוהבים ערבים, אנחנו אוהבים ילדים.

אלי אלאלוף: לא אמרתי את זה.

אלי אלאלוף: למה הפרשנות הזאת שלך?

אחמד טיבי: אני מוצף בבקשות לתגובה.

אחמד טיבי: זאת הייתה התגובה שלי.

אלי אלאלוף: אני מציין בחיוב את הנוכחות של חברי הכנסת מהרשימה המשותפת.

אלי אלאלוף: זה אומר כמה דברים על הדיון שיתקיים.

אלי אלאלוף: אנחנו ביקשנו מנציג יוניסף להציג לנו את המצגת.

אלי אלאלוף: הדוח משתרע על 70 עמודים, אם אינני טועה, בצרפתית לפחות.

אלי אלאלוף: בעברית, עם הקיצור שקיבלתי, זה רק 6,7 דפים.

אלי אלאלוף: המצגת שלכם צריכה להיות סביב ה-3,4 שקפים בלבד.

<ג'וני קליין: בוקר טוב לחבר הכנסת אלאלוף, לחברי הכנסת שדרשו את הדיון, לכולם.

<ג'וני קליין: אני מודה לכם על הבנת החשיבות שבנושא.

<ג'וני קליין: במדרג של חשוב מול דחוף, הדחוף הוא כבר דחוף עשרות שנים.

<ג'וני קליין: יוניסף היא קרן האו"ם למען ילדים.

<ג'וני קליין: מדינת ישראל הייתה אחת מהמדינות המקבלות סיוע משנת 48 עד שנת 95.

<ג'וני קליין: יוניסף נמצאת בכ-200 מדינות מסביב לעולם.

<ג'וני קליין: מדינת ישראל בחרה להיות המדינה המפותחת היחידה בחבל הארץ שאנחנו נמצאים בו.

<ג'וני קליין: במדינות מתפתחות יש מתן סיוע ופיתוח על ידי שליחים של האו"ם, שליחים של יוניסף, ובמדינות מפותחות יש קרן מקומית למען יוניסף עם הסכם שליחות.

<ג'וני קליין: אנחנו הנציגים של יוניסף בתוך מדינת ישראל המפותחת.

<ג'וני קליין: אנחנו אמורים לעבוד יחד עם הממשלה שקיבלה על עצמה את האמנה לזכויות הילד, שקיבלה על עצמה לעודד את היישום של האמנה.

אלי אלאלוף: כשאתה אומר "אמורה", האם זה אומר שזה לא קיים?

<ג'וני קליין: תמיד יש יותר לעשות למען ילדים.

אלי אלאלוף: אבל עושים?

אלי אלאלוף: יש מהלכים מעשיים?

<ג'וני קליין: הפערים בין האמנה לחוק ישנם, אבל הם מעטים.

<ג'וני קליין: בפערים בין החוק ליישום של החוק יש על מה לעבוד.

אלי אלאלוף: במה זה מתבטא היום?

<ג'וני קליין: זה מתבטא ממש במה שמשתמע מתוך הדוח, בפערים בנגישות.

אלי אלאלוף: לא, בעשייה של יוניסף.

<ג'וני קליין: אנחנו מקדמים חקיקה להקמה של נציבות לזכויות הילד, שזאת חקיקה שעברה קריאה ראשונה ואנחנו מקווים שהיא תאושר במהלך הכנסת הנוכחית.

<ג'וני קליין: יש את העניין של המועצה לגיל הרך שחבר הכנסת אלאלוף יחד עם חבר הכנסת טרכטנברג יוזמים.

<ג'וני קליין: אנחנו מאוד מקווים לקיום של הדבר הזה, לקיום כל דבר שמפריד בין חלוקת האחריות לגורמים יחידים בנושא של ילדים, לקיום כל דבר שרואה את הילדים כגורם שהוא המוקד.

<ג'וני קליין: יש את העניין של העברה של המוקד מאימהות במשרד הכלכלה לילדים במשרד החינוך, כאשר גני ילדים זו דוגמה קלאסית.

<ג'וני קליין: יש לנו גם תכנית שנקראת "א.

<ג'וני קליין: א נאמני זכויות הילד", שבה יחד עם משרד החינוך אנחנו מלמדים מנהלים ומורים על זכויות הילד וההבנה שהילד עצמו הוא ישות ברת זכויות.

<ג'וני קליין: יש מכון מחקר בינלאומי ביוניסף, הוא יושב בפירנצה באיטליה.

<ג'וני קליין: שם מתרכז כל המחקר בעולם בנושא של ילדים.

<ג'וני קליין: הנתונים שמגיעים לשם ממדינת ישראל, כמו ממדינות אחרות, הם הנתונים הרשמיים של המדינה.

<ג'וני קליין: אנחנו לא באים כדי לחקור את המדינה, אלא לוקחים את הנתונים של המדינה, של המגזר הציבורי והממשלה של אותה מדינה, של ה-NGO ושל גופים של החברה האזרחית, כדי לערוך השוואות ולערוך מחקרים על מדינות.

<ג'וני קליין: זה הדוח האחרון בסדרה על המצב של ילדים בתוך מדינות מפותחות.

<ג'וני קליין: דוח 12 שיצא לפני שנה וחצי, הצביע על כך שלא רק פערי העוני בקרב הילדים הם הגדולים ביותר בין המדינות המפותחות, גם השיעור של ילדים מתחת לקו העוני בדוח האחרון היה הרביעי מתחתית הרשימה.

<ג'וני קליין: זאת הייתה רק איזו שהיא סטייה, כי באותה שנה ספרד, יוון ולטביה היו במשבר רגעי.

<ג'וני קליין: אנחנו רואים שהשנה מדינת ישראל תופסת בחזרה את המקום הראשון ברשימת שיעורי העוני.

<ג'וני קליין: קו העוני במדינה מפותחת מוגדר כמחצית מהשכר החציוני במשק.

<ג'וני קליין: הכותרת שאומרת שילדי ישראל הם העניים ביותר במערב, הוא לא בהכרח נכון, כיוון שהשכר החציוני הוא לא אותו דבר בכל המדינות.

<ג'וני קליין: אנחנו מדברים על דוח יחסי.

יוסף ג'בארין: זה אותו קריטריון בכל המדינות.

<ג'וני קליין: זה אותו קריטריון, אבל המדד שונה, כי השכר החציון במדינת ישראל הוא לא השכר החציון באנגליה.

מיכל רוזין: מה הוא המדד החציון באופן יחסי למדינות ה-OECD?

יגאל גואטה: מה זה משנה, זה מספיק גרוע גם ככה.

מיכל רוזין: זה משנה.

יוסף ג'בארין: מה הנתון בישראל?

<רועי מלמד: הנתון בישראל של השכר החציוני, לפחות מהדוחות שאני מכיר, הוא בסביבות ה-6000 שקלים.

<רועי מלמד: 50% מהחציון זה 3000.

מיכל רוזין: מה בהשוואה למדינות ה-OECD?

אלי אלאלוף: אין מה להשוות.

אלי אלאלוף: צריך להשוות את הטכניקה.

אלי אלאלוף: זו רמת החיים של המדינה.

<ג'וני קליין: לא רק שזה נתון קצת עלום בכל מדינה ומדינה, אני חושב שגם ההתייחסות לדוח הזה כאל ליגת כדורגל של מי הכי פחות היא לא רלוונטית.

<ג'וני קליין: אנחנו מסתכלים על החציון התחתון, כי אנחנו מודדים את הפערים בין היכולת של הנמוך ביותר בחברה לבין הגבוה ביותר בחברה, את האפשרות שלו להתקדם ולצאת מהמצב שהוא נמצא בו.

<ג'וני קליין: אנחנו רואים שהפערים החברתיים במדינת ישראל הולכים וגדלים.

<ג'וני קליין: אם אנחנו מסתכלים על אחוז הילדים העניים בתוך המדינות המפותחות, אז יש דברים שמדינת ישראל אוהבת להוביל בהם.

<ג'וני קליין: אני מתאר לעצמי שהיינו שמחים לא להוביל בזה.

<ג'וני קליין: פערים בחינוך נלקחים מהתוצאות של מבחני פיז"ה.

<ג'וני קליין: אנחנו מדברים על ילדים בתוך מערכת החינוך.

<ג'וני קליין: אם יש ילד בתוך מערכת החינוך שיש לו פער בדברים הבסיסיים האלה, זה צריך להדאיג את כולנו.

<ג'וני קליין: אנחנו רואים שאנחנו פה במקום מדאיג.

<ג'וני קליין: מדד הבריאות ומדד שביעות הרצון נלקחו מדיווח עצמי של הילד.

<ג'וני קליין: הילדים במדינת ישראל מרגישים את עצמם פחות בריאים.

<ג'וני קליין: יש פער מאוד מאוד גדול בין הילדים בחציון העליון לחציון התחתון, בתחושה העצמית של בריאות ובמספר התלונות על התחושה הלא טובה מידי יום.

אלי אלאלוף: כדאי שתציין שכל הבדיקות האלו נעשו באמצעות בר-אילן.

<ג'וני קליין: כן, השותף למחקר הוא בר-אילן.

<ג'וני קליין: יש פה רכיב של toxic stress שנגרם על ידי מצב ביטחוני מתמשך.

<ג'וני קליין: זה לא כל הסיפור, אבל זה בהחלט פקטור בסיפור.

<ג'וני קליין: מדד שביעות הרצון דומה.

<ג'וני קליין: כשאנחנו רואים בתוך הדוח את השקלול של המקום של מדינת ישראל בקרב המדינות על כל המדדים, אנחנו רואים את מקומנו בתחתית הרשימה.

<ג'וני קליין: במדד רווחת הילדים ואי השוויון אנחנו בתחתית הפירמידה בקרב המדינות המפותחות.

<ג'וני קליין: מדינת ישראל בוחרת להיות מדינת OECD.

<ג'וני קליין: אנחנו בוחרים להיות מדינה מפותחת.

<ג'וני קליין: אני חושב שנכון שכך.

<ג'וני קליין: הדבר הזה בא ביחד עם אחריויות.

<ג'וני קליין: לא הייתי רוצה לראות את עצמנו כראש לזאבים, הייתי מעדיף לראות את עצמנו כזנב לאריות.

<ג'וני קליין: לא כזנב, אלא כמשהו שרואה לא את הייאוש אלא את האתגר.

<ג'וני קליין: אני רוצה להראות לכם כמה מהתגובות שקיבלנו על הדוח.

<ג'וני קליין: אני לא מדבר על טוקבקים, אני מתייחס לתגובות בכתבות בעיתונות, לתגובות של יושבי ראש ונשיאים של עמותות אחרות שהן בתוך הזירה, אפילו אלה שהוזמנו פה לדיון הבוקר.

<ג'וני קליין: שמעתי תגובות כגון: "אוי, עוד דוח של האו"ם נגדנו, איזו הפתעה".

אלי אלאלוף: זאת עובדה, אל תהיה מופתע.

<ג'וני קליין: אני לא רואה בזה משהו נגדנו.

אלי אלאלוף: גם הגוף שאתה מייצג הוא לא הכי סימפטי.

<ג'וני קליין: פה אני חייב להסתייג.

אלי אלאלוף: כמה ישראלים עובדים ביוניסף?

יגאל גואטה: שניים, המנכ"ל והסמנכ"ל.

<ג'וני קליין: הם לא עובדים של יוניסף, הם עובדים של קרן יוניסף בישראל.

<ג'וני קליין: זה שונה.

<ג'וני קליין: זה לא כסף של יוניסף, כדאי שתדעו את זה.

אוסאמה סעדי: הדוח הזה מבוסס על נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אוסאמה סעדי: המספרים מדברים בעד עצמם.

אלי אלאלוף: הוא דוח חשוב, אני לא מטיל ספק.

<ג'וני קליין: זה ארגון שנתן סיוע למדינת ישראל במשך 20 שנה, מאז קום המדינה.

<ג'וני קליין: זה הגוף הכי פחות פוליטי והכי מקצועי בכל מארג האו"ם.

<ג'וני קליין: הוא אפילו לא נמצא בתוך ספר התקציב של האו"ם.

אלי אלאלוף: כמה פעמים התקיימו דיונים עם יוניסף בכנסת?

<ג'וני קליין: אני נוכחתי פעמיים.

אלי אלאלוף: מתי פעם אחרונה התקיים דיון בכנסת עם יוניסף?

<צבי קליין: בכנסת, במליאה, אני לא זוכר.

אלי אלאלוף: ופה, בוועדות, כמו הדיון הזה?

<ג'וני קליין: לפני שנה וחצי, בוועדת לזכויות הילד על אותו דוח.

<ג'וני קליין: תגובה נוספת שקיבלתי הייתה בנוסח: "המצב שלנו שונה, יש לנו את האוכלוסייה החרדית והאוכלוסייה הערבית, הם בוחרים בעוני".

<ג'וני קליין: אני מאוד מסתייג מהאמירה הזאת.

<ג'וני קליין: אני חושב שאפילו אם חברה כלשהי בוחרת לממש זכויות, לא לממש זכויות, זה לא מונע מהאחריות של הממשלה לספק את הזכויות של הילדים בתוך אותה חברה.

<ג'וני קליין: בוודאי שלכל חברה בכל מדינה ומדינה יש את האופי הייחודי שלה.

יגאל גואטה: בוודאי שהילד לא בחר לחיות בעוני.

<ג'וני קליין: יש לי בקשה אחת בתור מנכ"ל יוניסף ישראל, ויש לי דרישה אחת בתור אזרח ישראל ואבא לילדים.

<ג'וני קליין: די לפוליטיזציה של ילדים.

<ג'וני קליין: כל נושא שקשור לילדים, קשור לרווחה וקשור לתכנית אסטרטגית למלחמה בעוני שעוברת עשרות שנים מממשלה לממשלה, זה לא עניין פוליטי, זה עניין של כולנו, זה איום קיומי על המארג החברתי של מדינת ישראל.

<ג'וני קליין: מי כמוך, חבר הכנסת אלאלוף, מבין את זה ונלחם למען הצדק פה.

<ג'וני קליין: אנחנו מסתכלים על מצב שבו יש כל כך הרבה פלסטרים, שאנחנו כבר לא מבינים את אופי הפצע.

<ג'וני קליין: אני רוצה לבקש דה פוליטיזציה של קצבאות ילדים, דה פוליטיזציה של חינוך, שימת הילד והדגש על הילד במוקד, גם מגיל לידה עד גיל 3.

<ג'וני קליין: אני מבקש את כל שאר הנושאים שחיוניים לקיומנו כחברה מהעבר, אבל במיוחד מהיום והלאה.

מיכל רוזין: הדוח הזה הוא חמור, הוא לא מפתיע.

מיכל רוזין: אני חייבת להסתייג מהסיומת של הדברים שלך.

מיכל רוזין: אפשר להגיד: בואו לא נעשה את זה מפלגתי.

מיכל רוזין: אם אתה אומר פוליטי, אז הכל פוליטי.

מיכל רוזין: כל דבר הוא פוליטי, גם יחסים בן בני זוג, גם יחסים בין הורים לילדים, הכל זה פוליטיקה.

מיכל רוזין: פוליטיקה מנהלת את החיים שלנו.

מיכל רוזין: הפוליטי הוא אישי, האישי הוא פוליטי.

מיכל רוזין: זה שיש ילדים עניים, וזה ששתי קבוצות אוכלוסייה במדינת ישראל, הערבים והחרדים, הן עניות, זה לא במקרה.

אלי אלאלוף: זו טעות.

אלי אלאלוף: לא רק הם עניים.

מיכל רוזין: בוודאי.

אלי אלאלוף: המספר האבסולוטי של האחרים גדול יותר מהצירוף של השניים.

אלי אלאלוף: זה עושה תירוץ כזה: אם זה רק החרדים והערבים, שיאכלו אותה.

מיכל רוזין: אתה צודק.

מיכל רוזין: זאת תוצאה של מדיניות פוליטית.

מיכל רוזין: איך שממשלות מנהלות את תקציב הרווחה, את תקציב העברה שלו, את תקציב הבריאות, החינוך וכדומה, בסופו של דבר מכך משתמע מצב הילדים, לכן זה פוליטי לחלוטין.

מיכל רוזין: אתה צודק שזה לא צריך להיות מפלגתי, לכן כולנו פה שותפים לאותה מטרה.

מיכל רוזין: ב-20 השנים האחרונות, שזה הדבר שאני חושבת שצריך לחקור ולבדוק אותו, יש ירידה עצומה במדינת ישראל בתקציבי העברה, בתקציבי הרווחה של ביטוח לאומי, בתקציבים לחד הוריות, בקצבאות ילדים, אי אפשר להתעלם, ולכן מפריעה לי האמירה "זה לא פוליטי".

מיכל רוזין: אי אפשר להתעלם ממדיניות ממשלה לאורך שנים בחינוך, בבריאות, ברווחה, בהעברות תקציביות.

מיכל רוזין: אי אפשר להתעורר בוקר אחד ולהתפלא על הנתונים האלה.

אלי אלאלוף: יש מדד שנקרא "ההשקעות של המדינה בתחום של הרווחה" – ביטוח לאומי, דיור.

אלי אלאלוף: היום יש מחסור של 50 מיליארד שקל בהשקעות בתחום הרווחה.

אלי אלאלוף: זה לא רק בילדים, זה גם משפחות, קשישים וכו'.

אלי אלאלוף: זה הנתון.

אלי אלאלוף: דוח העוני מציין את זה.

אלי אלאלוף: יש מחסור אדיר.

אלי אלאלוף: כל עוד לא נשקיע העוני יישאר כמו שהוא.

אלי אלאלוף: לצערי הוא הולך וגדל, למרות שיש כמה נתונים שאני אתן בסוף הדיון שאולי יתנו איזו שהיא תקווה.

מיכל רוזין: מה שאנחנו מסכימים בינינו זה שההכרעות האלו הן לא משמיים.

מיכל רוזין: הילדים עניים כתוצאה ממדיניות.

מיכל רוזין: נושא החינוך.

מיכל רוזין: שנינו עכשיו התגאינו במשך שבוע בחינוך הישראלי, בחינוך היהודי, כמה אנחנו כעם הספר מכירים בחשיבות החינוך, בכך שאין לנו משאבי טבע והמשאב העיקרי שלנו הוא ההון האנושי.

מיכל רוזין: אנחנו רואים בעשרות השנים האחרונות שהחינוך הוא לא כמו מה שהיה מאז קום המדינה.

מיכל רוזין: היכולת שבזכות החינוך יעברו מקבוצת מעמד סוציו אקונומי אחת לקבוצה שנייה לא קיימת היום.

מיכל רוזין: מחקרים מראים שאם אתה מסתכל על ילד, בודק מה רמת ההשכלה של ההורים שלו, מה רמת ההכנסה של ההורים שלו, איפה הוא גר – פריפריה, מרכז וכדומה, אתה תוכל לנבא כמעט ב-100% מה תהיה רמת ההשכלה שלו ורמת ההכנסה שלו כשהוא יגדל.

מיכל רוזין: זה אומר כמעט 0 במוביליות חברתית.

מיכל רוזין: הדבר האחרון זה בריאות.

מיכל רוזין: גם פה אנחנו מתגאים במערכת ציבורית חזקה.

מיכל רוזין: באים מכל העולם ללמוד מאיתנו את מערכת הבריאות.

מיכל רוזין: לאורך השנים האחרונות יש הפרטה במערכת הבריאות.

מיכל רוזין: ל-80% מהאוכלוסייה יש ביטוח בריאות פרטי, לעומת 20%.

מיכל רוזין: אין לי ספק שהילדים האלה הם חלק מאותן משפחות שאין להן ביטוח משלים.

מיכל רוזין: אנחנו רואים פערים עצומים מאוד גדולים בבריאות.

מיכל רוזין: כל זה נסיגה אחורה מכל מה שהמדינה הזאת האמינה שהיא צריכה להיות, מכל מה שהמדינה הזאת כיוונה להיות.

מיכל רוזין: אין ספק שאנחנו יודעים מה הפתרונות, רק צריך להביא את התקציב ולבצע את המדיניות.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב-ראש על הדיון החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: בהצגת הדברים היה חסר פירוט נוסף לגבי מה הוא אי השוויון שהדוח מתייחס אליו.

יוסף ג'בארין: אנחנו רואים שמדינת ישראל מובילה באי השוויון הזה.

יוסף ג'בארין: היה ראוי יותר למקד את הדברים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שממדי אי השוויון מציגים לנו תמונת מצב של כמעט שני עולמות בישראל, הייתי אומר שתי מדינות.

יוסף ג'בארין: אם פעם ראש הממשלה דיבר על מדינה בתוך מדינה בהקשר אחר לגמרי, בהקשר כאן אנחנו מדברים על מדינה בתוך מדינה.

יוסף ג'בארין: מדינה ענייה, כמעט מופקרת, אל מול אותה מדינה עשירה, זה מה שהפערים האלה אומרים.

יוסף ג'בארין: המספרים שאני מכיר בכל מה שקשור לחברה הערבית, שאני חושב שהם מוסכמים על הגורמים הרשמיים, הם של 2 ילדים עניים מתוך 3.

יוסף ג'בארין: ממדי העוני בקרב ילדים בחברה הערבית הם בסביבות 66%, לעומת בקרב ילדים יהודים - בסביבות ה-15%.

יוסף ג'בארין: הפער הוא משמעותי.

יוסף ג'בארין: אני מניח שהנתונים לגבי האוכלוסייה החרדית מציגים פער כזה.

יוסף ג'בארין: האמת שהנתונים האלה, כבוד היושב-ראש, הם לא חדשים, הם כבר מוכרים.

יוסף ג'בארין: השאלה אם יש מדיניות שמתמודדת עם המצב הזה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שאני לא מזהה מדיניות כזאת.

יוסף ג'בארין: הייתי מצפה שנצביע על המלצות שצריך לקדם כדי להתמודד עם המצב הזה לא רק כעניין של תדמית המדינה, אלא כעניין של סיפורי חיים של אנשים שחיים בעוני.

יוסף ג'בארין: בתחילת המושב הזה, אלי, אמרת – יכול להיות שאמרת אותו בנאום הבכורה שלך – שעוני זה עוני, לא משנה אם זה ילד יהודי, לא משנה אם זה ילד ערבי, לא משנה עם זה ילד חרדי.

יוסף ג'בארין: במשפט הזה מצאתי שותפות לגבי הצורך בעשייה בתחום הזה.

יוסף ג'בארין: מה שמפריע לי כאן זה שאני לא מזהה עשייה.

יוסף ג'בארין: אי אפשר להתמודד עם ממדי העוני בלי לטפל או בלי להתמודד עם מצבן של האוכלוסיות המוחלשות, עם מצבם של הילדים הערבים והילדים החרדים.

יוסף ג'בארין: אתה אמרת שאתה מסתייג מהאמירה שמתייחסים לאוכלוסיות האלו כאוכלוסיות שבוחרות בעוני.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאתה צריך יותר מאשר רק להסתייג, אלא לצאת נגד האמירה הזאת, אפילו לגנות אותה, כי זו אמירה שאומרת שהבעיה היא באוכלוסיות האלו.

יוסף ג'בארין: האמירה הזאת מתנתקת מכל הנתונים שיש לנו שמדברים במפורש על פערים בהשקעה בחינוך - דיברה על זה חברת הכנסת רוזין - על פערים בהשקעה ברווחה.

יוסף ג'בארין: אלה נתונים רשמיים, זה כבר לא סוד.

יוסף ג'בארין: גם קשיים שאנחנו מתמודדים איתם היום, כמו למשל הצורך בלבנות עוד משפחתונים, עוד גני ילדים בחברה הערבית ובישובים הערבים.

יוסף ג'בארין: אנחנו רואים שכמעט אין קרקע ציבורית כדי לבנות גני ילדים.

יוסף ג'בארין: זה הגיע עד כדי כך.

יוסף ג'בארין: לראשי רשויות מקומיות ערביות יש תקציב מאושר כדי לבנות מסגרות ציבוריות, לרבות מסגרות שמתמודדות עם סוגיות של עוני ומשפחות עניות, אבל אין קרקע ציבורית לעשות את זה, שלא לדבר על כל שירותי הרווחה שמותנים במצ'ינג של הרשויות המקומיות, משהו שכל שר שאני מדבר איתו, כל חבר כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה אומר שלא ייתכן שזה קיים אבל ממשיך להיות קיים.

יוסף ג'בארין: שירותי הרווחה שאמורים להיות הכי רחוקים מהמצב הסוציו אקונומי של הישובים ואסור שיהיו מותנים במצ'ינג כזה או אחר, דווקא הם השירותים שמותנים, לכן הרבה ישובים ערבים אינם מצליחים לענות על השירותים האלה.

יוסף ג'בארין: המגמה הזאת ממשיכה ומחריפה.

יוסף ג'בארין: אחת הבעיות, כבוד היושב-ראש, היא שלמרות שאנחנו מזהירים מחומרת המגמה הזאת, היא עדיין קיימת.

יוסף ג'בארין: אם נתייחס למדד הסוציו אקונומי של היישובים, אני מניח שאתם מכירים את הנתונים שאומרים שבמדד הסוציו אקונומי הכי נמוך, שזה בין 1 ל-3, מי שנמצא זה או ערבי או חרדי.

יוסף ג'בארין: כמעט כל היישובים הערביים נמצאים בתחתית המדד.

יוסף ג'בארין: רוב מי שנמצא בתחתית המדד זו האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: השאלה איך מתמודדים עם זה.

יוסף ג'בארין: היו המלצות שלך, כבוד היושב-ראש, אבל ההמלצות האלו לא מיושמות.

יוסף ג'בארין: הזכרת את הנושא של קצבת ילדים.

יוסף ג'בארין: אנחנו זוכרים את אותו דיון על קצבאות ילדים שפעם הותנו בשירות צבאי.

יוסף ג'בארין: פעם אמרו: מה פתאום לתת קצבה למשפחות מרובות ילדים, זה רק יעזור לערבים, הם יביאו עוד ילדים.

יוסף ג'בארין: מאוד כואב שדווקא השיח על סוגיות של עוני נהייה במעטפת שהיא לכאורה מעטפת של ביטחון, הדברים הם הפוך על הפוך.

יוסף ג'בארין: אני חושב שיש המלצות ברורות איך להתמודד עם עוני בחברה הערבית ובחברה החרדית.

יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד לחבריי מהמפלגות החרדיות, צריך לראות את ההבדלים.

יוסף ג'בארין: בחברה החרדית יש את הייחוד של העניין הדתי, של הישיבות, שאני מכבד את זה, אבל בחברה הערבית אין את זה.

יוסף ג'בארין: בחברה הערבית כולם רוצים לעבוד.

יוסף ג'בארין: שיעור התעסוקה בקרב נשים ערביות בקושי מגיע ל-25%.

יוסף ג'בארין: זה לא כי הן לא רוצות לעבוד, אלא כי המדינה לא מאפשרת אפשרויות של תעסוקה, היא לא מספקת משפחתונים, אין קווי תחבורה ציבורית וכדומה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מכירים את הסוגיות.

יוסף ג'בארין: אנחנו לא מזהים שאכן נעשית עבודה משמעותית של הרשויות כדי להתמודד עם הסוגיות האלו.

יוסף ג'בארין: בהרבה מדינות ערביות שיעור התעסוקה של נשים ערביות הרבה יותר גבוה משיעור התעסוקה של נשים ערביות בתוך ישראל.

יוסף ג'בארין: זה רק סימן שזה לא עניין של תרבות, אלא עניין של חסמים חברתיים וחסמים ממסדיים.

ישראל אייכלר: אני מסכים עם כל מה שאמרו פה החברים.

ישראל אייכלר: כל הזמן אנחנו מדברים על הצורך, ויש צורך להוסיף תקציבי מדינה לצרכים של הילדים, זה באמת נכון.

ישראל אייכלר: אחת הבעיות המרכזיות של ילדי ישראל זה שההורים שלהם משלמים מיסי עתק על כל מה שהם קונים - מזון, דירה ראשונה.

ישראל אייכלר: אולי הגיע הזמן שבמקום לתת כסף לכיתות ולכל הדברים שמונו, לא יאפשרו גביית מסים גבוהים על דברים בסיסיים של ילדים, אם זה מוצרי מזון, אם זה דירה ראשונה ויחידה של המשפחה.

ישראל אייכלר: עד שנות ה-70 האבא והאימא הוכרו במס, היו נקודות זיכוי.

ישראל אייכלר: כמו שהיו נקודות זיכוי לדיור, כך היו נקודות זיכוי במס הכנסה לפי הילדים, עד שבאה ועדת בן שחר ב-74 וביטלה את זה.

ישראל אייכלר: אדם שיש לו ילד אחד ואדם שיש לו 14 ילדים משלם את אותו מס.

ישראל אייכלר: אם היו נותנים לילדים את האפשרות שההורים שלהם יוכלו להרוויח בלי לגבות מסים גבוהים על רכישת דירה, בלי לשלם מסים גבוהים על מזון, יכול להיות שזאת הייתה עזרה גדולה מאוד לילדים והיו מוציאים רבבות ילדים מקו העוני.

ישראל אייכלר: זה הרעיון.

מיכל רוזין: הפוך.

מיכל רוזין: אם יהיו יותר מסים שיגיעו לרווחה, לבריאות ולחינוך, אז מהמשכורת יישאר לך יותר כי לא תצטרך להוציא באופן פרטי על ביטוחים משלימים, על חינוך משלים ועל כל מה שצריך.

עבדאללה אבו מערוף: זה נתקע שם.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי כנסת, אורחים נכבדים, מי כמוך מכיר את הנתונים ואת המספרים ואת דוח העוני, אבל אני חושב שהאנשים והעם ואלה שרואים אותנו לא מכירים את המספרים.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לתת כמה מספרים שאני חושב שרק לזרוק אותם ולהעלות אותם נותנים וזורקים את האור על הנושא שלנו.

אוסאמה סעדי: המחקר שלכם והנתונים שלכם על המדד של אי שוויון מתבססים על הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אוסאמה סעדי: אף אחד לא יצא נגד הדוח הזה, אין מה להתקיף אותם, חוץ מאשר להגיד שזה אמת.

אוסאמה סעדי: אם אנחנו מדברים, אדוני היושב-ראש, על כך שיש בישראל מיליון 700 איש שחיים מתחת לקו העוני, שזה לפי הדוח של המוסד לביטוח לאומי, לא לפי הדוח האלטרנטיבי ששם המספרים הם עד מיליון 600, כשמתוכם יש 776 אלף ילדים, אז מדובר ב-445 אלף משפחות עניות.

יגאל גואטה: השאר זה ההורים של הילדים האלה.

אוסאמה סעדי: כמעט 53% מהמשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני.

אוסאמה סעדי: זה כמעט זהה לשיעור של עוני בקרב משפחות חרדיות - 54.3%.

אוסאמה סעדי: 2 ילדים מתוך 3 מהמגזר הערבי והמגזר החרדי הם מתחת לקו העוני.

אוסאמה סעדי: אין פלא שישראל "מככבת" בטבלה הזאת של היוניסף.

אוסאמה סעדי: מקום אחרון בפערי חינוך, מקום אחרון בפערי בריאות, מקום ראשון בשיעור העוני זה כתב אישום חמור ביותר נגד ממשלות ישראל לדורותיהן.

אוסאמה סעדי: אני מתחבר למה שאמרה מיכל, שלא רוצים לדבר מפלגתי אלא פוליטי.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על מדיניות של הממשלות.

מיכל רוזין: כולן.

אוסאמה סעדי: רבע מהאזרחים הם מתחת לקו העוני.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים מה זה קו העוני.

אוסאמה סעדי: זה 5000,6000 שקל.

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה שאנחנו מדברים על סכומים כאלה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך להקים ועדת חקירה שתחקור את העניינים האלה ותסיק מסקנות.

אוסאמה סעדי: כשאנחנו מדברים זה לא מביא פתרונות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אתה חיברת דוח מאלף, אבל מה עושים עם זה?

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים שאין אפילו צמצום של פערים.

אוסאמה סעדי: אנחנו רואים שבמשך השנים הפערים הולכים ומתרחבים וגדלים.

אוסאמה סעדי: ב-2013,2014 ו-2015 אנחנו לא רואים הצטמקות.

אוסאמה סעדי: העניין הזה של 50 שקל מביטוח לאומי שישימו בקופה עבור כל ילד עד גיל 18 זה לעג לרש.

אלי אלאלוף: אני אפתיע אותך.

אוסאמה סעדי: אם יש לך נתונים, אני אשמח.

אלי אלאלוף: יש לי נתונים.

אלי אלאלוף: לא רציתי לסתור מראש את הנתונים שהוצגו, אבל הנתונים לגבי שביעות הרצון הם לא הנתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אלי אלאלוף: כל השאר נכון.

אלי אלאלוף: שביעות רצון זה משאל שנעשה בקרב הילדים.

אלי אלאלוף: אני הכנתי את עצמי לאור החומר שקיבלתי.

אלי אלאלוף: הדוח של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לגבי שביעות רצון הוא הרבה הרבה יותר חיובי.

אלי אלאלוף: אל תשכחו ש-83% מתושבי המדינה מאוד מרוצים לחיות במדינה האהבלית הזאת.

אלי אלאלוף: היא לא כל כך אהבלית, כי היא צריכה ורוצה להתמודד עם הבעיות.

אוסאמה סעדי: אמנם במדד הזה אנחנו לא במקום האחרון, אבל אנחנו במקום 31 מתוך 35.

אלי אלאלוף: אני לא מתווכח.

אוסאמה סעדי: ראש הממשלה מתפאר בזה שאנחנו מקום ראשון בהייטק, מקום ראשון בסייבר.

אוסאמה סעדי: הנתונים שפה אלה נתונים שהממשלה וראש הממשלה שעומד בראשה צריכים להתמודד איתם.

אוסאמה סעדי: זאת בושה וחרפה.

אוסאמה סעדי: מדובר באות קין על כל הממשלות, במיוחד על הממשלה הנוכחית ועל ראש הממשלה שהוא פעם רביעית ראש ממשלה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: היה חשוב שכולנו נהיה פה גם בפגרה, מדובר בנושא חשוב ביותר.

אחמד טיבי: מדברים עליו הרבה, אבל המספרים הופכים על פנינו פעם אחר פעם, שנה אחרי שנה.

אחמד טיבי: הדבר החמור ביותר בדוח העוני של יוניסף הוא שזה לא מפתיע.

אחמד טיבי: זה לא מפתיע, כי אנחנו מכירים את המספרים, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כאן כתוב ששיעור הילדים המוגדרים כעניים מתוך אוכלוסיית הילדים הכללית הוא 27%.

אחמד טיבי: שיעור הילדים הערבים העניים הוא שני שליש מהסך הכל, שזה מעל 60%,65%.

אחמד טיבי: הפער הזה מוכר.

אחמד טיבי: הוא תולדה של מדיניות ממשלתית לאורך עשורים.

אחמד טיבי: זה לא חדש.

אחמד טיבי: הדבר הנורא ביותר, אדוני היושב-ראש, הוא שהפער גדל בהשוואה לנתונים של 2008.

אחמד טיבי: אנחנו לא מתקדמים בטיפול בעוני אצל ילדים או בעוני במשפחות באופן כללי, אלא ההיפך, הפער רק הולך ומתרחב.

אחמד טיבי: ישראל נמצאת ב-OECD במקום האחרון מבין המדינות המפותחות.

אחמד טיבי: אפשר לשנות את הדירוג הזה אם מוציאים אותה מה-OECD.

אחמד טיבי: אפשר להשוות אותה לעולם השלישי והמצב יהיה יותר טוב.

אחמד טיבי: ההערה לגבי שביעות הרצון לא אמורה להשפיע על הנתונים הגרועים במדדים של הכנסה, של חינוך ובריאות, כי גם ילד עני יכול להיות שבע רצון, יכול להסתפק במועט.

אחמד טיבי: זה לא אמור להיות קנה המידה העיקרי.

יגאל גואטה: יכול להיות שהוא לא מכיר אופציה אחרת.

אחמד טיבי: בדיוק, אלה החיים שלו.

אחמד טיבי: החיים בזבל הם החיים שלו.

אחמד טיבי: האמירה הזאת של שביעות רצון היא אמירה אדנותית, פטרנליסטית, היא לא אמורה להיות מדד.

אחמד טיבי: המדד הוא מספרים יבשים של פערי הכנסה, חינוך, בריאות, תחלואה, האם הפער מצטמצם או לא.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אם ילד ערבי מקבל אחד חלקי 9 בתקציב החינוך בתיכונים לעומת ילד יהודי, איך המספרים לא יישארו כמו שהם?

יגאל גואטה: יש לי מספרים יותר גרועים.

אחמד טיבי: אנחנו לא מופתעים.

יגאל גואטה: פי 170.

אחמד טיבי: בחלק מהמקומות.

אחמד טיבי: כמו שאמר חבר הכנסת סעדי, 52% מהמשפחות הערביות הן משפחות שחיות מתחת לקו העוני, 54% בקרב המשפחות החרדיות.

אחמד טיבי: אני חושב שהיחס אל הילד והיחס אל הקשיש הוא מדד של מדינה מפותחת בהשוואה למתפתחת, או מדד של מדינה שגמרה אומר לא להתפתח.

אחמד טיבי: בשני המדדים האלה, במדד של היחס אל הילד ובמדד של היחס אל הקשיש, ישראל נכשלת פעם אחר פעם, אדוני היושב-ראש, לכן טוב שאנחנו שומעים את המספרים, טוב שאנחנו לא מופתעים.

אחמד טיבי: זה נורא שהממשלה לא עושה שום דבר.

אחמד טיבי: הדבר הכי בעייתי מבחינת פוליטית הוא שרוב המשפחות העניות בקרב היהודים במדינת ישראל מצביעות לליכוד, רוב המשפחות העניות תומכות בממשלה הקיימת.

אברהם נגוסה: אם הן לא יבחרו בליכוד, גם את הדבר הקטן לא יהיה להן.

אחמד טיבי: תנסו משהו אחר.

אחמד טיבי: ניסיתם את הרשימה המשותפת פעם?

אברהם נגוסה: ניסו, זה לא הלך, היה יותר גרוע.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, יש כאן ניצול ציני של מצוקת המשפחות האלו, רוצים לעשות אותן עוד יותר עניות.

אחמד טיבי: לא פלא שבנתונים יש שיפור במצב מעמד הביניים מ-2008 עד עכשיו והידרדרות בחציון התחתון.

אחמד טיבי: זה אומר הכל.

אחמד טיבי: הייתה מפלגה של מעמד הביניים, אין מפלגה של הילדים העניים, למרות שכולם מדברים בממשלה על עניים, על משפחות, על צמצום פערים.

אחמד טיבי: מדברים, אבל הפערים מתרחבים, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: זה חד משמעי שהמדינה לאורך השנים לא התמודדה בצורה נאותה עם כל האוכלוסיות החלשות שלה.

אלי אלאלוף: אין בלעדיות לאף מפלגה, כולל המפלגה שלך.

אחמד טיבי: לא היינו בשלטון אף פעם.

אלי אלאלוף: לא חשוב.

אלי אלאלוף: אני חושב שגם אנשים שהם לא בשלטון יכולים להשפיע על העוני, אפילו בצורה מאוד יפה.

אלי אלאלוף: זה קיים באוכלוסייה שאתה מייצג בצורה כל כך מבריקה.

אלי אלאלוף: עוני זה לא רק עניין פוליטי, זה גם עניין חברתי.

אלי אלאלוף: אמרת שמדינה שהזניחה את הילדים ואת הקשישים שלה היא מדינה ללא מצפון.

אלי אלאלוף: המצפון מחולק בין כולם.

אלי אלאלוף: כולנו צריכים להיות אחראים למעשינו ולסביבה שאנחנו רואים שהולכת ומתדרדרת.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין, ואני פוליטיקאי חדש ולא ותיק, שגיליתי שאם נלחמים – מצליחים.

אלי אלאלוף: כשידידי מאיר כהן שאל אותי מה אני אעשה בכנסת, אמרתי לו: דוח העוני.

אלי אלאלוף: הוא נפל מהרגליים.

אלי אלאלוף: הוא אמר לי: מה זה.

אלי אלאלוף: אמרתי: בוא נראה להם, בוא נשתחרר, בוא נדבר על העוני כמו שצריך.

אלי אלאלוף: דוח העוני שלנו כולל את המילים "מלחמה בעוני".

אלי אלאלוף: חלק מהאנשים במפלגה אמרו: השתגעת, המילה "מלחמה".

אלי אלאלוף: אמרתי: או שיש את המילה "מלחמה" או שאין דוח, מפני שהעוני זה רק מלחמה.

אלי אלאלוף: יש לה תוצאה חיובית, כי יש פחות פגיעות.

אלי אלאלוף: אנשים לא אמורים להיפגע מהמלחמה הזאת.

אלי אלאלוף: זאת המלחמה היחידה שאמורה להוציא אנשים ממצבם הקשה.

אלי אלאלוף: תדעו שזה נעשה.

אלי אלאלוף: אתם שוכחים שפעם המדינה הזאת, הממשלה הזאת שאני חלק ממנה וגאה להיות חלק ממנה מפני שאני רוצה להיות משפיע, קיבלה החלטה מרכזית של תוספת של 3 מיליארד שקל לקצבאות ילדים.

אלי אלאלוף: אל תזלזלו בעובדה שחלק מהקצבאות האלו הן חיסכון.

אלי אלאלוף: הנתונים שביטוח לאומי פרסם מאפשרים לחשוב שב-2018,2019 מספר הילדים העניים ירד בכ-6%,7%.

אלי אלאלוף: אם תשאלו אותי אם זה מספיק, אני אגיד לכם שלא.

אלי אלאלוף: אם תשאלו אותי אם זאת התמודדות עם העוני ברמת ההכנסה, ודאי שאני אגיד שלא.

אלי אלאלוף: הדבר היחיד שיוציא מהעוני זה חינוך, אולי מבחינה טכנית גם הדיור.

<קריאה: גם תעסוקה.

אלי אלאלוף: גם לא תעסוקה, לצערי.

אלי אלאלוף: היום יש משפחות שבהן שני בני הזוג עובדים והמשפחה נמצאת בעוני.

אלי אלאלוף: רק חינוך.

אלי אלאלוף: אני לוקח את הדוגמה האישית של משפחתי.

אלי אלאלוף: רק החינוך הוציא אותנו מהברוך, כל השאר בולשיט.

אלי אלאלוף: הייתי בישיבה לא לפני הרבה זמן, לפני שבועיים, עם מנכ"לית משרד החינוך כדי לבדוק מה הם עושים עם דוח העוני במשרד החינוך.

אלי אלאלוף: מה שאמרת זה נכון.

אלי אלאלוף: כל ההשקעה בתקצוב הדיפרנציאלי הולך למגזר הערבי.

אלי אלאלוף: אין להם ברירה.

אלי אלאלוף: הנתון לא מתמודד עם המגזר הערבי.

אלי אלאלוף: אם תשאל אותי, אני לא אוהב את התקציב המיוחד למגזר.

אלי אלאלוף: אני מאוד אוהב תקציב מיוחד לילד, לקשיש, מה שיוסף ציין.

אלי אלאלוף: למשרד החינוך אין ברירה, הוא ימשיך.

אלי אלאלוף: הוא יתוקצב גם בעתיד בהתאם לתקצוב הדיפרנציאלי שהיום הוא עושה לפי בתי ספר, לפי מצבם הסוציו אקונומי ורמת ההצלחה שלהם.

אלי אלאלוף: הוא חייב להמשיך, אין לו ברירה.

אלי אלאלוף: הוא ישקיע בישובים 1-4.

אלי אלאלוף: אתם יודעים כמוני מי הם הישובים האלה.

אלי אלאלוף: אם הבעיה היא תשתית פיזית, ואני מכיר את בתי הספר הערביים שהם רובם עם חגורת ביטחון של חדרים מושכרים של השכנים כדי שיהיו כיתות לילדים, אז בזה צריך להילחם.

אלי אלאלוף: זה לא תקני, זה לא בריא, אבל זה עושה קצת כסף לכמה משפחות.

אלי אלאלוף: צריך להתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: חלק מאיתנו ייקח אחריות על ועדה שתבדוק את הנושא של שטחים ציבוריים לבנייה ציבורית במגזרים השונים, בישובים השונים.

אלי אלאלוף: צריך לעשות מעקב.

אלי אלאלוף: המעקב הוא שלנו בוועדת החינוך.

אלי אלאלוף: אני אבקש מידידי מרגי, הוא יעשה את זה בשמחה.

אלי אלאלוף: אני אבקש שהוא יביא את משרד החינוך לדווח אחת ל-3 חודשים איך הוא מיישם את דוח העוני.

אלי אלאלוף: יש שם המלצות טכניות, אופרטיביות, מבוססות על שיקולים ענייניים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אף אחד לא השפיע עלינו מבחינה פוליטית.

אלי אלאלוף: התחום השני שיש בו פער מטורף, ואני מסכים איתך, זה הנושא של בריאות.

אלי אלאלוף: זה נכון.

אלי אלאלוף: נוריד את הכובע בפני ליצמן על הרעיון של שיפור הבריאות בנושא של רפואת שיניים לילדים, זה נפלא, אבל הביצוע לא מוצלח.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: כי אנשים לא יודעים שיש להם זכות כזאת.

אלי אלאלוף: ההורים לא מודעים לבריאות של הילדים שלהם בשכבות שאנחנו מדברים עליהן.

אלי אלאלוף: זה נתון מאוד מרכזי.

אלי אלאלוף: 50% מהילדים שנמצאים בעוני קמים בבוקר עם כאב בטן, עם כאב ראש.

אלי אלאלוף: העניין הפסיכוסומטי הזה בא מכל מיני סיבות שונות ומשונות.

אלי אלאלוף: צריך להתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: אני בעד לקיים דיון בוועדה.

אלי אלאלוף: יש דברים שאמורים לתקן אבל לא מספיק.

אלי אלאלוף: אם הפער הוא 50 מיליארד שקל בהשקעה בתחומים של חברה שלצערי ההשקעה בביטחון בולעת את כל האופציות האפשריות, אז אנחנו נצמצם את הפער של העוני בקצב לא מספיק.

אלי אלאלוף: הרעיון בדוח העוני הוא לצמצם אותו ב-10% ב-10 שנים.

אלי אלאלוף: זה, לדעתי, אפשרי בלי להיות פופוליסטי, בלי להיות פוליטיקאי.

יוסף ג'בארין: דיברת על כך שמה שנעשה לא מספיק.

יוסף ג'בארין: אתה הרי יושב בממשלה הזאת.

אלי אלאלוף: אני יושב.

אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אתן לך את המספר לפני סיכום הדיון?

יוסף ג'בארין: זה דוח עוני שהממשלה לא מיישמת, לרבות בתחום החינוך.

אלי אלאלוף: הדוח של העוני הכניס תקציבים בסך של 7 מיליארד שקל בתקציב 2016.

אלי אלאלוף: 5 מיליארד מתוכם הם בבסיס התקציב.

אלי אלאלוף: אם תשאלו אותי אם אני נהנה, אם זה מספיק לי, אז לא, אני כל הזמן רץ ממשרד למשרד, אני נודניק בלתי רגיל.

אלי אלאלוף: אני רץ ממשרד ראש הממשלה, דרך משרד האוצר, דרך משרד הבריאות, דרך כל משרד שאני חושב לנכון.

אלי אלאלוף: תעזרו לי.

אלי אלאלוף: גם אתם תדרשו את זה.

אלי אלאלוף: אני בא עם הטבלה שלי.

אלי אלאלוף: יש לי טבלה שהחברים שלי הכינו.

אלי אלאלוף: זה לא בראש שלהם, זה לא בראש של המשרדים לעשות את זה.

יוסף ג'בארין: זה תקציב שיצמצם פערים?

אלי אלאלוף: כן.

יוסף ג'בארין: גם בקרב האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית?

אלי אלאלוף: בוודאי.

אלי אלאלוף: אני שמחתי כמו כולכם שיש 15 מיליארד שקל למגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: זה 15 אלף שקל.

אלי אלאלוף: זבשכ"ם, תהפכו אותו לתקציב שניתן לביצוע.

אלי אלאלוף: זה לא רק זבשכ"ם, זו גם זבש"י כי אני חלק.

אלי אלאלוף: הביקורת היא נכונה וטובה, אני מעריך, למרות שיש לי ביקורת על יוניסף.

אלי אלאלוף: שלא תחשבו שזה קל.

אלי אלאלוף: גם גופים זרים שמבקרים אותנו זה לא קל.

אלי אלאלוף: מותר לי להגיד שיש לנו קצת פטריוטיזם ישראלי, זו לא בושה.

אוסאמה סעדי: בגלל זה אנחנו חלק מה-OECD.

אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה שתרגישו גם אתם ותבטאו את זה שאתם חלק ממדינת ישראל, לא רק חלק מה-OECD.

אלי אלאלוף: ה-OECD עוזר לעשירים לקבל הלוואות בריבית יותר טובה.

אלי אלאלוף: מה זה עוזר למישהו?

אלי אלאלוף: יוניסף הביא לך השקעות?

אלי אלאלוף: לפני 20 שנה הוא הפסיק להביא השקעות לאוכלוסיות הכי חלשות.

אלי אלאלוף: למה הוא יודע לעשות את זה במדינות אחרות?

<ג'וני קליין: מדינת ישראל ביקשה להפסיק לקבל - -

אלי אלאלוף: מכיוון שזה מלווה בפוליטיקה של יוניסף בעצמה.

<ג'וני קליין: לא.

אלי אלאלוף: לא מספיק מה שנעשה, חייבים להמשיך להילחם.

אלי אלאלוף: אני שמח שהמושג של מודעות של עוני לא נכנס רק לעובדים הסוציאליים שלא בנויים להתמודד עם זה, אלא נכנס לעולם הפוליטי שלנו.

אלי אלאלוף: כל אחד מאיתנו צריך להרגיש מחויב לפעול, לתקן, ליישם.

אלי אלאלוף: יש לנו כלים.

אלי אלאלוף: לי יש ועדה, אז אני אטרטר את הוועדה שתעזור לתקן את המצב.

אלי אלאלוף: אני לא רואה שום התנגדות מאף צד, לא מהאופוזיציה ולא מהקואליציה.

אלי אלאלוף: תדעו שיש דברים שנעשו בתחום של החינוך, אבל לא מספיק, כמו למשל בנושא של מעונות היום שנדון בו אחרי הישיבה הזאת.

אלי אלאלוף: ברור שזה דפק את האוכלוסיות העניות.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: כי חשבו שמעון יום זה עניין של בייביסיטר על מנת שהאימא תלך לעבוד.

אלי אלאלוף: בוודאי שלא.

אלי אלאלוף: למה הסכמתם לדפוק את הנשים שרק ילכו לעבוד ושכחתם את הילד שזקוק לחינוך טוב מגיל לידה?

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות ליוניסף על הדוח, אני רוצה להודות לחברי הכנסת שמצאו לנכון להשתתף.

אלי אלאלוף: זה לא סוף דיון, זה לא סוף פרק.

אלי אלאלוף: אנחנו נקיים מיד עם שובנו דיונים פר תחום בנושא העוני.

אלי אלאלוף: כל משרד יבוא וידווח מה הוא עשה בתחום הזה.

אלי אלאלוף: הפינאלה יהיה דיון שמשלב את המערכות, כי עוני לא פותרים רק עם פרמטר אחד ורק בתחום אחד, אלא בשילוב כל המערכות שצריכות לטפל במשפחה.

אלי אלאלוף: הדוח מבוסס על ראייה משפחתית, לא על ראייה של בודד זה או אחר.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: אני מברך את יושב-ראש הוועדה שקיים את הדיון בפגרה.

אברהם נגוסה: נושא חשוב, דיון חשוב גם ליוניסף שהביא לנו את הממצאים האלה.

אברהם נגוסה: אני חושף שהמצב לא חדש.

אברהם נגוסה: אנחנו לא מופתעים מהעניין הזה.

אברהם נגוסה: מה שיכול להיות שהפתיע אותנו זה המצב בהשוואה למדינות אחרות.

אברהם נגוסה: את המציאות אנחנו חיים, את המציאות הזאת אנחנו מכירים.

אברהם נגוסה: אני חשבתי שהנושא הזה של העוני הוא חוצה מפלגות.

אברהם נגוסה: בהתחלה, כשהוא אמר שלא נעשה פוליטיקה, לא הבנתי מה הוא מתכוון.

אברהם נגוסה: עכשיו הבנתי.

אברהם נגוסה: אנשים עושים פופוליסטיות בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני בליכוד, כי הליכוד היא המפלגה החברתית ביותר.

אברהם נגוסה: אם לא הליכוד היה מנהיג את המדינה, היינו מגיעים ליותר קטסטרופה.

מיכל רוזין: על מה אתה מדבר?

אברהם נגוסה: זאת האמת.

מיכל רוזין: מי שדאגו גם לאוכלוסייה האתיופית וגם לצמצום פערים זה ממשלות מרכז שמאל.

אברהם נגוסה: החברה הישראלית זה לא רק ערבים, זה לא רק חרדים.

יוסף ג'בארין: הוא מדבר על הממשלה שיצרה את הפערים האלה.

אברהם נגוסה: אתם יצרתם.

מיכל רוזין: מה שאתה אומר זה אצבע בעין.

אברהם נגוסה: אנחנו מכירים כל אחד ואחד.

אברהם נגוסה: טוב שאתם לא בממשלה.

מיכל רוזין: תלמד את העובדות.

אברהם נגוסה: הנושא הזה לא צריך להיות מפלגתי.

אברהם נגוסה: אתם גוררים את הנושא לעניין מפלגתי.

מיכל רוזין: אנחנו גוררים?

מיכל רוזין: אתה היחיד שעשית את זה פה.

מיכל רוזין: עד עכשיו זה לא היה.

אברהם נגוסה: זה לא רק ערבים, זה לא רק חרדים, זו כל החברה הישראלית.

אברהם נגוסה: יש בפריפריה עולים חדשים.

אברהם נגוסה: כולם זקוקים לסיוע, לתמיכה, לשינוי מדיניות בממשלה.

אברהם נגוסה: אל תגדירו רק מגזר זה או זה.

אברהם נגוסה: הילדים הם העתיד של המדינה שלנו, לכן כולנו צריכים לשלב ידיים על-מנת לשנות את המדיניות.

אברהם נגוסה: אני חושב שהחלטה זו או אחרת יכולה להביא את השינוי, רק זה צריך להיות שינוי מדיני ברמה לאומית.

אברהם נגוסה: מה השינוי צריך להיות?

אברהם נגוסה: קביעת סדר עדיפות בקביעת התקציבים במדינה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים להוציא את זה מהעניין הפוליטי, ממחלוקת מפלגתית.

אברהם נגוסה: זה נושא לאומי שלכולם אכפת.

אברהם נגוסה: היושב-ראש ציין שמנסים לעשות מאמץ לשנות את המצב.

אברהם נגוסה: זה צריך להיות בשילוב ידיים.

אברהם נגוסה: לא רק בדרך של מלחמות אנחנו יכולים להשיג את המטרה.

אברהם נגוסה: זה לא משנה מי רעב, אם זה ערבי, אם זה חרדי, אם זה חילוני, אם זה עולה חדש.

אברהם נגוסה: ילדים צריכים לקבל את העדיפות הראשונה.

אברהם נגוסה: אם צריך לעשות חקיקה, אם צריך לדחוף את הנושא הזה דרך חקיקה, בואו ביחד.

אוסאמה סעדי: אתם מתנגדים לכל חקיקה שלנו.

אברהם נגוסה: כולנו צריכים לדחוף לעגן את הנושא הזה בחקיקה.

אברהם נגוסה: אני מדבר על הורדת מסים, אני מדבר על העניין של מרובות ילדים.

אברהם נגוסה: זה לא עניין מפלגתי, כי גם אם אתה תשב בממשלה, אתה יכול להיות באותו מצב.

אברהם נגוסה: בואו נשלב ידיים, נשנה את המצב, ניתן לילדים את הזכות הבסיסית לקבל אוכל, בגדים, חינוך ובריאות.

<איריס פלורנטין: אני רוצה לתאר את אופן הטיפול של משרד הרווחה.

<איריס פלורנטין: אני רוצה להתחיל ולומר שמשרד הרווחה לא מטפל ישירות בנושא העוני, אלא בנזקי העוני ובתוצאות העוני.

<איריס פלורנטין: אני רוצה לתאר את תפישת העולם שלנו.

<איריס פלורנטין: התפישות החדשות לא יוצאות ממקום של לתת מענה רק לילדים, אלא לתת מענים לחיזוק המשפחות.

<איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על 4,5 תכניות של מעטפת משפחתית גמישה שנותנת מענה של חיזוק המשפחה, כדי להוביל את המשפחה ממקום של עוני ומצוקה למקום אחר וחדש עם יכולת וכוחות.

<איריס פלורנטין: אני יכולה למנות כמה תכניות.

<איריס פלורנטין: בתוך התהליך אנחנו מדברים על מיצוי הפוטנציאל של הילדים בתוך המשפחות, על חיזוק המשפחה, כדי שהם יוכלו להוביל את עצמם.

<איריס פלורנטין: תכנית הדגל שלנו היום היא "נושמים לרווחה".

<איריס פלורנטין: אני יכולה להגיד שמתוך 3000 ילדים בתוך "נושמים לרווחה" של משפחות בעוני, יש לנו 850 ילדים שמקבלים מענה.

<איריס פלורנטין: המענה הוא לא ישירות לילד.

<איריס פלורנטין: אנחנו מדברים על שיפור ברווחה החברתית, שיפור בתפקוד ויחסים, הפחתת התלות בשירותי רווחה שלא צריכים אותם, השתלבות בקהילה, שיפור בשכר ומיצוי זכויות למשפחות.

<איריס פלורנטין: 3 תכניות אחרות הן משפחות שעוטפות את המשפחה בהתאם לנזקקות שלה.

<איריס פלורנטין: יש תכנית שמחזירה את הילדים לפנימיות ומונעת את ההוצאה תוך כדי חיזוק המשפחות בליווי צמוד.

<איריס פלורנטין: כל התכניות עוטפות את המשפחות עם תקציבים דיפרנציאליים, מתאימות את השירותים למשפחות תוך כדי ליווי צמוד.

<איריס פלורנטין: אני יכולה להראות איך כל אחת מהתכניות מחזקת את המשפחות.

<איריס פלורנטין: בתכנית "נושמים לרווחה" כבר יש לנו תוצאות שמראות את הקפיצה.

<איריס פלורנטין: בכל תחום יש 6 יעדים שצריך להגיע אליהם.

<איריס פלורנטין: יש לנו תוצאות בהחלט מרשימות של המשפחות.

אלי אלאלוף: אני רק מזכיר לכם, משרד הרווחה, שיש לכם כלי אדיר שכדאי שפעם תבואו ותציגו אותו.

אלי אלאלוף: יש לכם את התכנית לילדים ונוער בסיכון.

אלי אלאלוף: הייתי מאוד רוצה שפעם תסבירו לנו מה אתם עושים שם, מה התוצאות.

אלי אלאלוף: הרבה סטטיסטיקה ראינו.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לדעת שכשהדולר או השקל יורד, כמה ממנו מגיע ישירות לילד, לא למערכות, לא למטות, לא למחקרים.

אלי אלאלוף: תיזהרו, זאת הסכנה הגדולה ביותר כשמשחררים תקציבים, לכן כולם אוהבים קצבאות כי הן שקל מול שקל.

אלי אלאלוף: המלחמה הייתה בין המערכת הממשלתית למערכת הפרטית, כמה מזה מגיע לילד.

אלי אלאלוף: לפעמים שוכחים את הילד.

אלי אלאלוף: מכשירים עובדים סוציאליים, נותנים להם מערכת, חדר ישיבה, כאשר בסוף הילד לא מקבל כמעט כלום.

אלי אלאלוף: תיזהרו מזה.

אוסאמה סעדי: אני הייתי אצל מנכ"ל משרד הרווחה בשבוע שעבר והייתה שם איריס.

אוסאמה סעדי: דיברנו על כמה נושאים ותכניות בישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: מתברר שבתכנית הגרנדיוזית שאתה מדבר עליה, התכנית של 15 מיליארד, אין אפילו שקל אחד לרווחה.

אלי אלאלוף: אמרו לי שהתכנית הזאת של 15 מיליארד שקל נעשתה בתיאום איתכם.

אוסאמה סעדי: איריס יכולה לאשר שאפילו כשרצינו 100 אלף שקל לישוב, לא היה להם לתת 100 אלף לישוב.

<נעמה רון: נקודת המוצא של משרד הבריאות לגבי משפחות שחיות בעוני וילדים שחיים בעוני היא שלעיתים הבריאות זה הנכס היחיד של האנשים האלה.

<נעמה רון: הדבר החשוב שמשרד הבריאות צריך לעשות, ובכלל מערכות בריאות צריכות לעשות, זה לא לפגוע בבריאות, זה לקדם את הבריאות.

<נעמה רון: ידוע לנו היום שהמרכיבים החברתיים הם הדברים העיקריים שמשפיעים על הבריאות, לאו דווקא שירותי הבריאות שאנחנו מכירים כמו קופות החולים ובתי החולים.

<נעמה רון: המקום שבו הילד נולד, רמת ההשכלה של המשפחה שלו, הרשת החברתית שבה הוא מצוי, כל אלה הם גורם מכריע בבריאות של הילד ובבריאות של המשפחה.

<נעמה רון: אנחנו עוסקים בנושא של עוני ובריאות.

<נעמה רון: אנחנו עמלים בשנים האחרונות לפתח מדיניות מודעת עוני ובריאות.

<נעמה רון: חבר הכנסת הזכיר את הנושא של ילדים וקשישים.

<נעמה רון: אנחנו רואים את שתי האוכלוסיות האלו כאוכלוסיות במוקד.

<נעמה רון: אנחנו יודעים שאנשים שחיים בעוני סובלים יותר ממחלות כרוניות.

<נעמה רון: אלה שחיים בעוני חולים אפילו 15 שנים קודם במחלות כרוניות שמאפיינות את הגיל המבוגר, לעומת אנשים שחיים ברווחה כלכלית.

<נעמה רון: מעבר לפיתוח המדיניות אנחנו גם עוסקים בפרקטיקה של מודעות עוני.

<נעמה רון: אנחנו מפתחים בקרב קופות החולים ובתי החולים את הצורך להסתכל על אוכלוסיות שנמצאות במצב סוציו אקונומי נמוך.

<נעמה רון: אנחנו פועלים בנושא ההשתתפויות העצמיות, טיפולי השיניים שהוזכרו כאן, פעילות למען אימהות וילדים החיים בעוני.

<נעמה רון: זה חלק ממקצועות הבריאות, זה חלק מלהגיע לבתים של האנשים, לראות את המשפחה כמכלול, להתערב בקשר של אימהות וילדים מיד אחרי לידה.

<נעמה רון: דבר נוסף שאנחנו מקדמים בשנה האחרונה זה את החיבור בין המרחב העירוני של ילדים וקשישים שחיים בעוני למערכת הבריאות.

<נעמה רון: אנחנו חושבים שהשילוב הזה בין התפישה של משרד הבריאות ומערכת הבריאות, המרחב העירוני, השלטון המקומי והאוכלוסייה שחיה בעוני, הוא חשוב ביותר.

<נעמה רון: אנחנו נפתח מדיניות בהקשר הזה.

אלי אלאלוף: היות ואתם אחת היחידות המדהימות ביותר מבחינת תכנון לטווח ארוך ועם בדיקה עצמית לא רעה, הייתי שמח שתפרסמו פעם נתונים שלכם לגבי איפה יש שיפור ואיפה אין.

<נעמה רון: מידי שנה אנחנו מקיימים כנס שעוסק באי שוויון בבריאות.

<נעמה רון: השנה היה הכנס השישי.

<נעמה רון: יחד עם היציאה לכנס אנחנו מפרסמים את כל הנתונים שעוסקים בפערים בין אוכלוסיות שונות בישראל בנושא בריאות.

אלי אלאלוף: אני מציע שהכנס השביעי יתכנס בוועדה, שתעשו את זה ביום של הוועדה.

אלי אלאלוף: נציגת משרד החינוך, בבקשה.

<עירית בירן: גם אצלנו יש מערכת תכנון שמלווה את התכנון האסטרטגי של המהלכים לשינוי.

<עירית בירן: משרד החינוך קיבל תקציב תוספתי לשעות דיפרנציאליות בבתי ספר שיושבים במדדי הטיפוח הנמוכים.

<עירית בירן: אנחנו אמורים להגיע לגידול מלא של תוספת שעות.

<עירית בירן: ב-3 השנים הקרובות נגיע למיליארד שקל תוספתי לנושא של תוספת שעות.

<עירית בירן: חשבנו שלא מספיק להוסיף שעות הוראה ושעות לימוד בבתי הספר, אלא צריך לבנות איזו שהיא מערכת שתלווה את הצוותים החינוכיים.

<עירית בירן: בנינו תכנית שמלווה את הצוות הניהולי של בית הספר יחד עם המורים, כדי ללמד כלים לעבודה עם אוכלוסיית ילדים בסיכון ועם משפחות עניות.

<עירית בירן: אני מקווה שנוכל עם השנים גם להראות את התוצאות של המהלך הזה.

<עירית בירן: אנחנו נגיע ל-700 בתי ספר.

<עירית בירן: השנה אנחנו מטפלים ב-150 בתי ספר, בשנה הבאה יתווספו עוד בתי ספר.

אלי אלאלוף: כולם ביסודי.

<עירית בירן: לא, יסודי וחטיבות ביניים.

<עירית בירן: רוב בתי הספר שנכנסו השנה הם חטיבות ביניים.

<עירית בירן: המחוזות המליצו להקדים את הטיפול בחטיבות הביניים ולאחר את הטיפול ביסודי, כי חטיבות הביניים, כמו שאתם יודעים, הם המקום היותר קשה, היותר מורכב בגלל גיל ההתבגרות וכן הלאה.

יוסף ג'בארין: למרות שהנשירה היא בעיקר בחטיבה העליונה.

<עירית בירן: הנשירה היא בעיקר בחטיבה העליונה ובמעבר לחטיבה העליונה, אבל את הנשירה הסמויה אפשר למצוא בגילאים צעירים יותר.

<עירית בירן: אם אנחנו מסתכלים על הנתונים של המיצ"ב, אז יש לנו כבר פתיחת פערים בחטיבת הבינים.

<עירית בירן: המאמץ הוא בעצם לעבוד על מקצועות היסוד, לסגור פערים.

<עירית בירן: תלמידים שעומדים בסטנדרט, יכולים ומתקדמים, הם בדרך כלל לא נושרים.

<עירית בירן: אותם ילדים שמתקשים נמשכים לצאת למסגרות חלופיות.

<עירית בירן: הנשירה במגזר הערבי היא נשירה ברמה נמוכה יחסית.

<עירית בירן: אם אנחנו מסתכלים, הבעיה נמצאת בנשירה הסמויה.

<עירית בירן: שם מרב העבודה שלנו כרגע.

יוסף ג'בארין: אני שאלתי לגבי חטיבה עליונה, כי הנתונים מראים שהפערים יותר רחבים בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: אין עדיין תכנית להתמודד עם הפערים האלה.

<עירית בירן: יש תכנית לסגירת פערים גם בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: התכנית הדיפרנציאלית היא רק עד חטיבת ביניים.

<עירית בירן: יש תכנית לחיזוק המקצועות שפותחים את הדלת לאוניברסיטאות, שזה מתמטיקה ואנגלית, למגזר הערבי ולכל המגזרים שניגשים לבגרות מלאה ישראלית, עם הסתכלות של לשים יותר משאבים לכיוון האוכלוסייה הסוציו אקונומית הנמוכה בבתי הספר.

<עירית בירן: התכנית היא תכנית שכרגע עובדת, אבל היא בשלבי הרחבה ופיתוח.

<עירית בירן: יש את חיזוק החינוך הטכנולוגי בחטיבות העליונות, כדי לאפשר לילדים להמשיך לי"ג ולי"ד ולאפשר תעסוקה לילדים שלא מתגייסים.

<עירית בירן: זה בנושא של המגזר הערבי.

<עירית בירן: אני רוצה לדבר על הארכת יום הלימודים והזנה.

<עירית בירן: יש גידול במספר הילדים שמקבלים השנה את המשאב הזה.

<עירית בירן: משרד הרווחה שותף שלנו.

<עירית בירן: הקושי של הרשויות בשנים האחרונות הוא לתת את המצ'ינג.

אלי אלאלוף: כמה ילדים מקבלים היום ארוחה?

<עירית בירן: מעל לחצי מיליון ילדים במדינת ישראל מקבלים בתוך המסגרות השונות שלנו הזנה.

אלי אלאלוף: אני גאה בזה, כי פעם התחלתי ב-1500 ילדים.

<עירית בירן: נכון, עברו כמה שנים מאז.

<עירית בירן: אני רוצה איזו שהיא התייחסות לנושא של בינוי.

<עירית בירן: דיברתם על פערים ובעיות.

<עירית בירן: משרד החינוך גייס בשנתיים האחרונות אנשי מקצוע, כדי לעזור לרשויות לאתר קרקעות, לתכנן יותר יעיל ויותר נכון את הבינוי על-מנת לסגור את פערי הבינוי.

<עירית בירן: אנחנו יכולים להגיד שאת הנושא של גני ילדים לגילאי 3 ו-4 דרך טרכטנברג כמעט ומימשנו ברוב יישובי הארץ.

<עירית בירן: יש לנו קצת בעיה בפזורה בנגב ובמזרח ירושלים.

אלי אלאלוף: זה דווקא לא חיזק את האוכלוסייה הכי חלשה.

<עירית בירן: בנושא של בינוי הוא חיזק מאוד, כי הישובים עד אז העדיפו שהעמותות יפעילו את הזכאות הזאת.

<עירית בירן: היום, בגלל שיש תקציב בינוי, הרשויות החלשות קיבלו בינוי של גנים.

<עירית בירן: עוד נושא אחד שעלה כאן זה הנושא של התקציב התוספתי לתכנית האתגרים למגזר הערבי.

<עירית בירן: יש תכנית שתיכנס בשנת הלימודים הקרובה עם נוער.

<עירית בירן: כל נושא הנוער ושעות הפנאי של נוער במגזר הערבי יקבל תשובה שלא הייתה עד עכשיו בממדים מאוד גדולים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לשאול שאלה את נציג יוניסף.

אלי אלאלוף: אתם בקשר עם המשרדים הממשלתיים?

<ג'וני קליין: כן.

אלי אלאלוף: האם בעקבות הדיון של היום אתם תנסו, לפי המצפון והחופש האינטלקטואלי הנדרש, לתקן או להוסיף השלמה לדוח שלכם?

אלי אלאלוף: אתם לא מחויבים במועדים ספציפיים.

אלי אלאלוף: אני רואה שהדוחות הם לא כל שנה או לפי יכולת כזאת או אחרת.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה להיכנס לשיקולים שלכם, אבל לאור מה ששומעים, לאור זה שגם רצוי שנעשה מעקב, אולי ראוי שתציינו את הדברים שנעשים, זה ייראה פחות חד צדדי.

<עמית גל אסם: אני מייצגת את עמותת "להיטיב".

<עמית גל אסם: זאת עמותה קטנה שפועלת במגדל העמק בתפישה הוליסטית עליה דיברה נציגת משרד הרווחה ב"נושמים לרווחה".

<עמית גל אסם: בניגוד ל"נושמים לרווחה" אנחנו מכוונים למשפחות עם ילדים שנמצאים במערכת החינוך, כשמוט השליטה שלנו מכוון דווקא לראש הרשות, לא לאגף הרווחה.

<עמית גל אסם: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה מלא ומרשים עם ראש עיריית מגדל העמק.

<עמית גל אסם: אנחנו מתכננים לשכפל את המודל.

<עמית גל אסם: מדובר במודל הוליסטי שפועל בעזרת אימון תודעתי – קואצ'ינג – כשה-core, הליבה שלנו זה הילדים.

<עמית גל אסם: ה-toxic stress שדיברתם עליו מתקיים באופן מאוד מאוד ברור.

<עמית גל אסם: בכלל, כל הדוברים פה דוברים אמת, אנחנו רואים את זה בשטח.

<עמית גל אסם: במגדל העמק 50% מהמשפחות חיות מתחת לקו העוני.

<עמית גל אסם: הליבה זה הילדים.

<עמית גל אסם: אנחנו מטפלים באופן הוליסטי בכל תחומי החיים.

<עמית גל אסם: לא רק בריאות, רווחה, חינוך, אלא תעסוקה, השכלה להורים.

<עמית גל אסם: אנחנו נותנים שירותים ברמה גבוהה.

<עמית גל אסם: כשהכל נעשה בשיתוף פעולה עם אגפי הרווחה, החינוך, מנכ"ל העירייה, ראש הרשות, הדברים פועלים, הדברים עובדים.

<עמית גל אסם: אנחנו רואים ברמה ממש מרשימה שינויים אצל הילדים ברמה החינוכית, ברמת הבריאות, ברמה הרגשית.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים מסגרת כוללנית כזאת, התשתית הטובה ביותר זה מרכזים לילדים בגיל הרך.

אלי אלאלוף: זה נותן תשובה מדהימה.

אלי אלאלוף: זה, לצערי, לא קיים בעולם.

<מיכל דלין פרימרמן: כפי שרבים פה יודעים, ארגון "לתת" מפרסם מידי שנה דוח עוני אלטרנטיבי בו הוא עושה אינטגרציה של מספר מחקרים, כשאחד מהם זה איסוף מידע.

<מיכל דלין פרימרמן: המשפחות נתמכות על ידי ארגוני הסיוע.

<מיכל דלין פרימרמן: אני רוצה לתת כמה נתונים בשביל להמחיש מה זה חיים בעוני אצל ילדים נתמכים על ידי עמותות הסיוע.

<מיכל דלין פרימרמן: למשל, 62% מההורים הנתמכים העידו שהם נאלצו לוותר על תרופות או טיפול רפואי עבור הילדים שלהם.

<מיכל דלין פרימרמן: ל-27% מהילדים נתמכי הסיוע קרה שהם חשו רעב במהלך השנה.

<מיכל דלין פרימרמן: 14% מהילדים הנתמכים התנסו בשנה החולפת בקיבוץ נדבות, באיסוף אוכל מפחי אשפה או גניבת אוכל.

<מיכל דלין פרימרמן: 58% מהילדים הנתמכים נאלצו ללכת לעבוד במהלך השנה בשל הכרח כלכלי.

<מיכל דלין פרימרמן: 9.5% דיווחו שאחד או יותר מהילדים בבית נאלצו לעבור לפנימיות בגלל המצב הכלכלי הקשה בבית.

<מיכל דלין פרימרמן: 44% העידו שהם לא יכולים לרכוש ספרי לימוד או ציוד לימודים בסיסי לבתי הספר, שזה דבר שניתן לפתרון על ידי משרד החינוך.

<מיכל דלין פרימרמן: 9% העידו שאחד או יותר מהילדים נשרו מבית הספר בגלל המצב הכלכלי הקשה בבית.

<מיכל דלין פרימרמן: רק 9% העידו שהמצב הכלכלי שלהם לא משפיע על החינוך של הילדים.

<מיכל דלין פרימרמן: יש פה נתונים מאוד מאוד קשים.

<מיכל דלין פרימרמן: אנחנו פיתחנו מדד עוני רב ממדי.

<מיכל דלין פרימרמן: אנחנו לגמרי חושבים שהעוני זה דבר שנוגע בכל נקודות החיים, כמובן אצל ילדים שצריך להשקיע בהם בשביל שיוכלו למצות את הפוטנציאל שלהם בעתיד.

<מיכל דלין פרימרמן: בהמשך לדברים שאמר משרד הרווחה על זה שהוא לא מטפל באופן ישיר בעוני, אנחנו מברכים את היושב-ראש על כך שהוא הציע תיקון לחוק שירותי סעד כדי לכלול את האוכלוסיות שחיות בעוני כאחת מהאוכלוסיות שיקבלו את השירותים על ידי המשרד.

<מיכל דלין פרימרמן: בהמשך לדוח הוועדה למלחמה בעוני, אנחנו קוראים להציב יעדים מדידים לצמצום עוני כל שנה.

<מיכל דלין פרימרמן: כמו שהממשלה יודעת להציב יעדים לגבי דברים אחרים, כך אפשר להציב יעד מדיד שיהיה שנתי כדי שאת כל הפעולות שמפרטים פה המשרדים השונים אפשר יהיה למדוד ולראות אם הם הושגו כל שנה.

<מיכל דלין פרימרמן: בשביל להגיע ליעדים האלה צריך להקצות את התקציבים המתאימים שלא מוקצים היום.

<מיכל דלין פרימרמן: אם התקציבים לדוח הוועדה בעוני והמלצות נוספות בשביל לצמצם את הפערים יוקצו, נוכל לראות את הצמצום המיוחל.

יגאל גואטה: ברצוני לברך את יושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף, הוא סוג של מאסטרו בנושא העוני.

יגאל גואטה: הוא הוזכר בכתבה בשבת.

יגאל גואטה: כנראה שהדוח שלו לא באמת מיושם.

יגאל גואטה: אני מברך את החברים שהגיעו בתקופת הפגרה.

יגאל גואטה: אנחנו יומיים לפני החג, כולם עסוקים.

יגאל גואטה: אני מצטער מאוד שלא הגיעו 120 חברי כנסת והדיון לא התקיים במליאה.

יגאל גואטה: זה נושא שכל המליאה צריכה להתכנס ולעסוק בו.

יגאל גואטה: כנראה שזה מתחיל מפה.

יגאל גואטה: אין מה לעשות, כשכואב לבן אדם, הוא צועק, זאת עובדה.

יגאל גואטה: במסגרת חג הפסח אנחנו מסתובבים בבתים.

יגאל גואטה: אני מסתובב בעצמי.

יגאל גואטה: ביקרתי בשבוע האחרון בכ-50 בתים על מנת להביא קמחא דפסחא, מוצרים, תלושים או כל דבר אחר.

יגאל גואטה: המצב הוא באמת גרוע מאוד.

יגאל גואטה: אתה נתקל בעוני שזועק לשמיים.

יגאל גואטה: כשנכנסתי שלשום לבית בפרדס כץ עם ארגז ביד, ראיתי מקרר שהתקע שלו והשקע שלו לא מחוברים.

יגאל גואטה: לא ראיתי בחיים מחזה כזה.

יגאל גואטה: החוט לא בתוך השקע.

יגאל גואטה: המקרר פתוח בחציו, אבל החוט מחוץ לשקע.

יגאל גואטה: יותר גרוע מזה כבר לא יכול להיות.

יגאל גואטה: אין מקרר.

יגאל גואטה: הוא לא מופעל אפילו.

יגאל גואטה: הסתובבתי בשבוע שעבר בג'סר א-זרקא, שזה רצועת חוף שאמורה להיות מקום מדהים, סנטימטר מקיסריה.

יגאל גואטה: מסתובבים שם ילדים יחפים בעוני מטורף, ממש מחנה פליטים.

יגאל גואטה: אני לא רוצה להיכנס למי אשם כי זה לא באמת הדיון.

יגאל גואטה: המציאות יותר חזקה מהכל.

יגאל גואטה: השבת האחרונה הייתה לי מאוד מאוד עצובה אחרי שקראתי את הכתבה בעיתון.

יגאל גואטה: זה מאוד עצוב עבורי ברמה האישית.

יגאל גואטה: אין ספק שזו תעודת עניות עבור מדינת ישראל, עבור ממשלות ישראל לדורותיהן.

יגאל גואטה: אין מקום להיכנס לממשלה כזאת או אחרת.

יגאל גואטה: אם היו מטפלים בזה בעבר בצורה כזאת או אחרת, היו מוצאים איזה שהם פתרונות.

יגאל גואטה: אמר מקודם חברי חבר הכנסת טיבי שזה לא מפתיע.

יגאל גואטה: כולנו מודעים, אבל כנראה שאנחנו לא כואבים מספיק.

יגאל גואטה: אני באמת מדבר בכאב גדול מאוד.

יגאל גואטה: אני מבקש להקריא מתחילת הכתבה.

יגאל גואטה: "מדובר על ילדים.

יגאל גואטה: הם לא מגיעים למסיבות יום הולדת של חבריהם כי אין להם איך לקנות מתנה.

יגאל גואטה: הם לא הולכים לחוגים ולא מספרים להורים שיש טיול שנתי, כדי לא להעציב את ההורים שלהם".

יגאל גואטה: הם מבינים שגם ההורים שלהם נמצאים במצב שהם לא יכולים לעזור להם.

יגאל גואטה: "הם לא רוצים להעציב אותם שאין להם כסף לשלוח אותם לפעילות.

יגאל גואטה: לפעמים הם הולכים לישון רעבים עם החשש שמחר לא יהיה להם מה לאכול.

יגאל גואטה: אם הם לא הולכים רעבים, הם כנראה אכלו איזו חצי כיכר לחם יבשה.

יגאל גואטה: הפגיעה הקשה מכל - הם מרגישים שווים פחות מאחרים".

יגאל גואטה: ואני אומר, הגרוע מכל זה שהם חסרי ערך וחסרי תקווה.

יגאל גואטה: כשאדם חסר תקווה, אין יותר גרוע מזה, לעניות דעתי.

יגאל גואטה: דיברתי לפני חודש וחצי במליאה על דוח אחר של ה-OECD בנוגע לרשויות המקומיות.

יגאל גואטה: שם ברור לחלוטין שמה שמשותף לכל 10 הערים העניות במדינת ישראל לעומת 10 העשירות זה שכולם הם בני עדות מזרח, חרדים או ערבים.

יגאל גואטה: מקודם דיברו על חרדים ובני המיעוטים.

יגאל גואטה: המכנה המשותף זה בני עדות מזרח, חרדים וערבים.

יגאל גואטה: הם הנפגעים העיקריים מכל הסיפור הזה.

יגאל גואטה: נתתי כדוגמה את רהט כרשות מקומית שמשקיעה בילד בחינוך 7 שקלים, לעומת רמת השרון או הרצליה שמשקיעות 1180 שקלים בשנה בילד.

יגאל גואטה: זה פי 170.

יגאל גואטה: ילד ברהט צריך לחכות 170 שנה כדי לקבל מה שילד ברמת השרון או בהרצליה מקבל בשנה אחת.

יגאל גואטה: חינוך הוא ודאי לא יקבל.

יגאל גואטה: אולי תהיה לו סגולה לאריכות ימים כי הוא יצטרך לחיות 170 שנה עד שהוא יקבל את זה.

יגאל גואטה: אני לא רוצה להיכנס לפרטים כי אנחנו סתם נלאה את הציבור, אבל צריך לעשות צעדים אופרטיביים.

יגאל גואטה: אני סמוך ובטוח שהיושב-ראש ייקח את הנושא הזה לידיים.

אלי אלאלוף: לא לבד.

יגאל גואטה: אני חושב שצריך לרתום את כל החברים.

יגאל גואטה: למסע הזה שאתה הולך בין המשרדים לבד אנחנו מבקשים ומתחננים שתצרף אותנו.

יגאל גואטה: גם באמצע הלילה תעיר אותנו.

יגאל גואטה: אני חושב שזה דבר שכל חברי הכנסת צריכים להתעסק בו.

יגאל גואטה: אני בטוח שגם בשנים קודמות ישבו פה בוועדות וסיפרו על העוני, כי הרי זה דבר שקיים שנים רבות, זה לא משהו שנולד עכשיו.

יגאל גואטה: אני מבקש שנעשה צעדים אופרטיביים, זה משהו שחותך את כל המפלגות, חותך את כל המדינה הזאת.

יגאל גואטה: אני שומע כל הזמן אנשי מקצוע, ואין לי שום טענה לאף אחד, על גידול בהשקעות, תכניות וסיפורים, אבל אין תוצאות.

יגאל גואטה: אנחנו כרגע נמצאים לפי הדוח במקום האחרון.

יגאל גואטה: יותר גרוע מזה כבר אין.

יגאל גואטה: בואו נעשה צעדים אופרטיביים.

יגאל גואטה: בואו שיכאב לנו הדבר, בואו נעשה צעדים ונלך קדימה.

יגאל גואטה: חג שמח לכולם, בטח ובטח לילדים העניים האלה.

יגאל גואטה: אנחנו באים פעם בשנה בפסח, מביאים להם קמחא דפסחא, אבל מה קורה איתם כל השנה?

יגאל גואטה: הם מתים ברעב.

עבדאללה אבו מערוף: אני מברך על הדיון.

עבדאללה אבו מערוף: אני מברך את יושב-ראש הוועדה שנענה מהר לערוך את הדיון הזה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא מופתעים מהדוח הזה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה שיש דוח כזה.

עבדאללה אבו מערוף: המספרים לא אומרים כלום.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן, זה ברור שנים על גבי שנים.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים על זה הרבה זמן.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא עניין של בלעדיות או לא בלעדיות.

עבדאללה אבו מערוף: חברת הכנסת לשעבר תמר גוז'נסקי, שתזכה לחיים ארוכים, העלתה כל יום את הנושא של העוני, של הפערים, של הקיטוב החברתי על בימת הכנסת, אבל לא נעשה כלום.

עבדאללה אבו מערוף: למה?

עבדאללה אבו מערוף: כי אנחנו אומרים שלום ושוויון.

עבדאללה אבו מערוף: בנאום הבכורה שלי דיברתי על 5 המ.מ.מ.

עבדאללה אבו מערוף: יש אנשים, כמו אלי אלאלוף ועוד הרבה חברי כנסת מכל הקשת הפוליטית, שאכן מדברים על העניין החברתי, אבל לצערי הרב לא נעשה כלום.

עבדאללה אבו מערוף: טוב שיש כאלה חברי כנסת, אני מברך שישנם כאלה.

עבדאללה אבו מערוף: בלי לקשור את העוני עם השלום לא נתקדם, אנחנו נדון על זה שנים על גבי שנים, העניים יישארו עניים, והכותרת של מדינת רווחה תישאר רק כותרת כי הילדים יהיו בלי אוכל.

עבדאללה אבו מערוף: פתאום יש 18 מיליארד שקל שנבלעים בהתנחלויות.

עבדאללה אבו מערוף: יש כסף, הבעיה שאין חלוקה.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לטפל בעוני מהשורש שלו.

עבדאללה אבו מערוף: שני המדדים האלו של חינוך ובריאות אכן חשובים מאוד, אבל לא רק.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כפוליטיקאים אחראים לקחת את הדבר ולא רק להעלות אותו על בימת הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: כל עוד תהיה ממשלה שאין לה קו פוליטי חברתי על-מנת להילחם בעוני - יש לה קו של התנחלויות, קו של המשך הכיבוש - אנחנו לא נגיע לשוויון, אנחנו לא נגיע לטיפול בעוני מהשורש שלו.

<ג'וני קליין: אני רוצה להצביע על מדד הבריאות שמדווח בתוך הדוח כדיווח עצמי של ילדים.

<ג'וני קליין: ילד שמרגיש לא מסוגל, ילד שמרגיש שהוא לא יכול, לא יוכל לממש את זכויותיו גם אם יש לו.

<ג'וני קליין: צריך לשים לב לזה.

<ג'וני קליין: אין דבר כזה מדינה בתוך מדינה, כי המדינה עצמה כולה תלויה בדבר הזה.

<ג'וני קליין: החציון התחתון מושך את כל התמונה כלפי מטה.

<ג'וני קליין: חייבים לטפל הכל בבת אחת.

<ג'וני קליין: שר הפנים דאז חתם על היעדים הגלובאליים.

<ג'וני קליין: מדינת ישראל לקחה על עצמה התחייבות לצמצום פערים, חייבים לעשות את זה.

<ג'וני קליין: חברת הכנסת רוזין, אני מקבל את הביקורת שאמרת על העניין הפוליטי, אבל אם כבר את הופכת את זה לנושא פוליטי, הפתרון גם יכול להיות פוליטי.

אלי אלאלוף: אתה לא אמור לעסוק ולדבר על עניינים פוליטיים, זה לא תפקידך, בשביל זה יש חברי כנסת.

<ג'וני קליין: זה לא תפקידי.

אלי אלאלוף: אני מודה ליוניסף על הדוח שאיפשר לנו להתכנס, אני מודה לחברת הכנסת מיכל רוזין שלחצה לקיים את הדיון בדחיפות, אני מודה לחברי הכנסת שבאו לדיון הזה.

אלי אלאלוף: הנושא הוא חשוב.

אלי אלאלוף: אין מילה שיכולה להסביר כמה הדיון חשוב על ילדים שנמצאים בעוני.

אלי אלאלוף: כל מילה תהיה מתחת לרצון שלנו להגיד שזה נושא שהוא בקיומנו.

אלי אלאלוף: אני בכל זאת רוצה לתת טיפה של תקווה.

אלי אלאלוף: הדיונים שיהיו בחודש יוני על העוני יהיו לפי התמודדות המשרדים השונים.

אלי אלאלוף: אני בטוח שבעקבות הדיון של היום הנושא של הילדים יהיה מרכזי במספר משרדים.

אלי אלאלוף: אני מאחל לכם חג שמח ותודה רבה.