ועדת המשנה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 5, 2016-03-23 09:00

מירב בן ארי: אני רוצה לפתוח את ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.

מירב בן ארי: היום ה-23 במרס, י"ג באדר ב', תשע"ו.

מירב בן ארי: ראשית אני רוצה להגיד שאני מאד נרגשת, אני חושבת שהוועדה אמנם היום מתכנסת לסיום תפקידה.

מירב בן ארי: אמנם מתכנסת לסיום המושב ולסיום תפקידה, אבל כמובן שהעבודה לא מסתיימת.

מירב בן ארי: שלום חבר הכנסת איימן עודה, שב איתנו.

מירב בן ארי: הוועדה כמובן לא מסיימת ובמושב הבא תוקם שדולה, גם, פעם ראשונה בתולדות הכנסת, שדולה שתעסוק בצעירים ובצעירות חסרי בית, בכלל תעסוק בנושא של חסרי בית ואנחנו כמובן נמשיך לעקוב, ללוות, אגב גם ילדים חסרי בית, גם צעירים חסרי בית, גם מבוגרים.

מירב בן ארי: אני אמשיך לעקוב, גם הוועדה הזאת עסקה בילדים ואנחנו תיכף נדבר גם על הבית ברחוב חיים.

מירב בן ארי: הוועדה עסקה גם בצעירים וגם עשתה כאן דיור מעניין על דיור תחילה והתעסקה בכלל בנושא של דרי רחוב.

מירב בן ארי: אני חושבת שמבחינת עבודתה של ועדת המשנה, שבאמת אני פה אמנם שנה בכנסת, אבל הוועדה הזאת בשיתוף פעולה מעולה עם משרד הרווחה, כמובן וגם משרד השיכון וציפי פה, אני שמחה ורחל.

מירב בן ארי: סליחה, רות.

מירב בן ארי: למה אמרתי רחל?

מירב בן ארי: מאיפה הבאתי רחל?

מירב בן ארי: אין לנו רחל בכלל בוועדה.

מירב בן ארי: ציפי ורות.

מירב בן ארי: אז באמת היה כאן שיתוף פעולה מצוין של המשרדים וכמובן משרד האוצר, ובשעה עשר וחצי יכבד אותנו שר האוצר ויבוא לפה, שזה גם חשוב לי.

מירב בן ארי: שיתוף הפעולה בין המשרדים, החיבור של העמותות שישבו פה ונתנו את האינפוט המשמעותי שלהן, כל העמותות שישבו והארגונים החברתיים, זה מה שהביא מבחינתי באמת להצלחה וגם בעצם לבוא עם ועדה פרקטית, שבאה עם תכניות, שבאה באמת עם תכנית, לא רק עם חזון, לא רק עם דיבורים, אלא גם באמת באמת עם פעילות, ושאני אמשיך לעקוב אחרי.

מירב בן ארי: זאת אומרת אם יש כאן משהו, אנחנו נמשיך לעקוב.

מירב בן ארי: וציפי יודעת, היא אמרה לי לפני דקה שאני משגעת אותה.

מירב בן ארי: אמרתי לה שזה מה שאני צריכה.

מירב בן ארי: אני אמשיך כל הזמן לעקוב, באמת לוודא עם המשרדים.

מירב בן ארי: וכמובן לטפל במשברים כמו המשבר שיש לנו עדיין בחיפה ותיכף נתייחס אליו ולהמשיך ללוות.

מירב בן ארי: אני רואה אגב שיש לנו כאן נציגות של הצעירות, אז יופי, אני שמחה שבאתן.

מירב בן ארי: ריקי באה לוודא שהתכנית של משרד השיכון יוצאת לפועל, כן?

מירב בן ארי: את תהי הכוכבת של משרד השיכון, אל תדאגי.

מירב בן ארי: את תהי הראשונה.

מירב בן ארי: אני מבטיחה שהיא הראשונה שאני לוקחת אותה למשרד השיכון להגיש את הדו"ח.

<ריקי צחי: כולם עדים פה, כן.

מירב בן ארי: כולם עדים.

מירב בן ארי: אני כבר אמרתי לך את זה ולדעתי כבר כתבתי לך את זה אפילו בהודעה.

מירב בן ארי: אני רוצה להתחיל עם מצגת שאני וציפי ציפי ואני כתבנו ביחד את התכנית.

מירב בן ארי: ציפי, אני מתחילה, את מוסיפה.

מירב בן ארי: הרשויות שנמצאות כאן מעדכנות אותנו.

מירב בן ארי: אני פשוט העליתי את הכל בצורה יפה בסך הכל.

<ציפי נחשון גלי: כל הכבוד.

מירב בן ארי: ואני אדבר ונוסיף.

מירב בן ארי: כמובן גם העמותות וגם הרשויות, אם יש לכם דברים חשובים גם לפרוטוקול וגם לוועדה, כי אנחנו יוצאים מפה עם המלצות של הוועדה למליאת ועדת העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: נא להתייחס.

מירב בן ארי: כמובן בסדר, בצורה שגם נבין.

מירב בן ארי: נתחיל עם השירות לנוער צעירים וצעירות, שהוא מטפל בגילאי 13 עד 25.

מירב בן ארי: אני כמובן כל הזמן מעלה את זה לציפי לגיל 28, היא תמיד מסכימה איתי.

<ציפי נחשון גלי: נעלה, נעלה בקרוב.

מירב בן ארי: נעלה, יופי, אז זה חשוב ותיכף גם נתייחס לזה.

מירב בן ארי: עלתה כאן עבודה שהייתה גם עבודה של משרד הרווחה לטיפול בחסרי בית ובאמת הוקצבו לזה 21 מיליון שקלים, בלי ה-2.2 מיליון שקלים של משרד השיכון, שאליהם אנחנו כמובן נתייחס גם בנפרד.

מירב בן ארי: אבל התכנית להוסטלים, לקורות הגג, לדיוריות, לדירות מעבר, מבחינתי מהפכה בעניין חסרי הבית, היא מתוקצבת ב-21 מיליון שקלים והדבר הכי משמעותי, שציפי גם תיכף תדבר עליו, מיד אחרי, זה הנושא שמשרד הרווחה הוביל.

מירב בן ארי: כמובן אני ישר השתתפתי מתוך מקום שאני חושבת שזה משהו שכל הכנסת מדברת עליו, זה על הנושא של תכנית לאומית לצעירים בסיכון.

מירב בן ארי: אנחנו בתפיסת המציאות שלנו חושבים שבגיל 18 כולם הולכים לצבא, כולם הולכים לשירות לאומי, כולם מתחתנים אולי, אבל מסתבר שהרבה חברה שיצאו מפנימיות, ואני רוצה להגיד לכם שאתמול בערב גם הייתי בסיור במסילה, סיור מרתק עם ניסים, שהוא תמיד נמצא איתי בסיורי הלילה שלי.

מירב בן ארי: אמרתי לחברה מאותות שבאו אלי למשרד, שמה שהיה יפה בעיני בסיור הזה, זה שקודם כל מי שעשתה לי את הסיור זו צעירה שנמצאת במקום ומה שהיה יפה בעיני גם, זה שבאתי והם לא התכוננו לקראתי.

מירב בן ארי: זאת אומרת יש את העניין שחבר כנסת מגיע, אז כל המקום, אתם יודעים, מצטחצח.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: נכנסתי לחדר, היא ראתה ויוה, זאת הייתה מרוחה על הספה, ההיא ישנה עם הכלב.

מירב בן ארי: אמא של אחת הנערות הייתה שם וזה היה נפלא.

מירב בן ארי: כי באתי ודיברתי איתן וגם הייתה אווירה טובה, יחסית, עוד הגעתי למגן, כל החברה כאן כבר מכירים את מסילה.

מירב בן ארי: הגעתי למגן שזה מקום סגור, דלת נפתחת, דלת ננעלת, אתם מכירים.

מירב בן ארי: ויחסית למקום שהוא מגן ומקום שהוא נעול כביכול, צבעוני, יפה, מתארגן לפורים.

מירב בן ארי: ולמה אני מדברת על זה בתכנית לצעירים, כי אומרות שם הבנות ובצדק – כולם כאן מכירים את זה ואתם מהנהנים – שהן יוצאות בגיל 18, חלקן לא הולכות לצבא, חלקן לא הולכות לשירות לאומי.

מירב בן ארי: מדינת ישראל סיימה לעזור בגיל 18.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: כי כנראה לפני שנים חשבו שכולם מתחתנים בגיל 18, והן דואגות.

מירב בן ארי: ואומר לי מאיר, מנהל מסילה, אני מודאג.

מירב בן ארי: אני מודאג מגיל 18 ומודאגים בעל"ם ומודאגים באותות ומודאגים במשרד הרווחה, ובצדק.

מירב בן ארי: ולכן, התכנית הולכת באמת תוך חודש, כתבנו חודשיים, להצעת מחליטים בממשלה התכנית הלאומית לצעירים ולצעירות.

מירב בן ארי: אני כמובן אתערב ואעזור בכל כוחי מול שר האוצר, כי צריך כסף לתכנית.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שתכנית 360, תכנית לאומית לבני נוער בסיכון, כמה היום?

מירב בן ארי: כבר 250 מיליון היא מתוקצבת?

<ציפי נחשון גלי: חצי מיליארד.

מירב בן ארי: חצי מיליארד.

מירב בן ארי: כמה היא התחילה, תכנית 360?

<ציפי נחשון גלי: לא, אנחנו לא רוצים להתחיל בזה.

<ציפי נחשון גלי: זה התחיל ב-10 מיליון שקלים.

מירב בן ארי: אז ככה זה התחיל, אבל תראי, לפחות זה כבר חצי מיליארד.

מירב בן ארי: ולכן מדינת ישראל צריכה להבין שצעירים בני 18 חייבים סיוע של המדינה גם ברשויות וגם במשרד.

מירב בן ארי: ציפי, התייחסות שלך לתכנית הזאת לצעירים בסיכון שאתם הולכים להגיש.

<ציפי נחשון גלי: כן, אז דווקא מתוך העשייה בחמש השנים האחרונות עם צעירים במצבי סיכון, אנחנו למדים שככל שאתה עושה משהו אתה מבין מה עוד צריך לעשות.

<ציפי נחשון גלי: ובאמת, כדי לא להמשיך ולדשדש במדינת ישראל, אז אני גאה לומר שאני יזמתי את התכנית הלאומית לצעירים במצבי סיכון ואני שמחה מאד שהמנכ"ל והשר חיבקו את הרעיון.

<ציפי נחשון גלי: יש פה הרבה מהאנשים שיושבים מסביב לשולחן שהם שותפים בדיונים שלנו.

<ציפי נחשון גלי: גם נציגי 11 משרדי ממשלה, שזה מה שחשוב.

<ציפי נחשון גלי: משרד הרווחה ישמח ורוצה לתכלל את התכנית, אבל בוודאי שללא שותפות של כל משרדי הממשלה, אנחנו לא נצליח לייצר מענים אמיתיים ולכן חשוב שהתכנית היא באמת תהיה תכנית לאומית.

מירב בן ארי: נכון.

<ציפי נחשון גלי: וכמו שאת אומרת, יגיע השלב שבעוד חודשיים אני מקווה שחברי הממשלה יצביעו בעד התכנית וששר האוצר יתקצב אותה.

מירב בן ארי: יצביעו בעד, כולם יצביעו, כי זה חשוב.

מירב בן ארי: מה שחשוב פה באמת ואני הבטחתי להתגייס לנושא של הכסף.

מירב בן ארי: אני יודעת גם שיש שר אוצר חברתי ושהוא יעזור לנו כאן.

מירב בן ארי: אני גם בשבוע הבא גם אצטרף לשולחן הזה.

מירב בן ארי: מבחינתי זה משהו שמהיום שהוועדה הזאת כאן, כל הזמן אתה שומע על החשש של גיל 18 וזו תכנית חשובה.

מירב בן ארי: אני מבטיחה להמשיך ללוות אותה.

<ציפי נחשון גלי: בואו נזכיר בכל זאת שמי שבאמת עוזר לנו בהבניית המודל וכל המצגות, זה יואב בוקאי, שמנהל את אשלים עד גיל 25 בג'וינט, ובאמת כל ההוקרה והתודה מגיעה להם.

מירב בן ארי: יפה מאד.

מירב בן ארי: בואו נמשיך, נעבור לירושלים.

מירב בן ארי: אני רואה פה את הצוות של ירושלים.

מירב בן ארי: ייאמר לזכותכן שאתם כל הזמן מגיעות לוועדה, לכל אורך המושב, יפה מאד.

מירב בן ארי: אז נדבר על ירושלים.

מירב בן ארי: אני יודעת, כבר אמרו לי מאותות שהבית לחרדיות כבר נפתח, הוא עובד.

מירב בן ארי: ספר לנו, מילה על מה שקורה.

מירב בן ארי: תיכף נתייחס.

מירב בן ארי: ציפי, בתוך שתי ההלנות לחירום לצעירים וצעירות, יש לנו אחד לצעירים, אחד לצעירות, ובנוסף החרדיות שכבר - - -

<ציפי נחשון גלי: כן.

<ציפי נחשון גלי: הדיורית דרך אגב זה לא בתקציב של ה-21 מיליון שקלים, זה תוספת.

<ציפי נחשון גלי: המוסד לביטוח לאומי בעצם מתקצב את זה בשנה הראשונה ביחד עם ידידות טורנטו, כאשר יש מחויבות למשרד להמשיך לממן את זה בתום ה - - -

מירב בן ארי: כמו הדיורית שבעצם הוקמה בתל אביב, שהתחילה עם ביטוח לאומי?

<ציפי נחשון גלי: כמובן, כן, בדיוק.

<ציפי נחשון גלי: אבל באמת היתרון שלנו הוא שקיבלנו תוספת תקציב השנה.

<ציפי נחשון גלי: בדרך כלל מה שקורה כשאת מתחילה תכנית פיילוט את צריכה תוצאות ולהוכיח ורק אחרי שזה מוכיח את עצמו בעצם המשרד נכנס לממן.

<ציפי נחשון גלי: אז במקביל, עוד לפני סיום פיתוח המודל, נכנסנו לממן עוד דיוריות ואת יודעת שזה נמצא בהמשך.

<ציפי נחשון גלי: אבל חשוב לי כן להגיד שזה לא מהתקציב של 21 מיליון השקלים.

מירב בן ארי: כן, תיכף.

<ציפי נחשון גלי: חשוב לי לומר עוד משהו.

<ציפי נחשון גלי: כשאת מדברת פה על הלנות חירום - - -

מירב בן ארי: יש לי עוד אחד של ירושלים.

מירב בן ארי: תיכף נתייחס.

<ציפי נחשון גלי: אני מתייחסת לשקף הזה של ה-1.8 מיליון, זה רק החלק של המשרד, כי בירושלים לגבי הצעירות על"ם הם שותפים, הם בעצם מפעילים סוג של מענה שהוא לא 24 שעות היום.

<ציפי נחשון גלי: ולכן השותפות של על"ם שמה את ירושלים בתקציב הרבה יותר גדול מ-1.5 מיליון שקלים.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: אז רעות גיא, עמותת על"ם, תתייחסי גם מה המצב בין גלגל, שבו אני הייתי והבנתי, לבין מה קורה בשטח – האם יש מבנה, מה קורה, איך אנחנו מעבירים את גלגל ל-24 שעות?

מירב בן ארי: תעדכני אותנו מהשטח ואחרי זה גם נשמע מעיריית ירושלים.

<רעות גיא: אז אני אהיה מאד ספציפית לגבי גלגל.

<רעות גיא: את יודעת שאנחנו עובדים היום - - -

מירב בן ארי: רק כל מי שמדבר שיציג את עצמו לפרוטוקול.

<רעות גיא: רעות גיא, עמותת על"ם, ראש תחום קצה ונערות.

<רעות גיא: את יודעת שאנחנו נותנים בעצם שני מענים עיקריים לצעירים וצעירות חסרי בית, 18-26 – מישהו לרוץ איתו בתל אביב וגלגל פלוס השלטר בירושלים, כשאת השלטר גם צריך להגיד – קידום נוער מעיריית ירושלים שותפים בחלק מהמימון.

מירב בן ארי: נכון, אמרנו את זה.

<רעות גיא: גם שותפים מקצועיים וגם במימון, שזה די חדשני.

מירב בן ארי: זה לא קיים לא בחיפה ולא בתל אביב.

<רעות גיא: לא.

<רעות גיא: גם באמת מימון חלקי וצריך עוד כדי להשלים את המענה, אבל זה גם תמיכה חשובה.

<רעות גיא: בעצם היום השלטר עובד, נפתח בשעות הערב המאוחרות, נסגר בבוקר.

<רעות גיא: זאת אומרת אנחנו נותנים מענה חירומי לצעירות בלילה.

<רעות גיא: אני אגיד שגם המקום צפוף וקטן, היית שם, ראית.

<רעות גיא: אין מספיק מקום לכל הצעירות שרוצות להגיע אלינו.

<רעות גיא: אנחנו אף פעם לא דוחים אף אחת ותמיד מסתדרים ומוצאים מקום, אבל זה ברור שזה כבר עולה על גדותיו.

<רעות גיא: וגם הסיפור הזה שבבוקר אנחנו צריכות לשלוח אותן חזרה לרחוב, מאד מאד מקשה על תהליכי הטיפול.

<רעות גיא: לכן אנחנו מדברות על מענה הוליסטי, כוללני, 24/7.

<רעות גיא: אנחנו מצאנו מבנה שהוא גם יחסית בלוקיישן טוב במרכז העיר.

<רעות גיא: גם לא עולה הרבה לשפץ אותו, אבל אנחנו בתוך התקציב לא מצאנו כסף עודף לשיפוץ של הדבר הזה.

<רעות גיא: העלינו את זה בפני ישיבות גם בעיריית ירושלים, הבטיחו לנו שימצאו לזה תקציב נוסף.

<רעות גיא: אני יודעת שעושים מאמצים, אבל כרגע זה המצב.

<רעות גיא: אנחנו לא מתקדמים.

מירב בן ארי: אוקיי, עיריית ירושלים, בואי תגידי לנו.

מירב בן ארי: רק תציגי כמובן את התפקיד לפרוטוקול.

<יהודית גבאי: יהודית גבאי, אגף הרווחה בעיריית ירושלים, מנהלת היחידה.

<יהודית גבאי: אז מבחינת שתי הלנות החירום, באמת יש הלנת חירום אחת שרות התייחסה אליה, זה שלטר לצעירות, כשמבנה יש ואנחנו באמת בתהליכים גם עם המשרד, עם ציפי וגם עם כל השירותים בעיר, גם העירוניים וגם העמותות, בתוך תהליך של גיבוש של המודל, יש לנו כל כך הרבה שאלות שם לגבי האוכלוסייה, לגבי למי ואיך אנחנו מפעילים, כי זה שאלות באמת מאד מאד מהותיות ואנחנו באמת עושים את זה, לפני יומיים היינו גם יחד עם ציפי באיזה שהוא מקום שאנחנו מתקדמים בתוכו.

<יהודית גבאי: לגבי הצעירים, אז גם, אנחנו מפעילים באמצעות - - -

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה להתייחס למבנה.

מירב בן ארי: יש כסף של משרד הרווחה.

<יהודית גבאי: נכון.

מירב בן ארי: יש מבנה.

מירב בן ארי: זה קריטי לי פה.

<רעות גיא: את צודקת, כי המבנה הזה גם עומד להיחטף לנו.

<יהודית גבאי: כבר אפשר להגיד ש - - -

<רעות גיא: זה היה מבנה סמוך, אגב.

<יהודית גבאי: אבל אנחנו בהחלט, אני העליתי את זה בדיונים קודמים, שהתקציב, יש לנו תקציב של שכירות אבל אין לנו תקציב של התאמה בשיפוץ.

<יהודית גבאי: אנחנו הבאנו את זה לדיון גם בפני ראש העיר בישיבה איתו, גם עם מנכ"ל העירייה, שביקר אצלנו בשירות וכן יש התקדמות בעניין הזה.

<יהודית גבאי: אנחנו מחכים לקבל את האישור הסופי, כדי שבאמת, ביקשנו - - -

מירב בן ארי: תני לי זמנים.

מירב בן ארי: אני כבר כמה חודשים שומעת שיש מבנה ואין תקציב לשיפוץ.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת האם יימצא תקציב בעיריית ירושלים לשפץ את הבית או אם לא, אם צריך לפנות לעמותות שבזה הן עוסקות.

מירב בן ארי: כי כשאני בניתי את המבנה אצלי אני הבאתי – ודיברתי על זה עם רעות – את מעגל נשים, עמותה נפלאה ששיפצה לי את המבנה.

מירב בן ארי: תגיעו איתי להחלטה, תגידו לי אם הרשות שמה.

מירב בן ארי: אם לא, בכל מקרה אנחנו חייבים אולי לגייס עמותה או לעשות משהו.

מירב בן ארי: אני לא רוצה שהבנות תהיינה בחוץ, ברחוב, רק בגלל שאין לנו כסף לשפץ את המבנה.

<יהודית גבאי: קודם כל הבנות לא בחוץ, יש להן מבנה כרגע.

<רעות גיא: לא, הן בחוץ.

<רעות גיא: מעשר בבוקר הן בחוץ.

<יהודית גבאי: אה, בחלק של הגלגל.

מירב בן ארי: כן.

<יהודית גבאי: אז אני אומרת שוב, אנחנו הפעלנו לחצים, יש נכונות.

<יהודית גבאי: קיבלנו כן אוקיי גם מבחינת ראש העיר והמנכ"ל, נכונות כן לתת לנו את הסיוע הזה.

<יהודית גבאי: זהו.

מירב בן ארי: מתי?

מירב בן ארי: כמה זמן?

מירב בן ארי: זה ההמלצות שלנו.

<יהודית גבאי: אני מקווה.

<קריאה: ספטמבר.

<יהודית גבאי: אני לא יודעת להגיד אם בספטמבר, אני מקווה שזה יהיה בחודשיים הקרובים.

מירב בן ארי: על השיפוץ?

<יהודית גבאי: השיפוץ, אני אומרת שוב.

<יהודית גבאי: יש כמה תהליכים.

<יהודית גבאי: יש גם תהליכים שנכנסים.

<יהודית גבאי: מבחינת העירייה יש את כל ההליך של בדיקת המבנה וזה נעשה במקביל לעניין של התקצוב להתאמת ושיפוץ המבנה.

<יהודית גבאי: שני התהליכים האלה כן מתרחשים ומתקדמים.

מירב בן ארי: שלא ייקחו לנו את המבנה.

מירב בן ארי: את יודעת איזה דרמות היו לגבי מבנים.

<רעות גיא: רק לסבר את האוזן, כולה אנחנו מדברים על 200,000-300,000 שקלים.

<רעות גיא: לא יותר.

<יהודית גבאי: זה לשני השלטרים.

<רעות גיא: בסדר, אני מדברת על השלטר של הצעירות.

מירב בן ארי: היא אומרת שבעוד חודשיים הם יתנו אישור.

<רעות גיא: אם אני אחכה חודשיים זה לא יהיה.

מירב בן ארי: רגע, רגע.

מירב בן ארי: אני באמת אומרת, תסבירי לי, לפני שייקחו לנו את המבנה.

מירב בן ארי: יש לי משבר מבנים, כמו שאת רואה.

מירב בן ארי: אז יש מבנה שהוא טוב, תסבירי לוועדה, יש מבנה שהוא טוב.

מירב בן ארי: יש מבנה שרעות אומרת שאפשר להיכנס.

מירב בן ארי: מה מעכב את הכניסה של הנערות למבנה הזה?

מירב בן ארי: זה שאין כסף לשיפוץ?

<רעות גיא: אני צריכה להתאים אותו, כן.

<יהודית גבאי: יש פה כמה תהליכים, שוב.

<יהודית גבאי: והתהליכים האלה הם בהתקדמות משמעותית.

<יהודית גבאי: אנחנו גם מנהלים דיונים על החלק של התפיסה ושל העבודה והאוכלוסייה.

<יהודית גבאי: יש לנו הרבה מהותיות שם שאנחנו עושים את זה בינינו ועם המשרד.

מירב בן ארי: אם אנחנו נביא את הכסף של השיפוץ, כמה זמן את מתאימה את המבנה?

מירב בן ארי: ה-200,000 שקלים כסף לשיפוץ, אוקיי?

<ציפי נחשון גלי: שיאשרו לעבוד בשתי משמרות.

<ציפי נחשון גלי: זה הפטנט במדינת ישראל.

מירב בן ארי: אז קדימה.

מירב בן ארי: מה צריך בשביל זה?

<ציפי נחשון גלי: משמרת משש בבוקר עד שתיים ומשתיים עד שמונה בערב.

מירב בן ארי: אבל יש לך כסף למשמרות של המדריכים, נכון, ציפי?

<ציפי נחשון גלי: פועלים.

<ציפי נחשון גלי: איך בונים את כביש מספר 1?

<ציפי נחשון גלי: עושים שתי משמרות עבודה.

<רעות גיא: לא, הוא באמת מבנה שלא דורש הרבה, אבל הוא דורש התאמה.

<רעות גיא: בכל זאת הוא עומד ריק ואנחנו רוצים להכניס לשם פעילות של 24/7.

מירב בן ארי: תראי, אני לא יכולה לשמוע את זה שיש מבנה ריק, יש צעירות שגרות ברחוב ואנחנו מעכבים ויש לנו כסף גם לפעילות.

מירב בן ארי: מה חסר לי כדי ש - - -

<יהודית גבאי: אני חושבת שחלק גדול מהעניין זה באמת שהמשרד מתקצב - - -

מירב בן ארי: המשרד תיקצב.

<יהודית גבאי: נכון, אבל החלק של המבנה וההצטיידות זה משהו שהוא - - -

מירב בן ארי: אני דואגת לשיפוץ של המבנה.

מירב בן ארי: מה את צריכה?

<יהודית גבאי: אז קדימה, בשמחה.

מירב בן ארי: מה את צריכה?

<יהודית גבאי: אז קודם כל באמת, אני צריכה - - -

מירב בן ארי: שיפוץ, נתקדם.

<יהודית גבאי: אני צריכה שיפוץ והצטיידות.

<יהודית גבאי: אני מבינה שאתם לקחתם את הנושא של ההצטיידות.

<יהודית גבאי: לגבי הצעירים אני מבינה שיש לנו אוקיי, לגבי הצעירות זה עניין בבדיקה.

מירב בן ארי: מה בבדיקה?

<יהודית גבאי: התאמת המבנה, התקציב להתאמת המבנה.

מירב בן ארי: התקציב להתאמת המבנה, זאת אומר לשיפוצו והצטיידות שלו?

<יהודית גבאי: נכון.

מירב בן ארי: חסר לך 200,000 שקלים?

<רעות גיא: בין 200,000 שקלים ל-300,000 שקלים.

<רעות גיא: הרף העליון זה יהיה 300,000 שקלים.

מירב בן ארי: בשביל השיפוץ של הצעירות?

<רעות גיא: כן.

<יהודית גבאי: לצעירים.

<יהודית גבאי: לצעירות.

<יהודית גבאי: לצעירים אני מבינה ש - - -

מירב בן ארי: טוב, אנחנו סוגרים את זה היום בסוף הישיבה.

מירב בן ארי: זה לא הגיוני.

<ציפי נחשון גלי: זה חצי מיליון לשתי המסגרות.

מירב בן ארי: כן.

<רעות גיא: לא, לצעירים יש להם.

<קריאה: ייקח זמן עד שזה יהיה - - -

מירב בן ארי: ריקי, את דואגת.

מירב בן ארי: אנחנו מסיימים פה.

מירב בן ארי: בשביל 200,000 שקלים עם מבנה, עם כסף, צעירות עם מקום רק בשביל שאי אפשר לשפץ אותו?

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: את זה אנחנו עושים.

מירב בן ארי: והצעירים את אומרת שיש מבנה ויש אישור של כסף לשפץ ולצייד אותו?

<רעות גיא: הצעירים זה - - - עיריית ירושלים.

<רעות גיא: זה ההסכם.

<רעות גיא: אנחנו ניקח את הצעירות ואת הצעירים עיריית ירושלים.

<יהודית גבאי: צעירים אנחנו - - -

מירב בן ארי: יופי, יופי.

מירב בן ארי: הנה, באת בזמן.

מירב בן ארי: אוקיי, בסדר גמור.

מירב בן ארי: עם הצעירים רעות?

<יהודית גבאי: הצעירים אצלי וזה בסדר.

<יהודית גבאי: זאת אומרת יש את התקציב, כן אישרו לנו את החלק הזה של השיפוץ.

<יהודית גבאי: לצעירות עדיין לא, זה מה שהסברתי קודם.

<יהודית גבאי: יש מבנה, אני מבינה שקצת יש איתו בעיה, אבל אנחנו - - -

מירב בן ארי: אוקיי, אני רוצה בסוף הישיבה וגם ציפי.

מירב בן ארי: בואו נתקדם.

מירב בן ארי: יש את הכסף, יש מבנה, אז בגלל שיפוץ של 200,000 שקלים אנחנו משאירות את כל הצעירות האלה ברחוב?

מירב בן ארי: חבל.

מירב בן ארי: ועוד אני כל הזמן רואה את הפרצוף של ריקי מולי, אז אני מתחילה להיות בלחץ.

מירב בן ארי: אוקיי, זה ירושלים.

מירב בן ארי: יש לי עוד אחד על ירושלים?

מירב בן ארי: תעביר בבקשה, גיא.

מירב בן ארי: ההוסטל השיקומי.

מירב בן ארי: יש פה גם את יגאל מהחוט השלישי ובפעם שעברה הוא גם בא אלי ואני גם רוצה להבין מה קורה, ציפי, עם ההוסטל השיקומי.

<ציפי נחשון גלי: לא, זה הוסטלים שקיימים, הם פועלים.

<ציפי נחשון גלי: אנחנו ביקשנו תוספת תקציב.

<ציפי נחשון גלי: נמצא פה יגאל שמנהל את עמותת החוט המשולש, שכבר ארבע שנים מממן 50% משני ההוסטלים.

<יגאל גולדשטיין: 10.

<ציפי נחשון גלי: 10 שנים, אבל חמש בשיתוף איתנו.

<יגאל גולדשטיין: לא, לא.

מירב בן ארי: הזמן רץ שנהנים, יגאל.

<יגאל גולדשטיין: הוסטל בנים משנת 2006 והוסטל בנות מ-2009.

<ציפי נחשון גלי: ובעצם אנחנו החלטנו שאנחנו כן רוצים לתקצב את זה מלא, ולכן אנחנו מחויבים לצאת למכרז.

<ציפי נחשון גלי: המסגרות האלה פועלות.

מירב בן ארי: אני יודעת, הייתי שם.

<ציפי נחשון גלי: הן פועלות.

<ציפי נחשון גלי: מכרז, את יודעת, זה לוקח זמן.

מירב בן ארי: יגאל, תציג את עצמך לפרוטוקול ותגיד לנו איפה אנחנו עומדים עם זה.

<יגאל גולדשטיין: יגאל גולדשטיין מהחוט המשולש.

<יגאל גולדשטיין: אנחנו עומדים עם שני ההוסטלים עם תפוסה מלאה, עם שימת המתנה.

<יגאל גולדשטיין: עבודה שבשיתוף עם משרד הרווחה כבר נעשית 10 שנים.

<יגאל גולדשטיין: זה לא רק בירושלים, דרך אגב, זה במקרה בירושלים, אבל זה הוסטלים ארציים.

<יגאל גולדשטיין: ההחלטה כבר נלקחה לפני שנה.

<יגאל גולדשטיין: אני רק רוצה שזה יקרה.

מירב בן ארי: איך אנחנו מתקדמים?

<יגאל גולדשטיין: עד סוף השנה כבר לא נוכל לממן את זה.

מירב בן ארי: הוא כבר פעם שעברה בא אלי עם - - -

<ציפי נחשון גלי: זה בעבודה, את יודעת.

מירב בן ארי: זה יצא כבר למכרז?

<ציפי נחשון גלי: זה מטופל עם ועדת המכרזים.

מירב בן ארי: אוקיי, זה יבוא למליאה במושב הבא ואנחנו רוצים לדעת.

מירב בן ארי: כמה זמן אתה חושב שאתה תוכל להחזיק עוד?

<יגאל גולדשטיין: לא יודע.

<יגאל גולדשטיין: אנחנו אמנם עד סוף השנה, מבחינה תקציבית בסוף השנה כבר לא נוכל להחזיק את זה בעצמנו.

<ציפי נחשון גלי: אנחנו יודעים.

מירב בן ארי: כן?

מירב בן ארי: ואם ציפי אומרת לי שהיא יודעת, אז אני סומכת עליה שהיא יודעת.

מירב בן ארי: אנחנו נעקוב שהמכרז יוצא.

מירב בן ארי: אתה לא צריך להחזיק את זה במאה אחוז.

מירב בן ארי: זה הבית המקסים הזה שם, נכון?

מירב בן ארי: שהייתי שם.

מירב בן ארי: יפה, אוקיי נמשיך לעיר הנבחרת, חיפה.

מירב בן ארי: ובכן, ניתן עדכון.

מירב בן ארי: אין כאן נציגים של חיפה.

איימן עודה: אני נציג של חיפה.

מירב בן ארי: או, איימן, זה לא כזה-.

מירב בן ארי: הם היו פה כבר פעם שעברה, נראה לי שלא היה קל.

מירב בן ארי: אוקיי, אז נדבר על הבית ברחוב חיים.

מירב בן ארי: המצב הוא שכרגע, תיכף יעדכנו גם מעמותת אותות, אבל לאור העובדה שאני מלווה אותם, הם מחפשים ומחפשים, אם אפשר להגיד לזה חיפוש, צילום של בתים.

מירב בן ארי: הבתים שכרגע אנחנו ראינו הם לא מתאימים ואנחנו עדיין ממשיכים לעסוק בנושא הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו מחכים לדיון של המליאה של ועדת העבודה והרווחה כי אני הגשתי הצעה לסדר וזה אמור להגיע לדיון בוועדה.

מירב בן ארי: המצב לא טוב בחיפה.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מי מכם ראה גם את הכתבה שהייתה בערוץ 10 בתחילת השבוע, כולל ראיונות עם הילדים.

מירב בן ארי: יש שם תסכול לא פשוט, כי אנחנו פשוט ניצבים בפני חומה, אבל בואו נשמע את החברה מאותות, תגידו לנו מה אתם רואים, למרות שהיינו גם השבוע במקום האחר ביחד, דיברנו.

מירב בן ארי: גם ליוויתי את הכתבה הזאת.

מירב בן ארי: אבל בוא, תן לנו עדכון מה אתה רואה.

<אסף שמול: אסף, עמותות א ותות.

<אסף שמול: בעצם אנחנו כרגע בשלבים של חיפוש של מסגרת של מבנה אחר.

<אסף שמול: צריך להבין שזה בעצם מבנה שונה מכל המבנים האחרים, זה מחייב מבנה הרבה יותר גדול, מבנה מוסדי שיוכל להכיל גם את כל הצרכים של הבית, גם מספר הרבה יותר גבוה של בני נוער ממה שנמצאים בדרך כלל בהוסטל.

<אסף שמול: זה אומר שזה לא עוד בית בשכונה כזו או אחרת, שאפשר לעשות התאמה.

<אסף שמול: לצערנו כרגע עם עיריית חיפה, אנחנו לא רואים איזה שהוא סיוע משמעותי.

<אסף שמול: כן יש ניסיונות, אבל לא איזה שהוא משהו משמעותי ורציני.

<אסף שמול: לעיריית חיפה יש משאבים רבים שהיא יכולה כן לגייס לטובת העניין.

<אסף שמול: לצערנו אנחנו לא רואים את זה, ואנחנו שוב, בכל הזדמנות קוראים להם לשלב איתנו ידיים ולעשות ביחד את הפעולה כדי למצוא את המקום שמתאים.

<אסף שמול: כל בית שעיריית חיפה מציעה, אנחנו הולכים ורואים ובודקים.

<אסף שמול: עד עכשיו שום דבר לא התאים לנו ואנחנו ממשיכים לעבוד במלוא המרץ בנושא הזה.

איימן עודה: אני מבקש לתאם ביחד.

איימן עודה: אני חושב שאני יכול לעזור בזה.

מירב בן ארי: יופי.

<אסף שמול: בשמחה רבה.

מירב בן ארי: מה אתה מציע, איימן?

מירב בן ארי: לעשות סיור?

מירב בן ארי: רק שנבין.

איימן עודה: אני הייתי חבר מועצת העיר חיפה, אז אני מבקש קודם לדבר עם ראש העיר, לבדוק מה, מו, מי.

איימן עודה: האם יש כוונה באמת, מתי, איך.

איימן עודה: לבדוק, להרגיש את המצב.

<אסף שמול: אנחנו נעדכן.

איימן עודה: ואחרי זה נראה מה אפשר לעשות.

איימן עודה: אבל אנחנו יכולים ללכת ביחד.

<אסף שמול: בשמחה רבה.

<אסף שמול: תודה.

מירב בן ארי: יופי, זה ממש חשוב.

מירב בן ארי: כל עזרה תמיד טובה.

מירב בן ארי: אז בואו נשמע משהו משהו אופטימי על חיפה.

מירב בן ארי: ציפי, תעדכני אותנו.

<ציפי נחשון גלי: כן, אני רוצה לעדכן על תוספת התקציב.

מירב בן ארי: ויש פה גם את החברה מעל"ם.

מירב בן ארי: אנחנו מכירים היטב, הייתי אצלם.

<קריאה: יש לנו עוד כמה מאבקים.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אני רוצה שציפי תתייחס לעניין.

מירב בן ארי: גם הלל כאן ויש לנו גם שם דירת מעבר.

מירב בן ארי: כמה מילים על חיפה לצעירים, ציפי.

<ציפי נחשון גלי: מתוספת התקציב שניתנה לחסרי עורף משפחתי וחסרי קורת גג, לא נכללה בהתחלה הלנת חירום בחיפה, אבל מתוך-.

<ציפי נחשון גלי: ולכן חשבנו בהתחלה בחיפה להקים את הדיורית, אבל תוך כדי שיח עם נציגי העיר, גילינו שגם יש שם חסרי קורת גג מגיל 18 ולכן הגדלנו את התקציב שהיה 19.5 מיליון שקלים ל-21 מיליון שקלים, כדי לאפשר בחיפה את הלנת החירום לצעירים.

<ציפי נחשון גלי: אז בחיפה יהיה הרצף הזה של הלנת חירום לצעירים בדיורית.

<ציפי נחשון גלי: יש לנו שם דירת מעבר שכבר פועלת.

מירב בן ארי: תיכף אתה תתייחס.

מירב בן ארי: אני רק רוצה שציפי תגיד.

מירב בן ארי: זה חדש מה שהיא מציגה.

<ציפי נחשון גלי: ואנחנו נמצאים בשלבי הכנת פטור ממכרז, לתת את התקציב הזה לעירייה.

<ציפי נחשון גלי: בנוסף לכך, מתקציב אחר, יש לנו את המיזם המשותף עם עמותת הלל לחוזרים בשאלה ומהתקציב השני אנחנו מקימים שם גם מרכז טיפולי וגם דירת מעבר.

מירב בן ארי: עמותת על"ם, תזכיר לי את השם, סליחה.

<עמית פרלסון: עמית.

<עמית פרלסון: חסר ממש לינת חירום לגילאי 18 - - -

מירב בן ארי: קודם כל תציג את התפקיד שלך, מה אתה עושה בחיפה, כי אני מכירה, אבל לא כולם.

<עמית פרלסון: עובד רחוב, עובד עם חסרי בית מעל 18 עד 25 בעיר.

<עמית פרלסון: יש לנו מרחב קטן שנותן מענה קצת למזעור נזקים אבל לא יותר מזה.

<עמית פרלסון: רק הנזקים גדלים כל עוד אין לינת חירום.

<עמית פרלסון: דיברת המעבר שמדברים עליה היא ריקה כבר אני לא יודע, מאז שהיא קיימת.

<עמית פרלסון: אני לא מבין מי עומד בסטנדרטים כדי להיכנס לשם.

<עמית פרלסון: מבנה באמת נחמד.

מירב בן ארי: היית בדירה?

<עמית פרלסון: כן, כן, אבל אין שם אף אחד ואני לא מצליח להכניס אף אחד דרך העירייה לשם.

<עמית פרלסון: כל מי שאני מתקשר, מבחינתם הוא לא מתאים.

<עמית פרלסון: אז אני מקווה שגם בהלנת החירום לא יהיו כאלה תנאי סף שהם לא הגיוניים לדרי רחוב.

מירב בן ארי: מה זאת אומרת אין שם אף אחד?

<מירית סידי: זה לא נכון.

<מירית סידי: בדירת המעבר יש שלוש צעירות.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: מי את, סליחה גברתי?

מירב בן ארי: אין בעיה, רק שאלתי מי את.

<מירית סידי: אני מירית סידי, אני מנכ"לית עמותת החצר הנשית.

מירב בן ארי: רגע, את מדברת על הדירה בחיפה?

<מירית סידי: כן, יש דירת מעבר - - -

<עמית פרלסון: אני מדבר על הצעירים.

<עמית פרלסון: לנערות זה שונה.

מירב בן ארי: עמית תישאר רגע איתנו.

מירב בן ארי: ציפי, את מכירה את זה?

<ציפי נחשון גלי: אני לא מכירה שהדירה ריקה.

<ציפי נחשון גלי: יכול להיות שדוחים חלק, כי זה לא מיועד להלנת חירום, זה מיועד לאנשים שנמצאים בתהליך שיקום ומוכיחים יכולת השתכרות מה שנקרא.

מירב בן ארי: אלא אם כן היינו בדירות כאלה, גם בדירות של על"ם.

מירב בן ארי: זה חברה שכבר עברו תהליך, החברה שמגיעים אליך.

מירב בן ארי: מצד שני זה גם מטריד שאין גם חברה שעברו תהליך שנמצאים בדירה הזאת.

<עמית פרלסון: אני מדבר גם על כאלה שרשומים בדרי רחוב ויש להם עובדת סוציאלית מדרי רחוב והם עדיין ישנים בזולות.

<עמית פרלסון: אני לא מדבר על כאלה שעכשיו איתרתי והמערכת לא יודעת עליהם.

<עמית פרלסון: אני מדבר גם על כאלה שמטופלים.

<עמית פרלסון: אז עוד פעם, אם אחוז מסוים אומרים לא מתאימים, אני מבין, אבל 100% לא מתאימים, אז יש בעיה.

<ציפי נחשון גלי: אבל זה לא מיועד לדרי רחוב דירת מעבר.

<ציפי נחשון גלי: הוא צריך לקום בבוקר, ללכת לעבוד, להרוויח משכורת, לבוא הביתה בשעה חמש, יש שם מדריך, יש עובד סוציאלי.

<ציפי נחשון גלי: זה מיועד לאוכלוסייה הזו.

<ציפי נחשון גלי: אני אמרתי כמה פעמים בכנסת שאנחנו מייצרים רצף של מענים – הלנת חירום, הוסטל שיקומי, דירת מעבר עם מדריך, דירת מעבר בלי מדריך, דיורית וסיוע בשכר דירה.

<ציפי נחשון גלי: אי אפשר להכניס מישהו שצריך שכר דירה להלנת חירום כמו שאי אפשר להכניס מישהו שזקוק להלנת חירום לדירת מעבר.

<רעות גיא: ציפי את צודקת, אבל כשאמרנו את זה אז אמרו הנה, יש את הדירה.

<רעות גיא: אז אנחנו אומרים, יש צורך בשלטר.

<רעות גיא: בהעדר שלטר ניסינו לפנות - - -

<ציפי נחשון גלי: בסדר, אבל אמרתי שזה לא היה בתכנית ודווקא בגלל הצרכים שעלו בחיפה השגנו תקציב.

<ציפי נחשון גלי: אנחנו הולכים להקים הלנת חירום.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: קודם כל לגבי הדירה אנחנו בכל מקרה נבדוק לגבי אותם משוקמים, למה הדירה הזאת ריקה.

מירב בן ארי: את זה אנחנו נבדוק בכל מקרה.

מירב בן ארי: לגבי אותם חברה שבאים אליך, המטרה היא שאתה תשלח אותם לשלטר הזה שיקום.

מירב בן ארי: השלטר הזה, הכסף הולך לעירייה ואז בעצם ציפי זה נמצא שם והם אמורים להפעיל את השלטר או שהם אמורים לתת לעמותה שתפעיל את השלטר?

<ציפי נחשון גלי: מבחינתנו זה לא משנה.

<ציפי נחשון גלי: עיריית חיפה תפעיל.

<ציפי נחשון גלי: אנחנו מעבירים את התקציב לעיריית חיפה.

<עמית פרלסון: אז אני חוזר על שאלת הזהב בחיפה אם זה יהיה רק לחיפאים, או ל - - -

מירב בן ארי: לא, אין דבר כזה.

<ציפי נחשון גלי: לא, הלנות חירום זה לא - - -

מירב בן ארי: הלנת חירום זה בהכל.

מירב בן ארי: תל אביב, כל מי שישן בשלטר במקום אחר - - -

<רעות גיא: אנחנו לא סתם שואלים על זה, את יודעת.

מירב בן ארי: אני יודעת למה.

מירב בן ארי: אני נתקלתי, הוא אמר לי את זה בטלפון.

מירב בן ארי: הוא אמר לי בטלפון אם זה לא חיפאי, למה אני צריך לטפל בו ואני אמרתי לו שחסר בית שהוא בא אנחנו לא בודקים לו בתעודת הזהות מאיפה הוא בא.

מירב בן ארי: אומרים לו רגע, אם אתה מתל אביב - - -

<רעות גיא: זה היתרון היחסי שלהם שאין להם בית.

<רעות גיא: אי אפשר להגיד להם מאיפה אתם.

מירב בן ארי: כן, אבל יש תפיסה שכשאתה עיר מטרופולין אתה עיר מטרופולין.

מירב בן ארי: למה בירושלים כולם ירושלמים?

מירב בן ארי: מישהו בודק כשילד נכנס לחוט אם הוא מירושלים?

מירב בן ארי: לא משנה ששם בכלל אין מעורבות של המשרד, אבל במקומות שיש מעורבות של המשרד, בטח אפילו אצלכם בגלגל, שזה כסף של העירייה.

מירב בן ארי: כמה זה קידום נוער?

<רעות גיא: 360 - - -

מירב בן ארי: אז מישהו בודק אם זה ירושלמי?

מירב בן ארי: ואם הילד הגיע מבית"ר עילית, כמו שפגשנו, אז אומרים לו, לא יודעת במבשר הטוב או בהלל, תשמע, אנחנו בירושלים?

מירב בן ארי: מה זה השטויות האלה?

<ציפי נחשון גלי: בסדר, אבל אי אפשר בהינד עפעף לזלזל בקושי הזה של הרשויות המקומיות שמפעילות מענים ארציים.

<ציפי נחשון גלי: זה התחנה המרכזית שלהם, שבסופו של דבר כשמייצרים מענים אז האוכלוסיות החלשות נשארות לגור באותו יישוב וזה כבר הופך להיות למעמסה מאד גדולה.

<ציפי נחשון גלי: זה גם נשים מוכות, זה גם צעירות בסיכון, זה גם צעירים בסיכון, זה גם דרי רחוב.

<ציפי נחשון גלי: אז אי אפשר לזלזל במענה הזה של הרשות המקומית.

מירב בן ארי: אנחנו לא מזלזלים.

<ציפי נחשון גלי: ולכן לוקח לנו המון זמן לשכנע אותם ולהבטיח להם את התקציב - - -

מירב בן ארי: ויש עדיין רשויות שלא משתכנעות.

<ציפי נחשון גלי: נכון, את צודקת.

מירב בן ארי: אוקיי, ודירת המעבר של הלל, מה המצב, תעדכן אותנו גם.

<יאיר הס: אנחנו פותחים את הפעילות שלנו באפריל ועד יוני דירת המעבר תהיה פתוחה.

מירב בן ארי: עד יוני?

<ציפי נחשון גלי: תהיה פתוחה דירת מעבר.

מירב בן ארי: יופי.

<יאיר הס: אני רוצה אולי לומר דבר אחד לגבי המיזם המשותף שיש לעמותת הלל עם הממשלה.

<יאיר הס: אנחנו פתחנו באמת, יש דירות בירושלים, דירות בתל אביב ויש את מקלט החירום וזה דברים שכבר קמו.

<יאיר הס: אנחנו מדברים עכשיו על הדירה בחיפה, אבל זה לא משלים את המענה הנדרש.

<יאיר הס: יש עדיין, ביום אני יכול להגיד, יש עדיין עשרות יוצאים בשאלה שזקוקים לקורת גג ואנחנו צריכים לחשוב על הרחבת המיזם המשותף, גם למענה נוסף.

<יאיר הס: המענה של דיורית נשמע לי מתאים כתוספת למיזם.

מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה.

מירב בן ארי: בואו נתקדם.

<יהודית גבאי: רגע, אולי כדאי לשמוע על הדיורית באמת.

<יהודית גבאי: בירושלים.

מירב בן ארי: הדיורית?

מירב בן ארי: כן, סליחה.

<אסף שמול: בסדר גמור.

<אסף שמול: טוב, אז קודם כל התחלת את הוועדה ואמרת באמת על הדבר הזה של הרצפים של הטיפול ובעצם זה שהטיפול מסתיים בגיל 18 וציפי שנים נלחמת את המלחמה הזאת, ככה, - - - פגישות ויש לזה היום הרבה יותר תהודה וזה מתחיל לקרום עור וגידים ובעצם הפרויקט של הדיורית.

<אסף שמול: ואני אגיד לפני זה שנמצאת איתנו יושבת ראש הוועד המנהל של עמותת אותות, רלי.

מירב בן ארי: שלום.

<אסף שמול: כי זה ככה נושא שהוא בדמנו, הסיפור של הצעירים והצעירות.

<אסף שמול: בעצם הפרויקט של הדיורית הוא פרויקט בשילוב עם פורום ארגוני צעירות ומשרד הרווחה, וכרגע אנחנו פתחנו, ממש עכשיו, השבוע, את הדיורית בירושלים ואחרי עבודת שטח עמוקה הבנו שבעצם צריך לייחד אותה לצעירות מהמגזר הדתי-חרדי, מכיוון שזאת האוכלוסייה שבעצם מתנקזת לירושלים.

<אסף שמול: אם תל אביב היא מטרופולין שמנקז אליו מכל הארץ אוכלוסיות מסוימות, ככה גם ירושלים עם האופי שלה.

<אסף שמול: זה בעצם פרויקט ל-16 צעירות שנקלטות כמעט בלי שאלות.

מירב בן ארי: יש כבר 16?

<ציפי נחשון גלי: יש אחת בתל אביב.

<אסף שמול: עכשיו, ממש השבוע נפתח ומהשבוע הבא מתחילות להיקלט הצעירות.

<אסף שמול: אנחנו עם רשימת המתנה שתמלא את הבית הזה, את הפרויקט הזה מהר מאד.

<אסף שמול: פרויקט ייחודי שבעצם מתנהל בחדרים, במעונות סטודנטים בתל אביב במעונות רודצקי, בירושלים במעונות בהר הצופים.

<אסף שמול: החדרים כבר קיימים.

<אסף שמול: השבוע הם רוהטו, טופחו, סודרו ואורגנו, עם מודל מאד מאד ייחודי של איתור הפוך, שאנחנו נשמח ככה בהמשך, אם יהיה מקום לתאר אותו.

<אסף שמול: בדיורית בתל אביב עכשיו התחילו לסיים צעירות אחרי שנה.

<אסף שמול: זה עוד לא סטטיסטיקה בשביל להגיד נתונים, ועדיין מה שקורה שהצעירות בנקודות ההתחלה צריכות לשבת בוועדות ההיגוי.

<אסף שמול: אנחנו מדווחים שם באופן קבוע.

<אסף שמול: שמיים וארץ.

<אסף שמול: השינוי שצעירות מרגע הכניסה שלהן מהרחוב למה שקורה להן בסוף השנה, כשהן יוצאות עם טיפול בנושא החובות שכולן מגיעות, עם התחלה של הכשרה מקצועית, עם השכלה, עם הנגשה של זכויות, עם הביטוח הלאומי, עם עופר בתל אביב, שככה פתח דלת ענקית בתל אביב.

<אסף שמול: כולם מהנהנים בראש כי זה כאילו תופעת טבע מה שהוא עושה.

<אסף שמול: השבוע היינו בזכותו בחיבור בירושלים, אותו דבר.

<אסף שמול: פתחו לנו דלת מדהימה וזו התחלה של הפרויקט.

<אסף שמול: אנחנו דיברנו עכשיו עם יהודית ובשבוע הבא אני מקווה תתקיים פגישה שמתואמת בשיתוף פעולה ועבודה עם ירושלים.

<אסף שמול: כל הנושא של צעירות הוא על השולחן לגמרי, ככה בהתחלה של באמת פתרונות ולא רק דיבורים.

מירב בן ארי: יופי, בסדר.

מירב בן ארי: טוב, נעבור לתל אביב.

מירב בן ארי: ציפי, את רוצה להציג?

<ציפי נחשון גלי: כן, אז בתל אביב אנחנו פותחים שלוש הלנות חירום חדשות, אחת לצעירים, אחת לצעירות ואחת לאוכלוסיית להט"ב.

מירב בן ארי: זה גם מאה אחוז מימון של הרשות?

מירב בן ארי: של המשרד?

<ציפי נחשון גלי: כן, כן.

<ציפי נחשון גלי: כל מה שהוזכר עד עכשיו זה מאה אחוז מימון.

מירב בן ארי: כן, כן, כן, רק אני רוצה שנשים על זה דגש כל פעם.

<ציפי נחשון גלי: כן.

<ציפי נחשון גלי: זאת אומרת באישור סופי של ועדת המכרזים להעביר את הכסף במאה אחוז לעיריית תל אביב.

<ציפי נחשון גלי: זה נקרא - - -

מירב בן ארי: וגם היא תחליט אם היא מפעילה בעצמה או שנותנת לעמותות.

<ציפי נחשון גלי: אנחנו לא חיכינו שוועדת המכרזים תאשר, כי אנחנו יודעים שזה לוקח הרבה זמן מניסיון למצוא דיור, אז כבר ציינו את עיריית תל אביב במכתב, שבדרך כלל זה מאד מאד חריף שאנחנו עושים את זה, שאושר להם תקציב בגובה זה ובאמת נותן להם אור ירוק להתחיל לחפש מבנים.

<ציפי נחשון גלי: הרשות המקומית תחליט אם היא רוצה להפעיל את זה בעצמה או להפעיל את זה באמצעות עמותה.

מירב בן ארי: אז כרגע יש להם אישור על התקציב.

<ציפי נחשון גלי: כן.

מירב בן ארי: והם מחפשים מבנים?

<ציפי נחשון גלי: אני יודעת שברוריה מתחילה, כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

<ציפי נחשון גלי: אני לא יודעת במי היא נעזרת, אבל כן.

מירב בן ארי: את מכירה, יודעת מה קורה שם?

<רעות גיא: הייתה פגישה אחת.

<רעות גיא: היה דיון אחד עם ברוריה זלצמן, שהיא רפרנטית בעיריית תל אביב לנושא של נערות וצעירות.

<רעות גיא: אני יכולה להגיד שאם בירושלים אנחנו ככה נפגשים ומקדמים ומתווכחים ולא חשוב, אבל יש עבודה, אז בתל אביב פחות.

מירב בן ארי: אני אתערב.

מירב בן ארי: הייתי חברת מועצה שם איזה שנה וחצי.

מירב בן ארי: אני מכירה שם מישהו.

מירב בן ארי: אתם מכירים במשהו, עמותת אותות, את השלטרים האלה?

<אלון ברמי: אנחנו גם היינו ב - - -

מירב בן ארי: באותה פגישה?

<אלון ברמי: באותה פגישה.

מירב בן ארי: רן, בוא תצטרף לשולחן.

מירב בן ארי: המקום הקבוע שלך מוכן כבר.

מירב בן ארי: אתם גם הייתם בפגישה.

מירב בן ארי: מה אמרו לכם?

<אלון ברמי: שום דבר מיוחד.

<אלון ברמי: באמת זה הייתה הרגשה של תחילת עבודה, לא מעבר לזה.

<אלון ברמי: אני אלון מאותות.

מירב בן ארי: זאת אומרת ממש ממש בתחילת הדרך.

מירב בן ארי: אני אתערב שם גם עם מהרטה, גם עם אסף, לראות עם השלושה שלטרים האלה זזים.

מירב בן ארי: רשמתי לי.

מירב בן ארי: יש כסף כבר, יש להם אישור, הם רק צריכים למצוא.

מירב בן ארי: שנים אתה יושב וציפי נלחמת, נלחמת, נלחמת, מקבלת כסף ועכשיו על מה אנחנו נתקעים?

מירב בן ארי: על מבנים.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: יש משבר דיור במדינת ישראל.

<ציפי נחשון גלי: בסדר, כנראה שלייצר תכניות כאלה זה כמו לייצר תינוק, תשעה חודשים.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: נמשיך עוד.

<ציפי נחשון גלי: יש שלבים שחייבים לעבור.

מירב בן ארי: נמשיך עוד עם תל אביב, ציפי, הטרנסים, יש דירה נוספת.

<ציפי נחשון גלי: כרגע בתל אביב פועלות שלוש דירות מעבר, אחת לצעירות, אחת לצעירים ואחת לצעירות טרנס ג'נדריות.

מירב בן ארי: כן, הייתי שם.

<ציפי נחשון גלי: וכמו שאמרתי, דווקא מתוך זה שאתה מייצר פתרון אתה מגלה מה חסר לך, ובאמת מתוך התנהלות עם עמותת אותות שמפעילה לנו את דירת המעבר לצעירות טרנס ג'נדריות, גילינו שזקוקים בדחיפות לתקציב לצעירים טרנס ג'נדרים, ובאמת כבר אישרנו את זה לעיריית תל אביב.

<ציפי נחשון גלי: היתרון הגדול שיש מבנה.

מירב בן ארי: יש מבנה?

<ציפי נחשון גלי: כן.

מירב בן ארי: זה לא באותו מבנה.

<ציפי נחשון גלי: זה דירה - - -

מירב בן ארי: אבל אני כבר התערבתי בזה.

מירב בן ארי: זה מחסן של התברואה, אני יודעת.

<ציפי נחשון גלי: נו בסדר, יעבירו את ה - - -

מירב בן ארי: אבל הוא אמר לי שהוא לא יכול להעביר.

<ציפי נחשון גלי: מחסן זה נשמע נורא.

מירב בן ארי: לא, לא, אני אמרתי למנחם.

<ציפי נחשון גלי: זו דירה יפיפייה.

מירב בן ארי: כן, שהיא ממול, באותו בניין.

<ציפי נחשון גלי: כן.

<ציפי נחשון גלי: בדיוק.

מירב בן ארי: נו?

<ציפי נחשון גלי: אז הם אמורים לקבל את זה בשביל הדירה, כן.

<אסף שמול: אני דיברתי עם עופר בתל אביב, הוא הבטיח להיות מגויס לנושא.

מירב בן ארי: אני פוגשת את עופר ביום ראשון.

<אסף שמול: צריך לראות איך מקדמים באמת את הדירה, כי זה סיפור - - -

מירב בן ארי: אני התערבתי אישית בדירה של הטרנסים כי הייתי בקינג ג'ורג'.

מירב בן ארי: זה אותו בניין.

מירב בן ארי: אני פניתי לעירייה, דיברתי אישית עם מנכ"ל העירייה, הוא אמר לי שאי אפשר לפנות.

מירב בן ארי: את שמעת אי אפשר עד היום או שרק אני שמעתי?

<ציפי נחשון גלי: לא, ממש לא.

<ציפי נחשון גלי: זה חדש לי שאת אומרת אי אפשר.

מירב בן ארי: אוקיי, אז ביום ראשון אני פוגשת את עופר.

<ציפי נחשון גלי: להיפך, אני הצעתי הצעה אחרת בגלל שיותר קשה למצוא מבנים של 12 מיטות.

<ציפי נחשון גלי: אולי שיתנו לנו שתי דירות ונעשה - - -

מירב בן ארי: נעשה אחת.

<ציפי נחשון גלי: את ההוסטל ושתי דירות יותר קל למצוא.

<ציפי נחשון גלי: זה חדש לי שאת אומרת שלא יפנו את הדירה.

מירב בן ארי: בסדר, אני ביום ראשון פוגשת אותו.

מירב בן ארי: בכל מקרה אני אבדוק לגבי הדירה של הטרנסים.

מירב בן ארי: אוקיי, עכשיו יש לנו גם איזה שהוא משבר, סתם עניין של זמן.

מירב בן ארי: אני פניתי, וציפי יודעת, לשישה ראשי ערים באזור המרכז – רמת גן, בת ים, ראשון, הרצלייה, רמת השרון - - -

<ציפי נחשון גלי: ואף אחד לא רוצה, אה?

מירב בן ארי: אף אחד לא ענה לי.

<ציפי נחשון גלי: אפילו לא רוצים להגיד לך לא.

מירב בן ארי: היחידים שענו לי זה בת ים, ייאמר לזכותם, אבל הם אמרו שאין להם מבנה.

מירב בן ארי: אני לא מרפה.

מירב בן ארי: אנחנו מחשבים הוסטל לאוכלוסיית הלהט"ב שתצא מהשלטר ותיקלט, סוג של המשך של בית דרור המצוין שקיים היום.

מירב בן ארי: גם בבית דרור הייתי, כ-18 שולחים.

מירב בן ארי: יש לנו גם פה כסף.

<ציפי נחשון גלי: בכל מקרה אנחנו מטפלים במכרז, שזה תשעה חודשים, אבל בסדר.

<רעות גיא: זה יהיה מעל גיל 18?

מירב בן ארי: כן, המשך של בית דרור.

מירב בן ארי: פניתי אני אישית, אני גם אציק להם ואעשה טלפונים לוודא, אבל גם וידאנו שכל ראשי הערים קיבלו את הפנייה שלי כיושבת ראש הוועדה, ואולי.

מירב בן ארי: כל פעם נמשיך להגיד.

מירב בן ארי: אני רוצה לקצר לציפי את התהליך כי כאשר עיר תגיד מוכנה אני, במימון מלא של המשרד אגב, אנחנו נוכל להפעיל הוסטל לקהילת הלהט"ב שעברה את השלטר.

מירב בן ארי: דרך אגב, אני גם רוצה להגיד לכם שבשבוע שעבר פניתי ליושבות ראש השדולה של הלהט"ב בכנסת וביקשתי שגם הן אולי יוכלו לעזור, גם הן לא ענו לי, אבל בסדר.

מירב בן ארי: זה לא מה שירפה.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך לחפש ובכל מקרה אם לא, ייקח זמן אבל אנחנו נקים הוסטל המשך של בית דרור.

מירב בן ארי: ציפי, לגבי הדיוריות.

<ציפי נחשון גלי: כן, אנחנו מקימים שלוש דיוריות נוספות, אז אחת מהן תהיה באזור המרכז בבית ים, שתשרת את הסביבה.

<ציפי נחשון גלי: אחת בבאר שבע והשלישית, כבר דיברנו עליה, בחיפה.

מירב בן ארי: בבאר שבע יש כבר מבנה?

<ציפי נחשון גלי: בבאר שבע יש כבר מבנה במעונות הסטודנטים.

מירב בן ארי: והרשות גם מקבלת כאן את הכסף.

<ציפי נחשון גלי: כן, זה הכי קל.

<ציפי נחשון גלי: זה הכי פשוט.

מירב בן ארי: כן, נכון.

<ציפי נחשון גלי: העירייה תפעיל.

<ציפי נחשון גלי: כבר מצאו חדרים במעונות הסטודנטים בבאר שבע.

<ציפי נחשון גלי: צריכים לרהט.

מירב בן ארי: יופי, נמשיך.

<ציפי נחשון גלי: לא, זה מחכה בעצם לחתימת הסכם בינינו לבין עיריית באר שבע, שזה התהליכים הבירוקרטים של ועדות מכרזים.

מירב בן ארי: למרות שיש כבר במעונות שם את המבנה שמתאים.

<ציפי נחשון גלי: כן, אבל זה שמור לנו.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: דירות מעבר?

<ציפי נחשון גלי: דירות מעבר אנחנו מקימים בשמונה רשויות.

<ציפי נחשון גלי: לא, קודם כל אני רוצה להגיד לפרוטוקול, אתם יודעים, המודרניזציה, שלחתי למומי מעיריית חיפה שאני פה בדיון ואומרים שהדירה ריקה.

<ציפי נחשון גלי: דירת המעבר מלאה, זה שקר חצוף.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אני אלך לראות את זה.

<ציפי נחשון גלי: אוקיי, בסדר.

<ציפי נחשון גלי: אז זה לפרוטוקול.

<ציפי נחשון גלי: אני שוב חוזרת ואומרת שיצירת המענים של הדיור חייבים להיות על רצף, בהתאם לרצף מצבי הסיכון והמצוקה.

<ציפי נחשון גלי: כשאנחנו מדברים על דירות מעבר, אנחנו מפעילים בשני מודלים – אחד עם מדריך לילה, אחד ללא מדריך לילה.

<ציפי נחשון גלי: אז בתקציב אנחנו מקימים עוד 8 דירות מעבר עם עמותת ילדים בסיכוי מהסוג של הדגם שללא מדריך לילה, פלוס 8 דירות עם הרשויות המקומיות.

<ציפי נחשון גלי: רצינו להקים דרך הרשויות המקומיות האמת יותר, אבל הבעיה שהרשות המקומית מחויבת לתת 25% ולא כולן מתלהבות.

מירב בן ארי: וגם את זה לא?

<ציפי נחשון גלי: אז אנחנו עכשיו בהעברת תקציב ל-8 רשויות מקומיות בשביל להקים את דירות המעבר והגדלנו כבר את ההתקשרות עם עמותת ילדים בסיכוי.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: איפה זה עומד, כרגע זה מכרז?

מירב בן ארי: איך זה עומד?

מירב בן ארי: תכלס, מתי זה קורה?

<ציפי נחשון גלי: זה מיזם משותף עם ילדים בסיכוי וכבר אנחנו מגדילים את כמות הדירות, ודרך הרשויות המקומיות, זה הכי פשוט, אנחנו מעבירים להם תקציב והם מחפשים את המבנה ויוצאים לדרך.

מירב בן ארי: למליאת הוועדה את תוכלי להגיד במושב הבא באיזה ערים זה נפתח?

<ציפי נחשון גלי: בטח, בטח.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: נמשיך.

מירב בן ארי: תכנית הלב, הרחבה שלה?

<ציפי נחשון גלי: כן, אז אתמול אמרנו בכנסת, בוועדת המשנה על הסקר הלאומי, שבעצם הסקר הלאומי ניסה לבדוק את היקף תופעת הזנות במדינת ישראל ובעצם הוא לא הצליח לאמוד את היקף תופעת הזנות בקרב קטינים ולכן אנחנו יצאנו במפקד יזום לרשויות המקומיות אחרי שביחד עם על"ם הכשרנו קבוצה של עובדות סוציאליות ברחבי הארץ, ובעצם לימדנו אותם במספר שעות לאתר מי מתוך המטופלות שלהם הן קטינות בזנות, והצלחנו להגיע למאות ברשימה שלנו.

מירב בן ארי: מאות?

מירב בן ארי: איפה?

<ציפי נחשון גלי: ברחבי הארץ.

<ציפי נחשון גלי: ולכן אנחנו הולכים לפתוח עכשיו 10 מרחבים מצומצמי, שזה - - -

מירב בן ארי: תסבירי לנו את ההבדל בין מרחב מצומצם למרחב גדול.

מירב בן ארי: האם הלב באלפסי - - -

<ציפי נחשון גלי: לא, זה משהו מיוחד.

<ציפי נחשון גלי: זה 24/7.

<ציפי נחשון גלי: אני לא חושבת שאנחנו צריכים במדינת ישראל עוד אחד כזה.

<ציפי נחשון גלי: מורחב, שהוא יהיה מצומצם, זה למשל מה שיש לנו היום בחיפה ובאילת, שזה בית שפועל שלוש פעמים בשבוע, עם צוות שגם עושה עבודת רחוב וגם מקבל.

<ציפי נחשון גלי: הרעיון הוא שקטינות נכנסות לשם או מיוזמתן או אחרי חיזור, ובעצם במסלול הראשון ממזערים נזק ובמסלול השני מתחילים לדבר על תכנית של שינוי.

<ציפי נחשון גלי: אז דוגמת חיפה ואילת אנחנו הולכים להקים עוד 10 כאלה וביישובים יותר גדולים, שאיתרנו קרוב ל-30 קטינות בזנות, זה יהיה מרחב שפתוח חמישה ימים בשבוע לפעילות ושבעה ימים בשבוע להלנת חירום.

<ציפי נחשון גלי: כשפה אנחנו מדברים על הלנת חירום שהיא מאד מצומצמת, על משהו בין 2 ל-4 במקביל.

<ציפי נחשון גלי: הרעיון הוא לא להקים הלנת חירום של עוד 12.

מירב בן ארי: 2 עד 4 בנות?

<ציפי נחשון גלי: בדיוק, זה הרעיון.

<ציפי נחשון גלי: ולכן זה מרחב גדול וזה מרחב מצומצם.

מירב בן ארי: שגם כאן למליאה תגידי לנו כבר את הרשויות שנבחרו למרחבים הגדולים.

<ציפי נחשון גלי: כן.

<ציפי נחשון גלי: אני מקווה שלא יכעסו עלי ראשי הערים, כי תדעי לך ש - - -

מירב בן ארי: הם לא רוצים?

<ציפי נחשון גלי: כן.

<ציפי נחשון גלי: יש רשויות שאמרו לי תודה רבה, זה נכון, כתבנו לך בזמנו שיש לנו קטינות בזנות וכשאני ביקשתי רשימות אז זה לא היה כמה, זה היה שם בראשי תיבות עם ארבע ספרות אחרונות של תעודת הזהות.

<ציפי נחשון גלי: זאת אומרת זה אנשים אמיתיים, זה נכון, אבל לא בבית ספרנו.

<ציפי נחשון גלי: כן, יש רשויות שאמרו שהן לא רוצות, אז אנחנו צריכים באמת להיזהר, גם כדי לא לתייג אותן.

מירב בן ארי: אתמול כשהצגת את התופעה של הזנות זה היה בוועדה למעמד האישה, לא?

<ציפי נחשון גלי: זה היה בוועדת המשנה.

מירב בן ארי: של מעמד האישה.

<ציפי נחשון גלי: כן.

דב חנין: במאבק בזנות ובסמים.

מירב בן ארי: את יכולה רק להגיד איפה הערים הגדולות שבעיקר מתנהלת התופעה של הזנות, חוץ מתל אביב.

<ציפי נחשון גלי: היום זה פועל בפתח תקווה, שלא מתקציב המשרד, אז זה יהיה מתקציב המשרד.

<ציפי נחשון גלי: בבאר שבע יש לנו משהו מצומצם - - -

דב חנין: לא, יושבת ראש הוועדה שאלה איפה המוקד של הבעיה.

דב חנין: גברתי מדברת על - - -

<ציפי נחשון גלי: איזה רשויות היא אמרה.

דב חנין: באיזה רשויות לפי הערכתכם המוקד של הבעיה?

מירב בן ארי: היום.

מירב בן ארי: חוץ מתל אביב.

מירב בן ארי: איפה תופעת הזנות נמצאת בארץ חוץ מתל אביב?

<ציפי נחשון גלי: אז אני אומרת.

<ציפי נחשון גלי: התחלתי לומר שבפתח תקווה יש היקף שצריך הרחבה, בבאר שבע, בראשון, בחיפה אנחנו כן רוצים להרחיב, מה שקיים היום זה לא מספיק.

<ציפי נחשון גלי: כן, בערים בדרך כלל גדולות.

<ציפי נחשון גלי: דימונה.

<רעות גיא: אם אני יכולה להוסיף למוקדים, קודם כל גם דו"ח מבקר המדינה בדק 11 רשויות וראה גם שם את היקף הבעיה, אפשר לקרוא את זה, זה משנת 2014, זה לא רחוק.

<רעות גיא: אני לא חושבת שיש מקום שאין.

<רעות גיא: אנחנו עובדים בעל"ם בפרישה ארצית של 40 יישובים ואני לא חושבת שיש מקום שאנחנו לא נתקלים בתופעה הזאת.

<רעות גיא: המימדים הם כמובן אחרים, ואם בתל אביב אנחנו רואים שיא ומעצמה של זנות, אגב אילת, בגלל המידוד והריחוק ותיירות המין, כל מקום זה נראה מאד אחר, אבל חיפה, ערים גדולות, כמובן שאנחנו מדברים על כמה מאות.

<רעות גיא: בערים בינוניות, ערים רחוקות, נכון שאנחנו מאתרים מעט, אבל לפעמים הקושי לסייע להם הוא עוד יותר קשה, כי גם אין מענים.

<רעות גיא: זאת אומרת אם בתל אביב אני מאתרת 260 בני נוער צעירים וצעירות בזנות, אבל לפחות יש לי את התכנית של הלב, שנותנת מענה 24/7, אז אני, אני לא אגיד שאני רגועה, כי אני אף פעם לא רגועה, אבל אני יודעת שיש לי מה לעשות.

<רעות גיא: אבל נניח שאיתרתי בשדרות 3, 4, 5, 10 נערות בזנות, מה אני אמורה לעשות איתן?

<רעות גיא: זאת אומרת חוץ מהכלים הסטנדרטיים של הרווחה?

מירב בן ארי: כן, מה אמורים לעשות בדימונה, בפתח תקווה.

מירב בן ארי: זאת אומרת אם עובד רווחה מגלה עכשיו צעירה בזנות בפתח תקווה, נגיד בבית הספר - - -

<רעות גיא: בפתח תקווה יש לנו מענה.

<ציפי נחשון גלי: אני רוצה להבהיר.

<ציפי נחשון גלי: חלק גדול מהקטינות בזנות מקבלים מענים לא ייעודיים לקטינות בזנות.

<ציפי נחשון גלי: עם כל הכבוד, עכשיו אנחנו לא נקים תכנית ייעודית לזנות איפה שיש 5-7 צעירות.

<ציפי נחשון גלי: אנחנו נשכלל את הכלים שעומדים בידי אותה עובדת סוציאלית.

<ציפי נחשון גלי: אנחנו נכשיר אותה כדי שהיא תראה - - -

מירב בן ארי: למרחב הזה.

<ציפי נחשון גלי: בדיוק, אבל את צריכה מספר מינימום.

<ציפי נחשון גלי: את פותחת מבנה, את לא - - -

מירב בן ארי: אני דווקא חושבת שזה שיש מרחב ספציפי שעוסק בזנות, זה מה שהיא בדיוק אומרת, גם זה במאה אחוז מימון של המשרד?

<ציפי נחשון גלי: כן.

מירב בן ארי: וגם זה הרשות?

<ציפי נחשון גלי: בלי 25% של הרשות לא תפתחי באף מקום.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: יש בעיה.

<ציפי נחשון גלי: ומאה אחוז מימון משרד.

מירב בן ארי: בבקשה.

דב חנין: תודה, גברתי יושבת ראש הוועדה.

דב חנין: אני לא חבר בוועדה הזו, אני רק עוקב אחריה מבחוץ, אבל היה לי חשוב, למרות שאנחנו ביום קצת מטורף של סיום עניינים בוועדות הכנסת, להגיע לכאן, קודם כל כדי להביע את הערכתי.

דב חנין: אני חושב שאתם בוועדה הזו עשיתם עבודה מאד חשובה.

דב חנין: אפילו הייתי אומר עבודת קודש.

דב חנין: הטיפול בבני נוער במצוקה הוא כל כך חיוני, הוא באמת סוג של הצלת חיים.

דב חנין: אנשים שנמצאים בתחילת הדרך ויכולים לפנות ימינה או שמאלה, ואם הם ילכו בדרך טובה יותר, ואם אנחנו נמצא דרכים לסייע להם ללכת בדרך טובה יותר, אנחנו בעצם מצילים את החיים שלהם.

דב חנין: לכן באמת קודם כל יישר כוח.

דב חנין: והדבר השני, אני חייב לומר שאני קצת שמעתי בצער על סיום עבודתה של ועדת המשנה, לא מכיוון שלא עשיתם עבודה טובה, אלא דווקא מכיוון שעשיתם עבודה טובה ותמיד בכנסת אנחנו צריכים להיות מוטרדים מנושא ההמשכיות.

דב חנין: אז אני מבין שהנושאים יעברו עכשיו לטיפולה של הוועדה הראשית.

דב חנין: הוועדה הראשית היא ועדה מאד עמוסה - - -

מירב בן ארי: טוב, וגם יש שדולה שאנחנו נקים פה בכנסת באופן קבוע שתטפל.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אז יכול להיות שכך או כך יימצא פתרון, אבל אני אומר כחלק מסיכום העבודה, מהמסקנות של ועדת המשנה, אני חושב שכן כדאי לכלול את האמירה שהכלי הזה של ועדת משנה הוא כלי טוב, הוא כלי שמאפשר התמקדות, הוא כלי שמאפשר גם המשכיות וגם טיפול יותר מסודר ולכן אני מציע לוועדת המשנה לשקול להמליץ בפני יושב ראש ועדת העבודה והרווחה, לאחר פרק זמן נוסף, לבחון מחדש את המשך פעולתה של ועדת המשנה.

דב חנין: אני חושב שזה כלי מאד מאד חשוב.

דב חנין: ושוב, הזדמנות גם לומר לכן ולכם, העוסקות והעוסקים במלאכה הזאת יישר כוח, הרבה הערכה על העבודה שלכם.

דב חנין: המדינה צריכה לסייע הרבה יותר ממה שהיא עושה.

דב חנין: אז אני מתנצל גם בשם המדינה, שאני אחד מחברי הכנסת שלה, אבל אנחנו נשתדל להשתפר.

דב חנין: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה, תודה רבה לחבר הכנסת חנין, שגם ליווית אותנו פה כמה וכמה פעמים.

מירב בן ארי: ציפי, יש לנו עוד אחד לדעתי, אז זה גם רות מנע.

<ציפי נחשון גלי: זה כן, חברתי.

מירב בן ארי: כן, תכנית מצוינת.

מירב בן ארי: רות, תציגי אותה כי היא מתחילה.

מירב בן ארי: אני כתבתי לך אפריל כי נתת לי חודש ונפגשנו במרס.

מירב בן ארי: אז יש לך את טווח אפריל.

מירב בן ארי: לא כתבתי לך תחילת אפריל כי יש לך טווח, אבל הבטחנו שזה חודש הבא והנה, ריקי, תהי מרוכזת.

<ציפי נחשון גלי: זה פתרון הרצף לצעירים.

<רות מנע: הדרך לעצמאות.

<רות מנע: אלף אני מאד מאד שמחה שהמשרד שלנו שותף לתהליך הזה של הסיוע לצעירים וצעירות בסיכון.

<רות מנע: אנחנו כבר כמה שנים מטפלים בבקשות שמגיעות אלינו במסגרת דיון בוועדות חריגים וכתוצאה ממאבק עיקש של חברת הכנסת בן ארי, באמת לעגן את זה בתכנית סיוע מסודרת ונהלים, הגענו להסכמות ולהבנות עם משרד האוצר שתקצב אותנו בשלב ראשון עבור 200 צעירים וצעירות.

<רות מנע: התכנית הזאת, בדומה לתכנית סיוע של דרי רחוב, היא תהיה במסלול ירוק.

<רות מנע: זה אומר שהצעירים והצעירות יגיעו למלא בסך הכל רק בקשה לסיוע בדיור.

<רות מנע: לא נדרשת מהם המצאת מסמכים כמו כל בקשה אחרת שמגישים.

<רות מנע: הדבר הנוסף שאנחנו נצטרך לקבל זה את הדו"ח מציפי, שהצעיר או הצעירה עונים על כל אותם מאפיינים שבנינו ביחד בתכנית, ואז בתוך ממש עניין של ימים, כמו שקורה בדרי רחוב, אנחנו כבר מנפיקים תעודת זכאות בתכנית והצעיר עם תעודת הזכאות יכול לקבל את הסיוע.

<רות מנע: הסיוע בשכר דירה יועבר לפקודת המשכיר, זה שיהיה ברור, אם אנחנו פה עם אנשים שמעבירים את המידע, אז זה דבר חשוב שצריך למסור לחברה בתכנית.

<רות מנע: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, זה מותנה בשיתוף פעולה עם עובד סוציאלי שילווה את התהליך.

<רות מנע: מותנה בבדיקה של עובד סוציאלי שהוא כן גר בדירה שבגינה הוא קיבל את הסיוע.

<רות מנע: זה דברים שהם מאד חשובים, כי אחרת אנחנו מוצאים את הצעירים והצעירות לא גרים באותה דירה ואז אנחנו מכניסים אותם לכל מיני רשימות שחורות ומונעים מהם סיוע עתידי, וחבל.

<רות מנע: צריך מראש להגיד את הדברים.

<רות מנע: זהו.

<רות מנע: אני בימים האלה כבר בשלבי סיום של כתיבת הנוהל והתכנית.

<רות מנע: המערכת המחשובית שלנו גם תהיה ערוכה בתוך עניין של ימים, ואני מקווה שלקראת סוף אפריל אנחנו נוכל לבשר לכל הגופים שאנחנו עם התכנית בהפעלה.

<הדס גול: את יכולה לציין מה המאפיינים שהגדרתם?

<רות מנע: כן.

<רות מנע: אני את הכללים קיבלתי באמת מציפי.

<רות מנע: ציפי תדבר על המאפיינים.

<רות מנע: אנחנו גורם משלב.

<רות מנע: אנחנו לא גורם שבודק וקובע אם הזכאי עונה על אותם מאפיינים.

<רות מנע: המאפיינים נקבעים על ידי האגף לשירות למתבגרים, וכיוון שזה בשלב ראשון, התכנית מתוקצבת או מוגבלת ל-200 צעירים.

<רות מנע: מאד מאד חשוב לנו שהאישורים יעברו דרך ציפי, כדי שבאמת ייווצר מצב שאנחנו ניתן את הסיוע למי שבאמת זקוק לו.

<רות מנע: ציפי תדבר על המאפיינים.

<רות מנע: אם תרצו דברים שקשורים לתכנית הסיוע, אני אענה לכם.

מירב בן ארי: ציפי תמשיך ואחרי זה התייחסויות של הארגונים.

מירב בן ארי: ציפי, קודם כל התייחסות שלך לתכנית.

<ציפי נחשון גלי: מדובר על צעירים או צעירות בסיכון שעברו איזה שהוא תהליך, שהם קודם כל מסוגלים להחזיק דירה, כי אתה לא יכול מצד אחד לעזור להם ומצד שני להכשיל אותם ולייצר חובות.

<ציפי נחשון גלי: זה מישהו שבאמת מסוגל לגור בדירה שכורה ושאין לו שום מענה אחר של דיור, והוא לא צריך את הרצפים הקודמים שדיברנו עליהם.

מירב בן ארי: שהוא כבר עבר את הרצפים.

<ציפי נחשון גלי: בדיוק.

<ציפי נחשון גלי: או שהיה שם או שלא היה שם.

מירב בן ארי: כן, רציתם להתייחס.

מירב בן ארי: תציגי את עצמך בבקשה.

<הילה הרניק: הילה, שותפה בפורום ארגוני צעירות.

מירב בן ארי: שגם יש לומר לזכותם ליוו, דחפו, באמת.

מירב בן ארי: אמרת עלי, אבל בסוף זה הגיע מהשטח.

<הילה הרניק: אנחנו מברכות על זה מאד, אבל רק הבהרה, אתם כתבתם שם תהליך הגשה מול העובדת הסוציאלית בהוסטל.

<רות מנע: לא, זה לא בהוסטל.

מירב בן ארי: יש תיקון כאן.

מירב בן ארי: זה תהליך הגשת הבקשה מול העובדת הסוציאלית.

מירב בן ארי: מה שציפי אמרה, העו"ס המטפל.

<רות מנע: גם אם העובד הסוציאלי הוא לא עובד סוציאלי של לשכת הרווחה אלא הראיתי לכם - - -

מירב בן ארי: זו הערה נבונה.

מירב בן ארי: גם ציפי אמרה כאן ובצדק, הערה מאד מאד רלבנטית.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים את אותם חברה שכבר עברו את התהליך וחלק גם פגשתי.

מירב בן ארי: פגשתי אותם בדיורית של טלי, שהן צריכות לצאת ולמצוא פתרון ואת רואה כבר בנות משוקמות, עובדות, פעילות, שצריכות המשך.

מירב בן ארי: ראיתי אותם בכל עמותה כמעט שהגעתי.

מירב בן ארי: ראיתי גם חברה אצל יגאל, בחוט, אחרי שהם מסיימים שם, לתת להם.

מירב בן ארי: זה העובד הסוציאלי בארגונים הוא זה שמטפל.

מירב בן ארי: אתן רוצות להעיר עוד משהו, מארגוני הצעירות?

<מור ארם: קודם כל אנחנו מברכות ושמחות ומתרגשות.

<מור ארם: זו עבודה של כמה שנים מול ציפי ומול רות מנע.

<מור ארם: גם לגבי הדיורית, שזה ככה מיזם שיצא מהפורום ואנחנו מאד שמחות על השכפול.

<מור ארם: ובכלל, מתרגשות להיות חלק מהוועדה הזאת, מירב.

<מור ארם: אני חושבת שזה לא היה קורה בלעדי הפעילות הענפה ופעילות השטח שעשית.

<מור ארם: הצעירות כבר מתחילות לשאול.

<מור ארם: אני שמחה שבסוף אפריל יהיה הנוהל.

<מור ארם: אנחנו כפורום נוריד את זה לשטח גם באמצעות קמפיין ברשתות החברתיות, באמצעות סרטונים ויראליים.

<מור ארם: אני חושבת שמהר מאד אנחנו נגיע למכסה של ה-200 צעירות ואם נוכל לדבר על העלאת המכסה זה יהיה - - -

מירב בן ארי: יש לכם כאן שותפות.

<ציפי נחשון גלי: מאד חשוב אבל להדגיש, מזה שמדובר פה ב-200, שכל עובדת סוציאלית שמפנה, תבחן טוב טוב שזה המענה היחיד לצעיר או לצעירה.

<ציפי נחשון גלי: כי אחרת אנחנו נקבל את ה-200 הראשונים ונגמור את זה ביוני וכל השנה הבאה לא יהיה לנו אף אחד.

<רעות גיא: אני רק רוצה להבין, זה במקום הסיוע בשכר דירה, זה בנוסף?

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: מה שגילינו שרוב חסרי הבית הצעירים, אני לא קוראת להם אפילו דרי רחוב, עולים לוועדת חריגים ישר אצל רות ולא מקבלים כי הם לא עומדים בקריטריונים של הוראת התע"ס.

מירב בן ארי: ולכן חייב לעשות מסלול ירוק, ישירות אליהם.

מירב בן ארי: תראו, אני רוצה להגיד לכם משהו - - -

<רעות גיא: לא, אבל סיוע בשכר דירה היה בגובה נמוך יותר.

<רעות גיא: יש העלאה בסכום, מצוין, אבל אז אני אומרת, אותם קריטריונים בעצם נשארו או שאנחנו מורידים את ה - - -

מירב בן ארי: לא, לא, לא, זה לא אותם קריטריונים של הוראת התע"ס 33 של דרי הרחוב.

מירב בן ארי: לא, ממש לא.

<רות מנע: לא, לא, זה קריטריונים אחרים.

<רעות גיא: בסדר, אבל זה מגיע להם בחוק.

<מור ארם: אני שוב מזכירה את העניין - - -

מירב בן ארי: שנייה, אחת אחת.

מירב בן ארי: רעות, מה רצית לומר?

<רעות גיא: הכוונה שלי, אני אומרת שאני מבינה את ההערה שלך, ציפי לבחון את הצעירים ולראות למי זה מתאים ולמי זה לא מתאים, אבל בסופו של יום המקור של הדבר הזה הוא המקור החוקתי שמגיע לחברה האלה סיוע בשכר דירה.

<רעות גיא: זאת אומרת זה לא איזה שהוא - - -

מירב בן ארי: בואי נגיד שלפי החוק היום, ההוראה הישבה של הוראת התע"ס לא נכנסת ב - - -

<רות מנע: לא, לא מגיע להם.

<ציפי נחשון גלי: זה מגיע לצעירים עד גיל 25, רווקים.

מירב בן ארי: ההוראה היום היא ממש לא מכלילה אותם.

<ציפי נחשון גלי: אם הוא לא דר רחוב או הוא לא אישה נפגעת אלימות במשפחה - - -

<מור ארם: אני שוב מזכירה את מסמך נייר שהוגש לכולכם, של צעירות גרות בין הכיסאות, ושם מדובר בקריטריונים רחבים.

מירב בן ארי: כן, כן.

מירב בן ארי: לכן אם היינו הולכים לפי ההגדרה של דר רחוב להוראת התע"ס - - -

<רות מנע: אנחנו לא היינו צריכים תכנית בשבילם.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: נכון מאד.

מירב בן ארי: אוקיי, עכשיו לדעתי זה העניין האחרון.

מירב בן ארי: בית.

מירב בן ארי: אופטימיות.

מירב בן ארי: אני רוצה קצת התייחסויות של האנשים שליוו את העבודה, שמוליק שיינטוך, שגם ליווה את הוועדה מבחינה אקדמית ואני ייעצתי פה לכל הארגונים החברתיים שעוסקים בדרי רחוב מה שנקרא "לנצל" את הידע העצום.

מירב בן ארי: אז בבקשה, התייחסות שלך גם לתכנית וגם לוועדה, בבקשה.

<שמוליק שיינטוך: טוב, אז קודם כל אני מצטרף לכל הברכות שהיו כאן לוועדה ולעבודה הבאמת מרשימה שגם כל ההשתתפות מכל המשרדים ובטח של העמותות שעובדות בשטח.

<שמוליק שיינטוך: אני רוצה לתקן איזה משהו שאולי לא הבהרתי בפעם שעברה כשהצגתי את דיור תחילה.

<שמוליק שיינטוך: דיור תחילה הוא לא רק למבוגרים.

<שמוליק שיינטוך: יש היום תכניות לצעירים של דיור תחילה, שעובדות ברחבי העולם מגיל 18 ומעלה, ככה שכשמדברים על תכניות לצעירים וצעירות, אפשר בהחלט לראות את דיור תחילה כחלק מזה.

<שמוליק שיינטוך: אני שומע וזה באמת מאד מרשים כל המספרים ש - - -

מירב בן ארי: לא, לא, זה בסדר, תן לנו את מה שאתה חושב.

מירב בן ארי: אני צריכה לצמוח מביקורת.

<שמוליק שיינטוך: אני רוצה להגיד משהו על זה.

<שמוליק שיינטוך: בשנת 2009 שירי בס ספקטור מהמרכז מחקר ומידע פה בכנסת הוציאה מסמך שבדק את מספר המיטות שיש לדרי רחוב מבחינה ארצית ובעצם מצאה שלאור הנתונים הנמוכים של משרד הרווחה, שעמדו בסביבות ה-2,000 אנשים שהם דרי רחוב מוגדרים, היו מיטות לכ-17% מה-2,000 אנשים האלה, ואני רוצה להגיד משהו על המספרים, כי אני גם הסתכלתי על ה-200 צעירות כאן.

<שמוליק שיינטוך: בעצם, אם אנחנו מדברים על מגוון השירותים שדיברנו עליהם עכשיו, אני לא יודע בכמה מיטות בסופו של דבר זה מסתכם.

<שמוליק שיינטוך: אם אני זוכר נכון ה-17% היה משהו כמו 420 מיטות.

<שמוליק שיינטוך: גם אם הוספנו 420 מיטות, מה שאני לא חושב שהגענו, אבל נהיה אופטימיים לרגע, אנחנו מגיעים בערך לכיסוי של 30% ברמה ארצית מחסרי הבית שקיימים.

<שמוליק שיינטוך: ואז אני מסתכל על המספר של ה-200 ואני תוהה למה הגבלנו את זה ל-200.

<שמוליק שיינטוך: למה החלטתם להגביל את זה ל-200.

<שמוליק שיינטוך: אני מבין שמדובר בתקציבים ובגלל זה אני רוצה להגיד מילה אחרונה על העניין הזה.

<שמוליק שיינטוך: בעצם מה שאנחנו מטפלים בו כאן וזה מאד מאד חשוב, זה הצעירות שנמצאות ברחוב שכולכם פוגשים אותן ביום יום.

<שמוליק שיינטוך: אחד הדברים שלא נעשה במדינה עד היום זה מניעה.

<שמוליק שיינטוך: וסיוע בשכר דירה זה מניעה ברמה מסוימת, אבל זאת לא מניעה שהיא יותר משמעותית, שדואגת לעניינים של דיור, תעסוקה וקצבאות באופן כללי.

<שמוליק שיינטוך: ואת זה אני אומר לך מירב, שבהמשך, אם בכל זאת תמשיך ועדת המשנה או בשדולה, יכול להיות שחשוב לחשוב על יציאה בקול זעקה על זה שזה חשוב מאד לטפל, לצד זה שחשוב מאד לעבוד גם על מניעה.

<שמוליק שיינטוך: כי בלי מניעה אנחנו נמשיך לרוץ פה אחרי הזנב של עצמנו כדי ליצור עוד ועוד מיטות חדשות לצעירות שמגיעות, וריקי בהחלט תקבל את כל מה שהיא צריכה, אבל שאר הצעירות שמגיעות תשארנה עם מענים מצומצמים.

<שמוליק שיינטוך: ובסופו של דבר יש מענים מצוינים.

<שמוליק שיינטוך: גם העמותות שנמצאות פה וגם הרשויות המקומיות נותנים מענים מצוינים לחלק מאד קטן מתוך אוכלוסיית דרי הרחוב, שהיא חלק מאד קטן בתוך אוכלוסיית חסרי הבית שיש במדינה.

מירב בן ארי: אוקיי, אז אני רוצה רגע להעיר משהו לגבי התכנית.

<רות מנע: סליחה, אפשר להצטרף לדברים שנאמרו פה?

מירב בן ארי: כן, אוקיי.

<רות מנע: אז אני באמת רוצה לומר ואמרתי את זה גם בדיונים קודמים, שמוצגות פה תכניות מאד משמעותיות וחשובות והן באמת נותנות בתוך הרצף של המענים עוד מענים משלימים.

<רות מנע: יחד עם זאת, באמת כמו שנאמר פה, העבודה של העובדים הסוציאליים, זאת אומרת צריך לזכור שמי שמטפל בחלק גדול גם מהנוער וגם מהצעירים בסיכון, זה עובדי הנוער והצעירים שמטפלים ברשויות ובעצם גם פה ביקשתי על אותה עבודה, לא רק מניעה, גם טיפול.

<רות מנע: ואני יכולה לומר כמנהלת צוות כזה, שיש המון המון השקעה בעבודה של טיפול, של ליווי, של מניעה בצעירים והרבה פעמים זה כאלטרנטיבות מלהגיע לרחוב ולפעמים גם שליפה מהרחוב.

<רות מנע: מהמקום הזה אני חייבת להגיד שבאמת לבנות הרבה תכניות כאלה יפות שמקבלות הרבה הד תקשורתי ואחר, אבל אף אחד לא נותן את הדעת על ההרחבה של כוח האדם של אותם עובדים באותן רשויות באותם צוותים, ואני יכולה להגיד שהצוות שלי לא גדל בשנים האחרונות, על אף כל הצרכים והנתונים שעולים פה ובעיני, כלומר גם כדי לעשות את העבודה הזאת – גם של המניעה וגם של הטיפול – צריך לתת על זה את הדעת.

<רות מנע: אני רק אגיד שגם התכניות האלה, גם ההפניה, כל מי שעושה את כל הטיפול בחלקים האלה של להחזיק את התכניות האלה, של להפעיל אותן, של להפנות אליהן ולהחזיק את המתבגרים בקהילה, זה אותם עובדים סוציאליים שנמצאים ב- - -

מירב בן ארי: ציפי, זו בדיוק הסיבה שמתעסקים בנושא של התכנית לצעירים בסיכון, בדיוק בגלל זה.

מירב בן ארי: אגב, וגם שמענו את זה כאן, בדיון הקודם, כשיואב בן ארצי דיבר על עלייה בחסרי בית אצלו, לעומת מספר התקנים שלא משתנים וזה כבר הובטח לי על ידי מריה מאגף לדרי רחוב שהיא עוסקת בזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שתי התייחסויות.

מירב בן ארי: אחת, בדיוק בשביל זה התכנית לצעירים.

מירב בן ארי: צריך להרחיב את התקנים ברשויות המקומיות, זה חד משמעית, בגלל זה התכנית עולה.

מירב בן ארי: זו בדיוק המטרה שלשמה אנחנו עושים את התכנית הזאת, כי היום התפיסה שבה אנחנו עוסקים, שאין את ההמשכיות, ולכן הנושא הזה כבר ממש בטיפול.

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד עוד משהו לגבי ה-200.

מירב בן ארי: תראו, אם כל ה-200 האלה באמת יקבלו את חוות הדעת מהעובדים הסוציאליים, יכנסו לדירות, יוכיחו גם באמת שהן לא נכנסות לחובות, הרי אל תשכחו שבסופו של דבר הכסף מגיע אל המשכיר.

מירב בן ארי: זאת אומרת גם יהיה גם מעקב של העובדים הסוציאליים.

מירב בן ארי: אם אנחנו נראה הצלחה באמת, כל כך מדהימה אצל ה-200, כמובן שאני אעמוד שוב מול משרד השיכון, כמו שעשיתי אגב מול מנכ"ל המשרד שנתן לי את הכסף בהתחייבות שלו ונבקש כסף נוסף.

מירב בן ארי: כמובן אנחנו לא נעצור ב-200, אם נראה והנה - זה גם לפרוטוקול וגם כהתחייבות שלי – אם נראה שבאמת אנחנו מצליחות ואנחנו מוציאות את הבנות מהרחוב.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שהייתי כאן בהרבה דירות.

מירב בן ארי: הייתי בדירה של הלל והייתי בדירה של החוט והייתי כמובן אצל על"ם והייתי באותות ובדירה של הטרנסיות.

מירב בן ארי: באמת, עשיתי עבודת שטח.

מירב בן ארי: כל שבוע כמעט אני מטיילת, לאן שתרצו – אני באה אתכם.

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד לכם, וגם בדירת מעבר של על"ם אגב, שהייתי, אתה רואה שהחברה שכבר עברו את אותו רצף ונמצאים בדירה, הם בפינצטה.

מירב בן ארי: זאת אומרת ראיתי שם ארבעה, זאת אומרת חברה שאתה רואה-.

מירב בן ארי: אני לא אשכח את הבחור נראה לי יוצא אתיופיה שפגשתי אצלכם.

מירב בן ארי: שאלתי אותו אם הוא צריך עבודה והוא אמר לי מה פתאום, אני כבר מרוויח 10,000 שקלים, אני שנה וחצי נקי.

מירב בן ארי: לא משנה, עזבי.

מירב בן ארי: אני באתי ואמרתי לו אולי אתה צריך עבודה, הוא אמר לי אני לא, אני מרוויח כסף.

מירב בן ארי: ואתה רואה שהתהליך, אני זוכרת שהיא עמדה והראתה לי את השמות של החברה שעברו.

מירב בן ארי: זה ממש בפינצטה.

מירב בן ארי: זאת אומרת החברה האלה, שאתם עושים איתם עבודה כל כך חשובה, בסופו של דבר הם מאד מאד מאד, גם בדירה בחוץ כשפגשתי את החברה, אתם רואים שזה חברה שעברו תהליך לא פשוט, אבל בסופו של דבר אני לא ראיתי, אני מודה, בדירות, מאסות קריטיות.

מירב בן ארי: והנה, אני אומרת, רעות, קודם כל אנחנו הולכים לפתוח עוד דירות, והנה אני אומרת לך, אם ה-200 האלה יהיו מלאים ואתם תבואו לפה ולמליאה או לוועדת המשנה שתהיה בשנה הבאה, אני לא יודעת מה, ותגידו מירב, אנחנו מלאים, זה עובד מצוין – תאמינו לי, אני מתחייבת וגם ענבר פה מהאוצר, וענבר שותפה שלי לכל ענייני הרווחה, שאנחנו נלך ונבקש עוד.

מירב בן ארי: בזה תהיו בטוחות ובטוחים שאנחנו לא ניתן לצעיר וצעירה שכבר עברו תהליך, על העניין הזה להישאר בחוץ.

<שמוליק שיינטוך: אני רק רוצה להדגיש משהו לגבי המניעה.

מירב בן ארי: וזה חשוב לציין, כי אתה הערת על ה-200.

מירב בן ארי: כן, בבקשה.

<שמוליק שיינטוך: מה שנאמר כאן על המניעה ברשויות זה מאד נכון וצריך עוד תקציבים ועוד תקנים.

<שמוליק שיינטוך: אני מדבר על משהו קצת יותר רחב שקשור לחסרי בית.

<שמוליק שיינטוך: כשמסתכלים על הסיבות לזה שאנשים חסרי בית, אז מצד אחד יש סיבות אישיות ומצד אחד יש סיבות מבניות.

<שמוליק שיינטוך: כל הדברים שאנחנו מדברים עליהם כאן מטפלים בסיבות האישיות.

<שמוליק שיינטוך: מישהי נכנסת ומקבלת עזרה בכלל כל מיני בעיות שיש לה באופן אישי.

<שמוליק שיינטוך: המניעה בסופו של דבר מדברת על סיבות מבניות והספרות מראה שיש שלוש סיבות עיקריות.

<שמוליק שיינטוך: אחת זה דיור.

<שמוליק שיינטוך: כשאין דיור אני מגיע לרחוב.

<שמוליק שיינטוך: השנייה זה תעסוקה.

<שמוליק שיינטוך: כשאין מספיק תעסוקה אין לי מספיק כסף כדי לשכור דירה, אני מגיע לרחוב; והשלישית זה קצבאות.

<שמוליק שיינטוך: אין לי מספיק כסף לשלם שכר דירה, אני גם מגיע לרחוב.

<שמוליק שיינטוך: ובגלל זה אני חושב שאם אנחנו רוצים להסתכל בראייה יותר רחבה ולקחת את הוועדה גם לכיוון הזה, אז צריך להסתכל מעבר לדברים האלה, לדברים שחלק מהאנשים כאן בחדר מתעסקים בהם.

<שמוליק שיינטוך: משרד השיכון כן מתעסק בעניינים של דיור.

<שמוליק שיינטוך: אם אנחנו מסתכלים על תקציב של משרד השיכון ב-10 השנים האחרונות, הגרף הולך ככה, בירידה טוטאלית והשאלה היא אם אנחנו יוצאים מכאן באיזו שהיא קריאה, שהיא יותר רחבה ובעצם מונעת את הכניסה של הצעירים והצעירות למעגל הזה.

מירב בן ארי: בסדר, הבנתי.

מירב בן ארי: רות, רצית להתייחס.

<רות מנע: אני רק רוצה להתחבר למה שנאמר קודם במספרים.

<רות מנע: אז לפני שבנינו את התכנית במשך למעלה משנה, טיפלנו בפניות האלה במסגרת ועדת החריגים.

מירב בן ארי: נכון, כמה פניות?

<רות מנע: ואני חייבת לומר שלא היו מספרים מטורפים.

<רות מנע: לא היו - - -

<מור ארם: מעבר לזה, התהליך - - -

מירב בן ארי: שנייה, לא להפריע לה בבקשה.

<רות מנע: כמויות גדולות שלא יכולנו לעמוד בהן במסגרת הוועדות.

<רות מנע: אז 200 אני חושבת שסביר להתחיל.

<רות מנע: אני לא רואה איך אנחנו - - -

<מור ארם: מעבר לזה, התהליך של ועדת חריגים הוא תהליך שצעירה לא מעוניינת להיכנס אליו ובצדק.

<מור ארם: ברגע שהיא מגישה ומקבלת תשובה אוטומטית שלילית ואחר כך יש איזה שהוא הליך - - -

<רות מנע: נכון, אבל בנינו מולכם - - -

<מור ארם: ומדובר גם ב-500 שקלים בסופו של דבר.

<רות מנע: נכון, אבל בנינו מולכם תהליך שהוא קצת יותר ייעל את זה ויחסוך להן - - -

מירב בן ארי: את שמעת את ההבטחה שלי פה.

<רות מנע: אבל באמת, גם אם לא היו וגם אם נוריד, אפילו אם אני אכפיל את המספרים אני לא מגיעה לזה.

<רעות גיא: אם יהיה 100, אולי אפשר לתת 2,000 לכל אחת.

מירב בן ארי: כן, את תמיד היית חדה.

מירב בן ארי: עוד התייחסות של האורחים של הוועדה שהגיעו לכאן באופן קבוע?

מירב בן ארי: מישהו עוד רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: כן?

מירב בן ארי: רן?

מירב בן ארי: לפני שאני עושה סיכום תמיד יש לנו את הנציגה האוטנטית שלנו.

<רעות גיא: היום גם נור רוצה לדבר.

מירב בן ארי: נור תדבר.

מירב בן ארי: מה שיפה, זה שריקי הייתה איתנו בוועדה הראשונה, נכון?

מירב בן ארי: בהשקה?

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, ריקי, שהיית בהשקה של הוועדה ואנחנו עוד לא בטוחים שאנחנו מסיימים, אבל לפחות בינתיים לפרוטוקול אנחנו מסיימים, אז זה דווקא טוב שאת פה.

<ריקי צחי: מה, זאת ועדה אחרונה?

<ריקי צחי: לא רוצה.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

מירב בן ארי: אני לא אעזוב אתכם.

<רעות גיא: מה נעשה בכל הזמן הפנוי שלה עכשיו?

<רעות גיא: צריך למלא אותו.

מירב בן ארי: נור, בבקשה.

מירב בן ארי: בסוף כל הוועדות האלה והאנשים שנמצאים פה הם רק בשבילכם.

<נור סאלם: שלום.

<נור סאלם: קוראים לי נור.

<נור סאלם: אני גרה בשלטר כבר ארבעה חודשים.

מירב בן ארי: בגלגל?

<נור סאלם: כן.

<נור סאלם: בבוקר קמות בשעה 9, אחר כך יוצאות בשעה 10 לרחוב.

<נור סאלם: עד שעה חמש.

מירב בן ארי: מה את עושה שם?

<נור סאלם: מסתובבת ברחוב.

מירב בן ארי: מה יש לעשות כל כך הרבה שעות ברחוב?

<נור סאלם: מסתובבת ברחוב.

<יגאל גולדשטיין: את לא באה לחוט המשולש?

<נור סאלם: לפעמים אני לא נכנסת לחוט המשולש.

מירב בן ארי: לפעמים כן נכנסת לפעמים לא?

<נור סאלם: כן.

<נור סאלם: בגלל ששם גזענים.

<נור סאלם: בגלל שאני ערבייה, שם גזענים.

<נור סאלם: יש להם גזענות.

מירב בן ארי: למי, לילדים האחרים?

<נור סאלם: כן.

<נור סאלם: למדריכים שם.

<קריאה: את מרגישה את זה?

<נור סאלם: כן.

מירב בן ארי: זה בסדר, את יכולה לדבר, אנחנו מקשיבים לך.

<נור סאלם: אחר כך בחמש אני הולכת לגלגל עד השעה תשע.

מירב בן ארי: מה את עושה שם?

<נור סאלם: יושבת.

<נור סאלם: מדברת עם העובדת הסוציאלית שלי, מדברת עם המדריכות.

<נור סאלם: אני רוצה להגיד שבשעה עשר בלילה אני נכנסת לשלטר עוד פעם ושם המקום קטן יותר מדי.

<נור סאלם: לפעמים שמים מזרונים על הרצפה וישנות על הרצפה, כי אין מקום, כי אין איפה לישון.

מירב בן ארי: בת כמה את?

<נור סאלם: 23.

מירב בן ארי: ומה עשית לפני שהיית בגלגל, איפה היית?

<נור סאלם: הייתי גרה עם חברה שלי.

מירב בן ארי: בבית?

<נור סאלם: כן.

מירב בן ארי: ולמה יצאת משם?

<נור סאלם: יצאתי, ככה.

<נור סאלם: ככה.

מירב בן ארי: את עובדת?

<נור סאלם: הייתי עובדת בתל אביב, ביפו ואחר כך עבדתי במודיעין, קופאית.

מירב בן ארי: ולמה את לא עובדת היום?

<נור סאלם: והלכתי לאילת.

<נור סאלם: יש לי עכשיו בירושלים שבועיים.

<נור סאלם: חזרתי כבר שבועיים.

<נור סאלם: ועכשיו אני מחפשת עבודה.

מירב בן ארי: במה את רוצה לעבוד?

<נור סאלם: או קופאית או מלצרית או חדרנית.

<נור סאלם: אין לי בעיה.

מירב בן ארי: ממה את חיה עכשיו?

מירב בן ארי: מאיפה יש לך כסף?

<נור סאלם: עכשיו אין לי כסף.

<נור סאלם: אני גרה בשלטר.

מירב בן ארי: אבל אם את צריכה ארוחת צהריים, מה את עושה?

<נור סאלם: הולכת לחוט המשולש.

מירב בן ארי: שם יש תמיד ארוחת צהריים?

<נור סאלם: כן, ויש גם ארוחת בוקר.

<רעות גיא: אולי תגידי מה היית רוצה.

<רעות גיא: מה החלום שלך.

<רעות גיא: תגידי.

<נור סאלם: אני רוצה קודם כל בשלטר, שיהיה פתוח 24 שעות.

מירב בן ארי: כן, ציפי עובדת על זה עכשיו.

<נור סאלם: רוצה דירה יותר גדולה מזאת.

<רעות גיא: מה את רוצה לעצמך?

<נור סאלם: לעצמי?

<נור סאלם: רוצה ללמוד וגם רוצה דירה.

מירב בן ארי: את חושבת שאת יכולה להשכיר דירה?

<נור סאלם: בינתיים לא.

מירב בן ארי: ואם יהיה לך כסף את תצליחי להשכיר דירה לבד?

<נור סאלם: כן, בטח.

<נור סאלם: לא לבד, עם חברות.

מירב בן ארי: כמה זמן את בגלגל?

<נור סאלם: ארבעה חודשים.

מירב בן ארי: מאיפה את באה בארץ?

<נור סאלם: מירושלים.

מירב בן ארי: טוב.

מירב בן ארי: תודה שבאת.

מירב בן ארי: אל תתרגשי כל כך.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים להתרגש.

<רעות גיא: זה מרגשת.

מירב בן ארי: שמעת את הדברים שהיו כאן היום ואני חייבת להגיד משהו אחד, שמה שמאפיין את חסרי הבית שמגיעים לפה כל פעם, זה שאתה רואה בסוף שהעמותות נוגעות בהם בכל שלב, כזה או אחר.

מירב בן ארי: זאת אומרת היא בצהריים בחוט, בערב היא בגלגל ובסופו של דבר אתה רואה שהאנשים שנמצאים בשטח הם אלה שכל הזמן מכירים את התופעה הכי טוב.

מירב בן ארי: זאת אומרת אני הייתי בחוט המשולש, ראיתי את החברה מסתובבים שם, ראיתי שהם אוכלים, ראיתי שהם נחים.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין איך 10 שנים אתה עובד לבד.

<ציפי נחשון גלי: הוא לא עובד לבד.

<ריקי צחי: ולמה זה סגור בשבת?

<יגאל גולדשטיין: זה לא סגור בשבת.

<ריקי צחי: אה, זה פתוח?

מירב בן ארי: לא התכוונתי למימון, התכוונתי כעמותה שעובדת לבד בירושלים במשך היום.

<ציפי נחשון גלי: הוא לא עובד לבד.

מירב בן ארי: במשך היום, ציפי.

מירב בן ארי: חסר בית היום - - -

<ציפי נחשון גלי: הוא לא ללינה.

<ציפי נחשון גלי: הוא לא ייעודי ללינה מלכתחילה.

מירב בן ארי: לא ללינה.

<יהודית גבאי: זה מרכז יום, וכל הכוונה היא באמת שהשלטר לשניהם, גם לצעירים וגם לצעירות, הם יהיו 24/7.

מירב בן ארי: כן, כשאני התכוונתי למה שאמרתי, את ישר כמובן דיברת על המימון.

מירב בן ארי: לא על המימון, על זה שהיום במרחב של צעירים חסרי בית בירושלים, שהם יכולים לבוא בצהריים לאכול או לשבת, זה במקום אחד.

<ציפי נחשון גלי: אני לא חושבת שצריך עוד אחד.

מירב בן ארי: זה מה שאני אומרת.

<ציפי נחשון גלי: יש את המענים של הלינה.

<ציפי נחשון גלי: לא צריך עוד אחד כזה שפתוח 12 שעות ביום שאפשר לצאת ולהיכנס.

מירב בן ארי: אז מה זה המקום הזה שלקחת אותי ליד, שאמרת שאתה מתכוון לבנות שם?

<יגאל גולדשטיין: אני?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אתה זוכר שהראית לנו את המבנה?

<יגאל גולדשטיין: דיברנו על המסעדה, לא?

מירב בן ארי: שזה יהיה מקום שהם יוכלו לעבוד.

<יגאל גולדשטיין: כן, לעבוד ולקבל משכורת בזמן שיקבלו הכשרה.

<יגאל גולדשטיין: זה פרויקט אחר, זה לא קשור.

<יהודית גבאי: הכוונה שלנו שבאמת במסגרת השלטרים, שהם יהיו גם מרכזי יום, שהתהליכים שם יהיו באמת אינטנסיביים, כי הם לא יצטרכו לצאת ולחזור, ואז כן הכוונה, אנחנו היינו רוצים שאחרי כמה חודשים הם יוכלו להתקדם בשלבים ולקבל באמת את התמיכות שהם צריכים, אבל להשתמש במענים אחרים ברצף.

<יהודית גבאי: אם זה דירות או סיוע בשכר דירה או כל דבר אחר.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אתם רוצים להתייחס עוד, אותות?

מירב בן ארי: אתנחתא?

מירב בן ארי: באת במיוחד.

<ירון גנאור: אני אגיד שאני שמח על העבודה.

<ירון גנאור: שמי ירון גנאור, מנהל אתנחתא.

<ירון גנאור: אני מחכה בקוצר רוח להקמת השלטרים כי אנחנו מקבלים הרבה מאד הפניות של נערים מעל גיל 18, בעיקר בנים, פחות בנות.

<ירון גנאור: אתמול בלילה הגיע אחד מחדרה ואחד התקשר מקריית גת.

<ירון גנאור: בני 19.

<ירון גנאור: אחד נכנס בשלוש לפנות בוקר ואחד לא, ואנחנו מקבלים הרבה מאד הפניות של צעירים מעל גיל 18.

<ירון גנאור: אנחנו נותנים את האופציה שאנחנו יכולים, אבל אנחנו בשנתיים האחרונות ב-120% תפוסה כל הזמן.

<ירון גנאור: עוברים כ-500 נערים ונערות בשנה ללא הבדל דת, גזע או מין מגיל 13 עד 19.

מירב בן ארי: שלום.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: טוב, אני מודה לשר האוצר משה כחלון שהצטרף אלינו.

מירב בן ארי: אני מודה שבתמיכתו ובברכתו פתחתי את הוועדה הזאת.

מירב בן ארי: לפני שהוא יגיד כמה דברים, אני חייבת לומר משהו אחד.

מירב בן ארי: אני מאד מתרגשת שאתה פה, קודם כל, למרות שאנחנו נפגשים כל הזמן, אבל זה שאתה פה זה מאד מרגש.

מירב בן ארי: אני הגעתי למפלגת כולנו אחרי עבודה של 10 שנים עם נוער בסיכון.

מירב בן ארי: לא הכרתי אותו בכלל.

מירב בן ארי: זאת אומרת נראה לי שאני היחידה בסיעה שבכלל אף פעם לא פגשתי אותו לפני, אבל מהרגע שראיתי שהמצע שלו זה משבר דיור, יוקר מחייה וצמצום פערים חברתיים, אמרתי לעצמי מירב, 10 שנים את בחצר שלך בנתניה מצמצמת פערים חברתיים, תיקחי אחריות ותבואי לכנסת.

מירב בן ארי: ואני כל הזמן אומרת את זה, בכל פאנל, בכל מקום שאני נפגשת, לא גדלתי בבית פוליטי, אף פעם לא התעסקתי בפוליטיקה.

מירב בן ארי: הסיבה היחידה שהגעתי לפוליטיקה והסיבה היחידה שהגעתי לכנסת היא כי ראיתי כולנו, כי ראיתי כחלון וראיתי צמצום פערים.

מירב בן ארי: ואין לי הרבה פעמים שאני אומרת שאני גאה בעשייה, אבל עשינו כאן מצגת והראינו את כל הפעילות ואני מאד מאד גאה בעשייה של הוועדה הזו.

מירב בן ארי: אני גאה להיות חלק מהתהליך המשמעותי הזה ולומר תמיד, ושמענו לפני כמה דקות גם את נור, שהיא חסר בית מירושלים, שמבחינתי הצעירים והצעירות חסרי הבית בחברה הישראלית, שהחליטו לבוא לשלטרים ולקורות הגג, הם הצעירים הכי אמיצים והכי חזקים.

מירב בן ארי: כי מהמקום הכי חלש שלהם, מהמקום הכי קשה שהם נמצאים בו, הם אמרו לעצמם לא עוד ואנחנו רוצים להצליח ולשפר ולהיות חלק מהצעירים בחברה הישראלית.

מירב בן ארי: ומילה אחרונה לסיום, כי אני לא יכולה שלא להתייחס, הייתי אתמול במסילה של משרד הרווחה ופגשתי צעירה בת 17, שהיא כל הזמן חוששת מגיל 18 ומה יהיה בגיל 18, לאן אני אלך?

מירב בן ארי: ואמרתי לה שאנחנו עושים גם את התכנית לצעירים וגם את התכנית של השלטרים, והבטחתי לה שכל עוד שאנחנו כאן בכנסת, זה מה שאנחנו נתעסק - איך להפוך את הצעירים האלה להיות חלק בלתי נפרד מהחברה הישראלית.

מירב בן ארי: אני ממש ממש שמחה ואני מאד מתרגשת שאתה פה יושב איתי ואני שמחה שנתת לי את הכבוד לנהל את הוועדה הזאת.

משה כחלון: בוקר טוב.

משה כחלון: מירב, באמת אני חושב שהדבר הכי חשוב זה שאנשים עושים את הדברים שהם מאמינים בהם, ואני רוצה לומר לך בצורה גלויה, שאת הצלחת איפה שאני לא הצלחתי.

משה כחלון: אני הייתי שר רווחה, ציפי פה, נכון?

משה כחלון: את זוכרת?

משה כחלון: הייתי שר רווחה.

משה כחלון: הדבר הראשון שנכנסתי כשר רווחה, הדבר הראשון, קראתי לציפי נחשון ואמרתי לה תשמעי, תכיני לנו תכנית לחברה הצעירים האלה, במיוחד אחרי שהם מגיעים לגיל 18 ואין להם לאן לחזור.

משה כחלון: הקצנו 30 מיליון שקלים, זוכרת?

משה כחלון: לא נתנו לנו אותם, האוצר אז, הם לא בסדר, האוצר אף פעם לא בסדר.

משה כחלון: אבל עכשיו, כשאני באוצר, זה קרה.

משה כחלון: יכול להיות שהייתי צריך להגיע לאוצר כדי שזה יקרה, ובאמת השילוב הזה של מירב ורווחה וציפי, ואני מניח רווחה ושיכון, וענבר, שדחפה את זה כל הזמן – היועצת שלי לענייני חינוך ורווחה – זה קרה.

משה כחלון: השילוב הזה באמת צריך להגיע עם הרבה הרבה רצון, ויותר מרצון גם הבנה את הנושא.

משה כחלון: מירב, את מבינה את הנושא.

משה כחלון: היית שם.

משה כחלון: את מכירה את זה.

משה כחלון: יותר קל לך להילחם.

משה כחלון: אני תמיד אומר שהאנשים שבאים עם תפיסת עולם ובאים מתפיסה מוצקה וברורה ויודעים על מה הם מדברים, בסוף הם מנצחים.

משה כחלון: לפעמים זה לוקח קצת זמן ובמסע הזה יש עליות, יש מורדות, לפעמים מתייאשים.

משה כחלון: אפילו לפעמים נראה שכל העולם נסגר, אבל בסוף זה קורה.

משה כחלון: אני אומר לך, לא האמנתי שזה יצליח, למרות שכמה שהיו העלויות, אני אפילו לא זוכר, אבל העלויות האלה הן אפס לעומת המטרה.

משה כחלון: באמת הן אפס.

משה כחלון: ואתם יודעים איך עובד שר אוצר, כשהוא אוהב נושא אז אומרים לו 20 מיליון שקלים, אז הוא אומר מה, זה רק 20 מיליון שקלים?

משה כחלון: זהו?

משה כחלון: וכשהוא לא אוהב נושא, אומרים לו 10 מיליון שקלים, אז הוא אומר מאיפה אני אביא 10 מיליון שקלים?

משה כחלון: אז באמת מצאנו את המקורות, אבל מצאנו אותך, שאת המקור הכי חשוב לעניין הזה, באמת בשיתוף פעולה.

משה כחלון: אני לא יכול לא להדגיש את העבודה של הרווחה בעניין הזה, של ציפי, שאני מכיר אותה באופן אישי וגם מעריך אותך, אבל יש פה שילוב ידיים עם הבנת הנושא, ואני שמח שבכל זאת מדינת ישראל לוקחת אחריות על האזרחים גם מעבר לגיל 18.

משה כחלון: לצערנו בגיל 18 הבעיות לא נעלמות.

משה כחלון: מסתבר שעדיין צריכים את הליווי.

משה כחלון: וזהו, אתם מכירים אותי, אני מאחל לכל עם ישראל שלא יצטרך את השלטרים האלה ולא יצטרך את המסגרות האלה, אבל כל זמן שאתם צריכים, אנחנו פה אתכם.

משה כחלון: תודה.

<רעות גיא: אפשר להגיד משהו בנוכחותו של שר האוצר?

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אני רק רוצה לתת מילה אחת לציפי, כי חשוב לי, ציפי, שאני יודעת שמהיום הראשון שנכנסתי למשרד היא כל הזמן אמרה לי שכשמשה היה שר רווחה – אנחנו התחלנו.

מירב בן ארי: כל דבר שבאתי היא אמרה לי – את זה התחלתי.

מירב בן ארי: זאת אומרת אני רואה בי דור ההמשך שלך, אבל חשוב לי שתאמרי כמה מילים, כי באמת היא עושה כאן מעל ומעבר בשביל שהתכניות האלה ייצאו לפועל.

מירב בן ארי: זה טוב, כי התחלת, וכך גם עם המילים שלך נסיים.

<ציפי נחשון גלי: אני זוכרת שהיית פוגש אותי במקרה וכל פעם היית מתנצל איך לא היית מצליח לגייס את הכסף הזה.

<ציפי נחשון גלי: אבל באמת, אנחנו - - -

משה כחלון: זה האינסנטיב להיות שר אוצר.

משה כחלון: אמרתי אני אראה להם, אני אגיע לשם ואני אראה להם מה זה.

<ציפי נחשון גלי: נכון, נכון.

<ציפי נחשון גלי: אז אני גם מאד מאד מתרגשת.

<ציפי נחשון גלי: התרגשתי קודם כשקיבלתי את הטלפון מענבר שאמרה לי עכשיו כחלון שר אוצר, מה שתרצי.

משה כחלון: נכון.

משה כחלון: לא בכל הנושאים, רק ברווחה.

<ציפי נחשון גלי: בסדר, אני רווחה.

משה כחלון: לא, שלא.

<ציפי נחשון גלי: ובאמת אנחנו היום במקום אחר.

<ציפי נחשון גלי: אודות לאישור שלך אנחנו מפעילים וכבר התחלנו להפעיל חלק מהמסגרות.

<ציפי נחשון גלי: אני מקווה שעד ספטמבר כל המסגרות שמנינו היום במשך שעה וחצי, יהיו פתוחות.

<ציפי נחשון גלי: נשמח לארח אותך.

<ציפי נחשון גלי: אני חושבת שגם הבשורה הגדולה שמתוך מה שאנחנו עושים אנחנו למדים על הצרכים הרבים של אותם צעירים.

<ציפי נחשון גלי: אני אמרתי שאני גאה לציין שאני יזמתי תכנית לאומית לצעירים בסיכון ואני בטוחה ומאמינה שאתה תעזור לנו שם.

<ציפי נחשון גלי: האמת, כשחשבתי שהמנכ"ל והשר מאשרים את זה באופן עקרוני, נצא עכשיו לדיונים של שנתיים, אז הם אמרו לא, אין לך שנתיים של דיונים כמו התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.

<ציפי נחשון גלי: לצעירים האלה אין זמן, הם צריכים אותנו כמה שיותר מהר.

<ציפי נחשון גלי: ובאמת, אני מניחה שבתוך חודשיים אנחנו נגבש את העקרונות ואת הפרקטיקה של התכנית.

<ציפי נחשון גלי: נביא את זה לשולחן שלך ואני ממש מאמינה ביכולות שלך לעזור לצעירים במדינת ישראל.

משה כחלון: בשמחה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: רות מנע, ממשרד השיכון את רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: יש שיתוף פעולה מדהים של תכנית ששנים ניסו לקדם והצלחנו באמצעות רות וציפי לקדם את התכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים חסרי קורת גג וחסרי עורף משפחתי.

<רות מנע: כן.

<רות מנע: כפי שמירב ציינה, אנחנו כבר שלוש שנים מדשדשים סביב התכנית הזאת.

<רות מנע: טיפלנו בצעירים ובצעירות הללו במסגרת ועדות חריגים, אבל אנחנו תמיד חשבנו שנכון לעגן את זה בתכנית סיוע, משהו שיפשט את התהליך וייתן להם את הסיוע המיידי הזה במסלול ירוק, אודות לשיתוף פעולה של משרד הרווחה, ההובלה העיקשת של מירב סביב הנושא הזה והדחיפה שלך ושל הנציגים ושל מנכ"ל המשרד, שלא מעט דחף בעניין הזה.

<רות מנע: קיבלנו את התקציב.

<רות מנע: אני שמחה לומר שאנחנו כבר בתכנית מגובשת, שנפעיל אותה לקראת סוף אפריל.

משה כחלון: מצוין.

מירב בן ארי: יופי, תודה רבה.

מירב בן ארי: רעות גיא מעל"ם רצתה לומר משהו.

<רעות גיא: ממש משהו קצר.

<רעות גיא: רציתי רק לנצל את ההזדמנות שאתה איתנו, כבודו, ולהגיד לך שעמותת על"ם בעשר השנים האחרונות מתעסקת עם בני נוער – צעירות וצעירים – על רצף הסיכון, ובפרט צעירים וצעירות חסרי בית ואני חייבת להגיד שהקשר עם מירב התחיל עוד כשהיא הייתה חברת מועצה, בעיריית תל אביב.

<רעות גיא: כמו שאופייני לה, ואני לא צריכה לספר לך, אתה מכיר אותה יותר טוב ממני, היא הגיעה לשטח, ראתה בעיניים, נגעה בידיים, הריחה באף, לא הסתפקה בתיווך שלנו.

<רעות גיא: והסיפור הזה שהיא הקימה בעצם את ועדת המשנה כאן, הוא בשבילנו קפיצת מדרגה שאני לא יכולה אפילו להסביר מה קרה פה במושב הזה, לעומת 10 שנים של עבודה בשטח.

<רעות גיא: יש לנו פלטפורמה לעשות דיונים, לקיים ועדות, גם להתווכח, גם לריב, הכל בסדר, ברוח טובה.

<רעות גיא: היא הגיעה גם עם תקציב, הגיעה עם משב רוח שאני לא זוכרת כמותו בעשר השנים שאני פעילה בשטח.

<רעות גיא: יש פה צעירים וצעירות חסרי בית שבאים איתנו לכל דיון, לכל ועדה.

<רעות גיא: אני לא זוכרת מתי הצלחתי להעיר אותם בשבע בבוקר, להתקלח ולהיות מוכנים ולהגיע ולעבור בידוק.

<רעות גיא: אני אומרת את זה לא בשביל החנופה, למרות שזה גם בסדר.

<רעות גיא: אני אומרת את זה כי אנחנו היום קצת עצובים אפילו.

<רעות גיא: זאת אומרת אנחנו מתבשרים על סיום של הוועדה שמבחינתו היא אוויר לנשימה.

<רעות גיא: זה שיש פה פלטפורמה פעם בשבועיים לקיים דיונים שהם הרי גורל בשבילנו, זה קצת מרגיש כאילו נתנו לנו איזה ממתק ועכשיו לוקחים לנו אותו.

<רעות גיא: ואני אומרת את זה כאן כי חשוב שתשמע את זה וחשוב שתבין מה זו הוועדה הזו בשבילנו.

<רעות גיא: וכאילו רק התחלנו.

<רעות גיא: היה מושב אחד והדברים פה נשענים, בוא נגיד על דברים שלא קרו אתמול וגם לא לפני שנה, אלא עשור שאנחנו מתמודדים עם בעיות של מדיניות, בעיות של תקציבים, בעיות של מענים, ולא הצליח כמובן לפתור את הדבר הזה במושב.

<רעות גיא: אם יש משהו שאתה חושב או שאתה מוכן לחשוב שאפשר לעשות כדי להמשיך ולקיים את הדיונים האלה באיזו שהיא פלטפורמה של תדירות יותר גבוהה, זה יותר מיישמח אותנו.

<רעות גיא: זה פשוט היה לי מאד מאד חשוב להגיד את הדבר הזה, כי בשבילנו זה אמנם מעמד מרגש, אבל גם רגע קצת עצוב שזה מסתיים.

משה כחלון: זה דבר חשוב מה שאמרת.

מירב בן ארי: פשוט אני קיבלתי מינוי זמני לוועדת העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: קיבלתי רק מינוי לוועדה לחצי שנה, אבל הגיעה כאן קריאה גם של חברי הכנסת, גם של עמותות, גם יושב ראש הוועדה הוא ממפלגת כולנו ואנחנו נגיע לאיזה סידור ואני מקווה שבאמת נוכל להמשיך.

מירב בן ארי: אין משהו שאי אפשר לפתור.

מירב בן ארי: בבקשה, עמותת אותות.

מירב בן ארי: יושבת הראש או מי שרוצה.

<אראלה רבינוביץ: שלום, שמי רלי רבינוביץ.

<אראלה רבינוביץ: אני רוצה להודות על קיום הוועדה הזאת.

משה כחלון: רק שתי מילים על אותות.

משה כחלון: את על"ם אני מכיר.

<אראלה רבינוביץ: אותות זו עמותה שמפעילה שנים רבות פרויקטים בנושא נוער בסיכון מכל קצוות הקשת.

<אסף שמול: חסות הנוער, הוסטלים.

מירב בן ארי: הבית ברחוב חיים.

<אראלה רבינוביץ: גם אנחנו קוראים לאפשרות להמשיך את הוועדה הזאת, לא רק בגלל ההתלהבות שלך מירב, אבל ההתלהבות שלך אני חושבת מהווה רוח גבית גם לעמותות שכל הזמן נושאות בנטל, אבל גם לכל הנושא עצמו.

<אראלה רבינוביץ: פשוט נהיית קול של הצעירים.

<אראלה רבינוביץ: את מבקרת בכל המקומות ואת פעילה בכל התחומים ועוזרת מאד מאד לעמותות, לפעמים לשאת את דברם מול רשויות, כמו במקרה של חיפה.

משה כחלון: כמו אצלי בשעה אחת היום.

<קריאה: אז אולי אנחנו נחכה לו גם פה.

משה כחלון: או מה מחכה לי.

<אראלה רבינוביץ: אז אנחנו מאד היינו קוראים להמשיך את תת הוועדה הזאת.

<אראלה רבינוביץ: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: רן, רצית לומר משהו.

<רן מלמד: כן, דבר אחד.

משה כחלון: אם אתה רוצה להגיד לי, אתה לא צריך.

משה כחלון: אני מקבל את המיילים שלך שלוש פעמים ביום.

<רן מלמד: אני יודע.

משה כחלון: מקבלת שבת ועד למה צריך את ידיד ולמה לא צריך, אבל אני נהנה.

<רן מלמד: אני לא שמעתי שאתה ביקשת שאני אסיר אותך מהרשימה.

משה כחלון: לא, להיפך, אני נהנה.

משה כחלון: ככה אני מחובר גם, זה טוב.

משה כחלון: יש לי Hide, אם אני רוצה אני יודע להעלים.

<רן מלמד: את התודות על הקרן אני אגיד אחר כך, אבל אלף אני באמת חושב וקורא גם לך אדוני השר וגם לך, לעשות הכל כדי שהוועדה הזאת תמשיך ותתקיים.

<רן מלמד: יש ועדה לזכויות הילד, אני חושב שהוועדה הזאת צריכה להפוך, אני לא אגיד לוועדה קבועה, אבל בהחלט כוועדת משנה היא צריכה להמשיך.

<רן מלמד: אני מודה שיש לי דבר אחד שאולי עוד לא טופל ואם הוועדה תמשיך, אז אפשר יהיה להמשיך לטפל בו וזה נושא התעסוקה.

<רן מלמד: אם רוצים לייצר באמת אופק אמיתי, אז מעבר לנושא של הדיור צריך לדבר גם על התעסוקה.

<רן מלמד: אחת הבעיות שאנחנו גילינו ברמה הכללית בחודשים האחרונים בעבודה מול משרד הכלכלה, היא שהרבה אנשים לא מצליחים לנצל את התכניות השונות לתעסוקה, פשוט בגלל שהם לא מקבלים מלגת קיום.

<רן מלמד: כשאין לך מלגת קיום, שאתה יודע שאתה יכול ללמוד 7 או 8 שעות ביום או כמה שעות שזה לא יהיה, ועדיין שתוכל, בין אם לשכור דירה או לדאוג לעצמך לאוכל או כל דבר אחר, אז אתה לא לומד, אתה לא רוכש מקצוע ואתה לא יכול להתקדם לשום מקום.

<רן מלמד: ואם אפשר יהיה לעשות איגום דרך הביטוח הלאומי או דרך תקציב מיוחד נוסף של משרד האוצר, כדי שאפשר יהיה לחבר חלק מהתכניות התעסוקתיות, שכבר קיימות בתמ"ת, עם מלגות קיום לאותם חברה צעירים, אני חושב שזה שלב הכרחי ויכול להיות מאד חיובי.

משה כחלון: תסביר לי את זה.

משה כחלון: לא הבנתי.

<רן מלמד: כשאתה היום הולך לתכניות של התמ"ת בנושא תעסוקה, אתה מקבל את הלימודים בחינם.

משה כחלון: את ההכשרה.

<רן מלמד: את ההכשרה בחינם, אז ממה תתפרנס?

<רן מלמד: אין לך מלגת קיום.

משה כחלון: אה, לא נותנים להם?

<רן מלמד: לא נותנים מלגת קיום.

<רן מלמד: עכשיו, ביטוח לאומי נותן בצורה מאד מאד חלקית - - -

משה כחלון: אבל פעם נתנו, לא?

משה כחלון: רשויות מסוימות.

<רן מלמד: לא, רק לחלק, לא לכל ההכשרות ובעיקר להכשרות אקדמיות ובטח לא להכשרות שהן הכשרות מקצועיות אחרות.

<רן מלמד: אני חושב ששווה לבדוק את הנושא הזה לעומק, כי אני חושב שזה יכול להיות פתח למשהו חדש.

מירב בן ארי: אוקיי, זה נושא שאני אקח אותו.

משה כחלון: אבל חסר לי פה נתון.

משה כחלון: עכשיו אני אומר לבחורה הצעירה הזאת תלכי תלמדי מקצוע, נכשיר אותך למקצוע, לא חשוב כרגע מה, רוקחות.

משה כחלון: ממה היא תחיה בתקופה הזאת?

<רן מלמד: זאת בדיוק הנקודה.

משה כחלון: אז היא לא תלך ללמוד.

<רן מלמד: אז לכן אני אומר, היא לא תלך ללמוד כי אין לך את מלגת הקיום.

<רן מלמד: אז אם אפשר יהיה להקצות תקציב מסוים למלגות קיום, אפשר יהיה לדעתי לעשות - - -

משה כחלון: אפשר.

משה כחלון: אפשר להקציב.

משה כחלון: ציפי, את מכירה את זה?

<ציפי נחשון גלי: רוב ההכשרות שמשרד הכלכלה מממן בוואוצ'רים, זה בדרך כלל על הכשרות שזה לא כל יום, אז הצעירים, נגיד כן מסדרים להם עבודה, אבל הם לומדים פעמיים שלוש אחר הצהריים.

<ציפי נחשון גלי: זה כן.

<ציפי נחשון גלי: הבאג העיקרי בשוברים האלה, זה שהצעיר בסיכון לא יכול להשלים את ה-20% כי הוא צריך לשלם 80% מהוואוצ'ר, אין לו את ה-80%, גם אם עושים לו את זה בשלוש פעימות, אבל הוא צריך לשלם את ה-20%.

<ציפי נחשון גלי: עכשיו, אם הוא עובד בעבודה חלקית, כי הוא לומד חלק מהזמן, אז גם אין לו את ה-2,000 או את ה-1,500 שקלים האלה.

<ציפי נחשון גלי: זה באג.

<ציפי נחשון גלי: אבל אם לומדים בהכשרה מקצועית שזה כל יום, לפחות לחמש שעות, הם יכולים לקבל הבטחת הכנסה.

<רן מלמד: מוגבלת מאד.

<ציפי נחשון גלי: הבטחת הכנסה זה אלף - - -

<רן מלמד: היום יש תכנית חדשה של משרד הכלכלה - - -

משה כחלון: תראה, אני אגיד לך משהו קטגורית.

משה כחלון: בדברים האלה אנחנו יודעים לתת כסף.

משה כחלון: יש באוצר מושג שנקרא כסף טוב.

משה כחלון: יש כסף שיודעים שהוא מתבזבז ויש כסף שהוא טוב, שבסוף בסוף הוא הולך למקומות הנכונים.

משה כחלון: בתחומים שדיברת, אנחנו באמת רואים בזה כסף טוב.

משה כחלון: לא נעים להגיד, זה גם לא כסף גדול, שאם אתם תביאו לי תכנית, שבאמת תדחוף את החברה לעבודה ותסייע להם, אנחנו נמצא את המקורות ונתקצב את זה.

משה כחלון: אין שום בעיה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: ריקי היא צעירה חסרת בית שנמצאת איתנו בכל דיוני הוועדה.

מירב בן ארי: מאד חשוב לה לומר לך משהו.

<ריקי צחי: נכון.

מירב בן ארי: אז ריקי, בבקשה, דקה ואנחנו מסיימים.

<ריקי צחי: אתה דומה קצת לניר ברקת, שהיה אצלנו גם.

משה כחלון: אני?

משה כחלון: את יכולה למצוא מישהו אחר?

משה כחלון: אבל לא ניר ברקת.

<ריקי צחי: אני לא רואה טוב מרחוק ועם החליפה וזה, אתה יודע.

משה כחלון: בסדר.

מירב בן ארי: ריקי גם התראיינה לרינו צרור והיא דיברה איתו על התכנית לסיוע לצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: רינו ביקש רק את הצעירים, הוא לא ביקש אותי, אז נתנו לריקי לדבר והיא דיברה מאד יפה בתכנית והסבירה על התכנית לסיוע של משרד השיכון לצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: את רוצה להגיד משהו לשר האוצר?

<ריקי צחי: כן, אני רוצה להגיד משהו לשר האוצר.

משה כחלון: בבקשה.

<ריקי צחי: אני אציג את עצמי.

<ריקי צחי: אני ריקי, בת 22, אני גרה גם כרגע בשלטר.

<ריקי צחי: אני עובדת גם בעבודה ששייכת לעמותת על"ם, שלוש פעמים בשבוע.

<ריקי צחי: זה שייך למשרד הרווחה?

<ריקי צחי: בסדר.

מירב בן ארי: העיקר שאת עובדת.

<ריקי צחי: אני אשמח אם תבוא אלינו לאיזה ביקור בשלטר.

משה כחלון: איך אני יכול להגיד לא, תגידי?

משה כחלון: ועוד להיות משודר.

<ריקי צחי: באמת?

משה כחלון: לא יודע, כתוב.

משה כחלון: הנה, הדיון בשידור.

<ריקי צחי: אנחנו באדום, בירוק זה משודר.

מירב בן ארי: זה בסדר, זה משודר.

<ריקי צחי: תבוא רק לראות מה זה, איך זה מתנהל, מה עושים, לדבר, לשמוע איתנו.

משה כחלון: כן, כן.

משה כחלון: דרך אגב, ביקרתי.

משה כחלון: כשהייתי שר רווחה ביקרתי בכמה שלטרים, אבל בסדר, זה לא פוטר אותי.

משה כחלון: אני אבוא גם אליכם.

<ריקי צחי: בוא נשתמע.

משה כחלון: נגיע.

משה כחלון: תודה על ההזמנה ואני אגיע.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: אני רוצה לסכם את הדיון של הוועדה.

מירב בן ארי: אני ממש חייבת לסכם כי יש לי שאילתה עוד שבע דקות.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לך שבאת לכאן.

מירב בן ארי: אני מאד מודה לשר האוצר משה כחלון שהגיע.

מירב בן ארי: אני רוצה לסיכום לומר שאני אטפל בהארכת הוועדה.

מירב בן ארי: בכל מקרה אנחנו רואים בזה כמפגש סיכום של המושב אחרי הפעילות הענפה שהייתה כאן.

מירב בן ארי: אני מודה לכל הארגונים החברתיים שהגיעו לכאן, שליוו את הוועדה לאורך כל התהליך, גם לאורך המאבקים אבל גם הדברים הטובים שאנחנו עשינו.

מירב בן ארי: אני מודה לכם שבאתם.

מירב בן ארי: אנחנו נמשיך ואני אעדכן אתכם לגבי המשך הוועדה וגם אם תהיה בעיה, אנחנו בכל מקרה נכנס גם את השדולה.

מירב בן ארי: הנושא של צעירים וצעירות בסיכון, שאני מלווה, והנושא של צעירים וצעירות חסרי בית – לא ירד מסדר היום החברתי של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולכם.