ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 133, 2016-02-22 10:00

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא תקנות בתי הסוהר (סדרי דין בדיון משמעתי), התשע"ה-2015 ותקנות המשטרה (סדרי דין בדיון משמעתי) (תיקון), התשע"ה-2015.

דוד אמסלם: פרוטוקול מספר 133.

<עידו בן יצחק: גם במשטרה וגם בשירות בתי הסוהר יש דין משמעתי ייחודי משלהם.

<עידו בן יצחק: ההסדרים העקרוניים קבועים בחוק המשטרה ובפקודת בתי הסוהר ותוקנו לאחרונה במשטרה ב-2005 ובבתי הסוהר ב-2008.

<עידו בן יצחק: התקנות קובעות את ההסדרים היותר פרטניים של הפרוצדורות בהפעלת הדין המשמעתי כאשר יש שני סוגים עיקריים.

<עידו בן יצחק: האחד, דן יחיד שזה כאשר מפקד שופט את השוטר או את הסוהר, והשני, בפני בית דין למשמעת.

<עידו בן יצחק: התקנות שכרגע מונחות על שולחן הוועדה מטעם שירות בתי הסוהר מחליפות את כל התקנות הקיימות כדי להתאים אותן לשינויי החקיקה באופן כמעט זהה לתקנות שקיימות במשטרה בתיקונים מסוימים.

<עידו בן יצחק: במשטרה אנחנו עשינו את אותו תהליך ב-2012 ולגביהן מוצע לעשות כמה תיקונים.

<עידו בן יצחק: אפשר להתחיל לקרוא.

<עידו בן יצחק: נתחיל בבתי הסוהר.

<עידו בן יצחק: עריכת כתב תלונה כתב תלונה ייערך בידי ראש אגף בנציבות שירות בתי הסוהר, מפקד מחוז במחוזו ובידי מי מי שמהם הסמיך לכך.

דוד אמסלם: בכל שינוי דרמטי, תגידו לנו מה המצב היום ומה השינוי המתבקש.

דוד אמסלם: היום מי מגיש תלונה?

דוד אמסלם: כתב תלונה ייערך בידי מי?

<גבריאלה פיסמן: יש סט של תקנות קיימות.

<גבריאלה פיסמן: לגבי בתי סוהר היו קיימות משנת 1989.

דוד אמסלם: כרגע עידו הקריא שכתב תלונה ייערך בידי ראש אגף בנציבות שירות בתי הסוהר, מפקד מחוז במחוזו ובידי מי שמהם הסמיך לכך.

<חיים אמיגה: בתקנות הישנות מ-1989 כתוב שזה ייערך בידי הנציב או מי שהוסמך על ידו לשם כך.

<חיים אמיגה: אין כאן שינוי מהותי.

דוד אמסלם: בסדר.

<עידו בן יצחק: תוכן כתב התלונה כתב תלונה יכיל פרטים אלה: שם הדן היחיד שידון בתלונה, מספרו האישי, דרגתו ותפקידו.

<עידו בן יצחק: מספר כתב התלונה.

<עידו בן יצחק: שם הנאשם – ביקשתי להוסיף – ושם משפחתו, מספרי האישי, דרגתו ויחידתו.

<עידו בן יצחק: ציון עבירת המשמעת וסעיף האישום.

<עידו בן יצחק: תיאור העובדות המהוות את עבירת המשמעת בציון מקום וזמן ביצוע העבירה אם הם ידועים.

<עידו בן יצחק: שמות העדים.

<עידו בן יצחק: פירוט ראיות אחרות אם ישנן.

<חיים אמיגה: גם במקרה הזה התקנה הזאת כמעט ואין בה שינויים לעומת התקנות הקיימות.

<עידו בן יצחק: מסירת כתב תלונה.

<עידו בן יצחק: במעמד מסירת כתב התלונה יימסר לנאשם מועד הדיון.

<עידו בן יצחק: כתב תלונה יוגש לדן יחיד והעתק ממנו יימסר לנאשם 48 שעות לפחות לפני תחילת הדיון.

<עידו בן יצחק: על אף האמור בתקנת משנה (ב), ניתן לקיים את הדיון אף אם כתב התלונה נמסר לנאשם פחות מ-48 שעות לפני מועד תחילת הדיון ובלבד שהנאשם הסכים לכך ושניתן לכך אישור מנימוקים מיוחדים שיירשמו מאת היועץ המשפטי של שירות בתי הסוהר או מאת ראש ענף משמעת בשירות בתי הסוהר ובלבד שבעל תפקיד כאמור סבור שלא יהיה בכך כדי לפגוע בהגנתו של הנאשם.

זוהיר בהלול: 48 שעות זה זמן סביר כדי לאפשר?

<חיים אמיגה: זה כבר קבוע בתקנות הקיימות.

<חיים אמיגה: התקנה הזאת היא חדשה והתווספה.

<חיים אמיגה: בתקנות הקודמות היה קבוע שאלה 48 שעות בלי שום אפשרות לחריגות וכאן מטעמים מיוחדים שיירשמו, אם יש סיטואציה מסוימת שלא פוגעת בהגנה של אותו אדם כמובן, של אותו סוהר או שוטר, יש אפשרות.

<עידו בן יצחק: צריך את ההסכמה שלו.

דוד אמסלם: אתה אומר פחות מ-48 שעות.

<חיים אמיגה: כן.

<חיים אמיגה: אם יש הסכמה וזה לא פוגע בו.

דוד אמסלם: הוא מסכים.

דוד אמסלם: הוא עצמו מסכים.

<חיים אמיגה: ודאי.

<עידו בן יצחק: אם הוא מסכים וניתנו כל האישורים, אפשר.

<חיים אמיגה: 48 שעות לפחות.

<קריאה: עם הפילטר השיפוטי של היועץ המשפטי או של המשמעת.

<עידו בן יצחק: זכות העיון נמסר כתב תלונה לנאשם, יודיע מוסר התלונה לנאשם כי הוא או מי מטעמו רשאי לעיין בכל זמן סביר בראיות שפורטו בכתב התלונה ולהעתיקן.

<עידו בן יצחק: נמסר כתב התלונה לנאשם פחות מ-48 שעות לפני מועד הדיון, יצורף לו העתק מן הראיות שפורטו בו.

<חיים אמיגה: זאת אחת התוספות שלא הייתה קיימת בתקנות הקודמות, של זכות עיון לסוהר או לשוטר.

דוד אמסלם: לפני כן לא הייתה לו זכות עיון?

<גבריאלה פיסמן: לא הייתה זכות עיון בסעיף מפורש בתקנות.

<גבריאלה פיסמן: זה לא אומר שהיא לא הייתה.

מיקי לוי: זה לא היה מעוגן בצורה כזאת.

<גבריאלה פיסמן: צריך לעגן את זה באופן מפורש.

זוהיר בהלול: מתי היו התקנות הראשונות, ב-2005?

<חיים אמיגה: ב-1989.

<גבריאלה פיסמן: של המשטרה.

<עידו בן יצחק: התקנות הקיימות של שירות בתי הסוהר מ-1989.

<חיים אמיגה: ב-1989 היו תקנות גם למשטרה וגם לשירות בתי הסוהר.

<חיים אמיגה: ב-2012 התקנות שאנחנו מדברים עליהן עכשיו לגבי שירות בתי הסוהר תוקנו לגבי המשטרה.

<חיים אמיגה: עכשיו אנחנו בעצם רוצים לעשות את אותו תהליך לגבי שירות בתי הסוהר.

<עידו בן יצחק: תחילת הדיון לבקשת נאשם ידחה דן יחיד את הדיון אם ראה כי הדבר דרוש כדי לאפשר לנאשם להכין את הגנתו ולהביא ראיותיו.

<חיים אמיגה: זאת תקנה קיימת.

<עידו בן יצחק: תחילת הדיון בתחילת הדיון יזהיר הדן היחיד את הנאשם, יקרא לפניו את כתב התלונה ויביא לידיעתו כי הוא רשאי מנימוקים שיפרט לבקש את העברת הדיון לדן יחיד אחר.

<עידו בן יצחק: לא יועבר הדיון לדן יחיד אחר, יבקש הדן היחיד את תשובתו של הנאשם לכתב התלונה.

<עידו בן יצחק: ביטול כתב תלונה דן יחיד או היועץ המשפטי של שירות בתי הסוהר או ראש ענף משמעת בשירות בתי הסוהר, יבטל כתב תלונה אם התקיים אחד מאלה: העובדות המפורטות בכתב התלונה אינן מהוות עבירה.

<עידו בן יצחק: הנאשם כבר זוכה או הורשע בשל המעשה נושא כתב התלונה.

<עידו בן יצחק: חלפה תקופת ההתיישנות כאמור בסעיף 110(ג) לפקודה.

דוד אמסלם: מה זה תקופת ההתיישנות?

<איתן כהן: תקופת ההתיישנות היא בעיקרון שנה ואפשר להאריך אותה מטעמים מיוחדים לעוד תקופה.

<איתן כהן: בעיקרון תקופת ההתיישנות היא שנה.

<עידו בן יצחק: מעשה נושא התלונה מצוי בהליך חקירתי או בבדיקה על פי דין.

<עידו בן יצחק: חוסר סמכות של הדן היחיד לדון בתלונה.

דוד אמסלם: בגלל אופי העבירה?

דוד אמסלם: בגלל מה?

דוד אמסלם: בגלל חומרתה?

<חיים אמיגה: כן.

<עידו בן יצחק: פגם או פסול מהותי בכתב התלונה.

<עידו בן יצחק: הגשת כתב התלונה או ניהול ההליך עומדים בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית.

<חיים אמיגה: סעיפים קטנים (4) עד (7) התווספו.

<איתן כהן: הם טובים ומקבילים לסמכויות שיש בחוק השיפוט הצבאי, לפצ"ר ולפרקליטים.

<עידו בן יצחק: נוכחות הנאשם דן יחיד רשאי לשמוע כל אדם שימצא לנכון ולעיין בכל מסמך הדרוש לבירור העובדות ובלבד שלא יעשה כן שלא לפני הנאשם ומבלי שנתן לנאשם הזדמנות לעיין במסמכים.

<עידו בן יצחק: העברת הדיון ביקש הנאשם להעביר את הדיון כאמור בתקנה 6, רשאי הדן היחיד להעביר את הדיון כמבוקש.

<עידו בן יצחק: החליט שלא להעביר את הדיון כאמור, יציין בהחלטתו את הנימוקים לכך.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת להעביר את הדיון?

דוד אמסלם: אם הוא ביקש שופט אחר, אנחנו למעלה נתנו לו את הפרורוגטיבה הזאת.

דוד אמסלם: לדעתי התחלנו עם זה.

<איתן כהן: זה לא אוטומטי.

<איתן כהן: זאת אומרת, צריך להיות איזשהו נימוק.

<איתן כהן: אם לצורך העניין סוהר חובה נשפט על לאיזושהי עבירת משמעת פעוטה והוא אומר שהוא רוצה שמישהו אחר ישפוט אותו, זה לא אוטומטי ייעשה.

<איתן כהן: זאת אומרת, אם יש לו נימוקים והוא אומר שיש לדן דעה קדומה או משהו, כן יעבירו.

<איתן כהן: צריך לבחון את העניין לגופו.

דוד אמסלם: אבל למה לא רשמתם את זה באותו סעיף?

דוד אמסלם: למה יש לכם נטייה לרשום סעיפים למעלה ולשלוח אחר כך לסעיפים למטה?

דוד אמסלם: הרי אתם כתבתם את זה.

דוד אמסלם: אני מחפש את הסעיף.

<עידו בן יצחק: בסעיף 6.

דוד אמסלם: בתחילת הדיון יזהיר הדן היחיד את הנאשם והוא רשאי מנימוקים שיפרט לבקש את העברת הדיון לדן יחיד אחר.

<איתן כהן: אפשר להעביר את סעיף 9 לשם.

דוד אמסלם: אחרי כן אתם אומרים "לא הועבר הדיון".

דוד אמסלם: אתם יכולים לכתוב כאן

דוד אמסלם: עוד איזה משפט וחסכתם סעיף.

דוד אמסלם: נמשיך.

<עידו בן יצחק: הבאת ראיות דן יחיד רשאי להזמין כל עד שימצא לנכון ולעיין בכל מסמך הדרוש לבירור התלונה.

<עידו בן יצחק: כן יזמין הדן היחיד לבקשת הנאשם כל אדם להעיד בפניו זולת אם היה סבור שאין בהזמנת אותו אדם להועיל לבירור שאלה הנוגעת לדיון.

<עידו בן יצחק: דן יחיד יתיר לנאשם להשמיע טענותיו, להביא עדים מטעמו, לחקור עדים אחרים ולהביא ראיות אחרות.

<עידו בן יצחק: הזמנת עד תהיה בהמצאת הזמנה בכתב לעד ובהודעה בעל פה לעד.

<עידו בן יצחק: עובדה שהודו בה עובדה שהנאשם הודה בה, יראוה כמוכחת כלפיו זולת אם החליט הדן היחיד שלא לראות בהודאה ראיה.

<עידו בן יצחק: חזרה מהודאה הודה הנאשם בעובדה, בין בהודאה שבכתב לפני המשפט ובין במהלך המשפט, רשאי הוא בכל שלב של המשפט לחזור בו מן ההודאה כולה או מקצתה, אם התיר זאת הדן היחיד מנימוקים מיוחדים שיירשמו.

<עידו בן יצחק: התיר הדן היחיד לנאשם לחזור בו מהודאתו אחרי הכרעת הדין, יבטל הדן היחיד את הכרעת הדין אם יסודה בהודאת הנאשם ויחדש את הדיון אם התחייב הדבר מן הנסיבות.

<עידו בן יצחק: רישום פרוטוקול במהלך הדיון בפני דן יחיד יירשם פרוטוקול שישקף את כל הנאמר והמתרחש בו הנוגע לדיון.

<עידו בן יצחק: בסיום הדיון יחתמו הדן היחיד והנאשם על הפרוטוקול.

<עידו בן יצחק: הנאשם רשאי להוסיף לפרוטוקול את הערותיו.

<עידו בן יצחק: עותק מהפרוטוקול יימסר לנאשם.

<עידו בן יצחק: מסירת הפסק לנאשם הפסק כמשמעותו בסעיף 110(כו) לפקודה (להלן – פסק) יימסר לנאשם בסוף הדיון.

<עידו בן יצחק: דיווח על פסק פסק יובא לידיעת ראש מינהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר ויירשם בדרך הקבועה בפקודות נציבות שירות בתי הסוהר או בנהלי שירות בתי הסוהר.

<עידו בן יצחק: פסק יומצא למי שהגיש את התלונה על פי בקשתו.

<עידו בן יצחק: הודעת ערר ערר על פסק יהיה בהגשת הודעת ערר בדרך הקבועה בפקודת נציבות שירות בתי הסוהר או בנהלי שירות בתי הסוהר ויפורטו בה נימוקי הערר.

<עידו בן יצחק: מינוי דן בערר ראש מינהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר ימנה בדרך הקבועה בפקודות נציבות שירות בתי הסוהר או בנהלי שירות בתי הסוהר קצין שיפוט בכיר לדון בערר.

<עידו בן יצחק: מונה דן בערר, הוא יקבל טרם הדיון בערר את פרוטוקול הדיון, את חומר הראיות ואת הפסק עליו הוגש הערר.

<עידו בן יצחק: סמכויות הדן בערר בנוסף לאמור בסעיף 110(לד) לפקודה, רשאי הדן בערר – להתיר הבאת ראיות אם היה סבור כי הדבר דרוש לעשיית צדק.

<עידו בן יצחק: להסיק מחומר הראיות, בין שהיה לפני ערכאה קודמת ובין לפניו, מסקנות שונות משהסיקה הערכאה הקודמת או לקבוע כי אין בו יסוד למסקנותיה.

זוהיר בהלול: אבל זאת אותה ערכאה של דן יחיד.

<עידו בן יצחק: כן.

<עידו בן יצחק: זה קצין יותר בכיר.

זוהיר בהלול: זאת ערכאת הערעור.

זוהיר בהלול: אין טעם לפגם בזה שיש דן יחיד כאן ודן יחיד בערכאת הערעור?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: גם בבתי המשפט זה כך.

דוד אמסלם: אם אתה מערער בבית המשפט השלום למחוזי, זה כך.

דוד אמסלם: זה בסדר.

דוד אמסלם: אני מניח שזאת גם שאלה של איזו עבירה.

<איתן כהן: זה קצין בכיר יותר.

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: אני מניח שכמו ששאלתי קודם, כדי לחדד לחברנו זוהיר, זאת גם שאלה באיזו עבירה מדובר.

<חיים אמיגה: עבירות של דן יחיד הן בדרך כלל קלות מאשר עבירות שמגיעות לבית דין למשמעת.

<עידו בן יצחק: כן.

<עידו בן יצחק: אנחנו תכף נגיע גם לבית דין למשמעת, שם ההרכב הוא שונה.

<עידו בן יצחק: דיון בערר הדיון בערר יתקיים בנוכחות העורר אולם אם הוזמן העורר ולא התייצב מטעמים שתלויים בו וללא הצדק סביר, רשאי הדן בערר לדון בערר, או לדחותו, שלא בפניו.

<עידו בן יצחק: ניהול פרוטוקול הדן בערר ינהל פרוטוקול שישקף את כל הנאמר והמתרחש בו הנוגע לדיון.

<עידו בן יצחק: פרק ב': בית דין למשמעת עריכת כתב אישום ומסירתו כתב אישום ייערך בידי ראש מינהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר או מי מהם שהוא הסמיכו לכך ויוגש לבית הדין למשמעת בחמישה עותקים שאחד מהם יימסר לנאשם בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ-15 ימים לפני תחילת הדיון.

<עידו בן יצחק: תוכן כתב האישום כתב האישום יכיל פרטים אלה: בית הדין למשמעת שאליו הוא מוגש ומקום מושבו.

<עידו בן יצחק: מספר תיק בית הדין למשמעת.

<עידו בן יצחק: מועד הגשת כתב האישום.

<עידו בן יצחק: המאשים, נציב שירות בתי הסוהר (להלן – הנציב).

<עידו בן יצחק: שם הנאשם ושם משפחתו, מספרו האישי, דרגתו ויחידתו.

<עידו בן יצחק: תיאור העובדות המהוות את עבירת המשמעת בציון המקום שנעברה בו וזמן ביצוע ככל שאפשר לבררם.

<עידו בן יצחק: ציון עבירת המשמעת והוראות הסעיף לפיו מואשם הנאשם.

<עידו בן יצחק: עדי התביעה.

<עידו בן יצחק: מספר תיק התלונה או הבדיקה או החקירה הנוגעים לאישום.

<בני פולצק: לסעיף 22(4), זה נציב בתי הסוהר ולא נציב שירות בתי הסוהר.

<עידו בן יצחק: נכון.

<עידו בן יצחק: צירוף אישומים בכתב אישום אחד יכול שיצורפו כמה אישומים אם הם מבוססים על אותן עובדות או על עובדות דומות או על סדרת מעשים הקשורים זה לזה עד שהם מהווים פרשה אחת.

<עידו בן יצחק: צירוף נאשמים בכתב אישום אחד יכול שיצורפו כמה נאשמים אם כל אחד מהם היה צד לעבירות שבכתב האישום או לאחת מהן, בין כשותף או בין בדרך אחרת, או אם האישום הוא בשל סדרת מעשים הקשורים זה לזה עד שהם מהווים פרשה אחת אולם אין בעת צירופו של צד אחד לעבירה מניעה לשפיטתו של צד אחר.

<עידו בן יצחק: הפרדת הדיון בית הדין למשמעת רשאי בכל שלב שלפני הכרעת הדין לצוות על הפרדת הדיון באישום פלוני שנכלל בכתב האישום או על הפרדת טיעון של נאשם פלוני שהואשם עם אחרים.

<עידו בן יצחק: כתב אישום חדש בהפרדת הדיון ניתן צו להפרדת הדיון, יוגש כתב אישום אחר בשל האישום שהדיון עליו הופרד או נגד הנאשם שדיון בעניינו הופרד ורשאי בית הדין למשמעת, אם הוא סבר שלא ייגרם על ידי כך עיוות דין, להמשיך בדיון שהופרד מן השלב אליו הגיע לפני ההפרדה.

<עידו בן יצחק: איחוד דיוני בית דין למשמעת רשאי בכל שלב שלפני הכרעת הדין, לאחר שמיעת הצדדים ומטעמים שיירשמו, לצוות אל איחוד הדיון בכתבי אישום נפרדים התלויים ועומדים בבית הדין למשמעת אם מותר לצרפם לפי תקנות 22 או 23 ובית הדין למשמעת סבור שהצירוף לא יגרום לעיוות דין.

מיקי לוי: מי בבית הדין החליט על ההפרדה?

<איתן כהן: שירות בתי הסוהר אבל זה מקביל להוראות של החסד"פ.

<איתן כהן: זה מקביל לפלילי.

זוהיר בהלול: אני יכול להבין בהרבה דברים אבל יש לי בורות כמעט שלמה בראשי התיבות האלה ששאובים מהצבא בהם אין לי מושג על מה מדובר.

<איתן כהן: חסד"פ, חוק סדר הדין הפלילי.

זוהיר בהלול: אגב, אם הורגים את זה באופן קולקטיבי ומאפשרים אחר כך הפרדה לעניין אינדוקטיבי, זה לא מיותר?

זוהיר בהלול: אם אנחנו מדברים על לאגד את כל הנאשמים בפרשה אחת ובסעיף שאחריו אנחנו מדברים על כך שיש אפשרות להפריד באופן אינדוקטיבי, באופן פרטני, זה לא מיותר?

<בני פולצק: לא.

זוהיר בהלול: לא עדיף ללכת באופן פרטני במקום ללכת באופן קולקטיבי?

זוהיר בהלול: למה אתה מחייך?

<בני פולצק: אני אגיד למה.

<בני פולצק: יש את התביעה שמגישה את כתב האישום ואם הם חושבים להגיש את זה ביחד, הם מגישים ביחד.

<בני פולצק: מי שמחליט למעשה אם לקבל את הבקשה שלהם, זה לא נכתב כאן אבל זה בין השורות, אם להפריד או לאשר את זה, זה מי שדן.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא ענית על השאלה שלו.

דוד אמסלם: תגיד לו שאתה חייכת בגלל שאהבת את משחקי המלים שלו.

<בני פולצק: כן.

דוד אמסלם: גם אני חייכתי.

דוד אמסלם: זה בסדר.

<איתן כהן: יש גם מצבים בהם נאשם מסוים באיזשהו שלב מחליט להודות ולסיים את הדיון שלו ואחרים ממשיכים לנהל את ההליך, ואז גם לפעמים מתעורר הצורך בהפרדת הדיון.

<חיים אמיגה: אגב, אלה סעיפים שקיימים בתקנות של שירות בתי הסוהר כבר היום.

<חיים אמיגה: אלה לא סעיפים מחדשים.

<גבריאלה פיסמן: גם בדין הפלילי.

<גבריאלה פיסמן: האפשרויות האלה קיימות גם בדין הפלילי ובעצם כל הדבר הזה משקף איזושהי מגמה כללית של מעבר, של פרוצדורה בדין המשמעתי, קירוב שלה לדין הפלילי.

<גבריאלה פיסמן: יש לזה יתרונות ויש לזה חסרונות אבל זה המצב.

<עידו בן יצחק: תיקון כתב אישום בידי התובע תובע רשאי בכל עת עד להקראת כתב האישום לתקן את כתב האישום, להוסיף עליו או לגרוע ממנו במסירת הודעה לבית הדין למשמעת המפרטת את השינוי.

<עידו בן יצחק: בית הדין למשמעת ימציא העתק מן ההודעה לנאשם.

<עידו בן יצחק: כאן הערתי שיש הבדל בין ניסוח של הסעיף הזה לבין הניסוח של תקנות המשטרה.

<חיים אמיגה: כן.

<חיים אמיגה: היה נראה לנו נכון שהקראת כתב אישום.

<שחר פרנקל: אנחנו סברנו שמאחר שכל התקנות בעצם מועתקות מחוק סדר הדין הפלילי, צריך לשמור על אחידות בניסוחים.

<שחר פרנקל: חוק סדר הדין הפלילי מדבר על תחילת הדיון.

<דן שני: תחילת הדיון ממילא מוגדרת בסעיף אחר.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה לשאול שאלה יותר מהותית.

דוד אמסלם: מה זה לתקן את כתב האישום?

<שחר פרנקל: אני אומר.

<שחר פרנקל: יש מצבים בהם לפעמים כתוצאה ממשא ומתן בין תובע לבין סניגור מגיעים להסכמה על עובדות שהן שונות מכתב האישום המקורי.

<שחר פרנקל: זאת דוגמה אחת שיכולה להביא לכך שמבקשים לתקן את כתב האישום.

דוד אמסלם: את זה הבנתי, אבל אז זה אישום חדש.

<שחר פרנקל: כן.

דוד אמסלם: אנחנו לא מאפסים את 48 השעות.

<שחר פרנקל: כאן אין 48 שעות.

<שחר פרנקל: זה בית הדין.

דוד אמסלם: כמה זמן נותנים לו להתארגן?

<שחר פרנקל: בסביבות 15 ימים.

דוד אמסלם: אז לא נותנים לו 15 ימים?

דוד אמסלם: אני אסביר למה אני מתכוון.

דוד אמסלם: בסופו של דבר אנחנו מדברים על בית הדין וזאת כבר סנקציה חריפה.

דוד אמסלם: לכן הבן אדם כאשר מוגש נגדו כתב אישום צריך זמן להתארגן על עצמו – לקחת עורך דין, להגן על עצמו, להגיש כתב הגנה וכולי.

דוד אמסלם: כמה זמן נותנים לו?

<שחר פרנקל: לפחות 15 ימים.

דוד אמסלם: בוא נניח ששעתיים לפני הדיון משנים לו את כתב האישום.

דוד אמסלם: משנים לו אותו בכלל מקצה לקצה.

דוד אמסלם: עדיין כתוב תיקון כתב האישום.

דוד אמסלם: זה תיקון.

דוד אמסלם: השאלה היא האם יש הגדרה מה זה התיקון.

<שחר פרנקל: אין הגדרה.

<שחר פרנקל: אני חושבת שזה בעייתי לקבוע מה זה תיקון.

דוד אמסלם: אבל אתם מבינים את הבעייתיות בעניין?

<גבריאלה פיסמן: רגע.

<גבריאלה פיסמן: יש בתקנה 29 את הסיפא האומרת: ובלבד שנתן לנאשם הזדמנות סבירה להתגונן.

<גבריאלה פיסמן: זאת הנחת המוצא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אנחנו לא באים כרגע לסעיפי הסל.

דוד אמסלם: אני שואל ברמה העקרונית.

דוד אמסלם: אני אתן לכם סתם דוגמה מהכנסת.

דוד אמסלם: אני הגשתי הצעת חוק, שיניתי אותה קצת ואמרו לי שזה חוק חדש ולכן אני צריך להגיש אותה מהתחלה.

דוד אמסלם: הגשתי עוד פעם ועוד פעם אני עובר את הפרוצדורה.

דוד אמסלם: אנחנו כאן מדברים בבית משפט וטובת העניין הוא הליך שיפוטי בגינו יש איזושהי סנקציה.

דוד אמסלם: זה עוד הליך חמור ולא איזה משהו קטן.

דוד אמסלם: אני חושב שאם אתם רוצים לתקן את כתב האישום, אתם צריכים לתת לבן אדם אופציה, היות ואתם לא יכולים להגדיר מה זה התיקון.

<דן שני: יש תיקונים שהם לגמרי טכניים ומבהירים לטובת כולם שכתב האישום יותר טוב.

דוד אמסלם: לכן אני אומר.

דוד אמסלם: כמו שאמר דני, אם התיקון באמת הוא תיקון טכני, טעינו במילה פה ובמילה שם, אלה שטויות, אבל אם יש כאן איזה תיקון ובאים לתקן את סוג העבירה, חשבנו בהתחלה שהבן אדם לא קם בבוקר אבל מסתבר לנו שהוא דקר את החבר שלו, אז עושים תיקון קל אבל השאלה היא איפה כאן זה בא לידי ביטוי בסעיף.

<חיים אמיגה: ההסדרים כאן בגדול נשענים ומועתקים על הסדרים שבחוק סדר הדין הפלילי.

<חיים אמיגה: מה שיפה למשפט הפלילי, אמור להיות קל וחומר יפה לדין המשמעתי שהוא חמור פחות מאשר המשפט הפלילי.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש איזו טעות במקום אחר ולכן בוא נתקן אותה.

דוד אמסלם: אני נותן לכם חומר למחשבה.

דוד אמסלם: לדעתי, אני כבן אדם, ואני לא עורך דין, על פניו זה קפץ לי.

דוד אמסלם: אני חושב שכדאי שתנסחו את זה קצת יותר טוב.

דוד אמסלם: גם אם פה תבוא הבשורה לדין הפלילי, זה גם טוב.

דוד אמסלם: לפעמים אתה עולה על הטעויות.

דוד אמסלם: כאן אני חושב שיש נושא שכדאי שתלטשו אותו, אבל בואו נתקדם.

דוד אמסלם: אני נותן לך את זה כחומר למחשבה.

<עידו בן יצחק: למה לא לכתוב גם כאן שנותנים לנאשם הזדמנות להתגונן?

<איתן כהן: אורכה.

<איתן כהן: אם הוא יבקש זאת – אפשר.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: אפשר להוסיף סעיף שאם הנאשם יבקש אורכה, יקבל.

<איתן כהן: אפשר להוסיף.

<גבריאלה פיסמן: אפשר להוסיף את אותה סיפא שדיברתי עליה קודם שקיימת בהקשר של תיקון כתב האישום בידי בית הדין שמתייחסת למתן אפשרות לנאשם להזדמנות סבירה להתגונן או להגיב.

דוד אמסלם: את הרי יודעת מה קורה.

דוד אמסלם: סבירה, זאת שאלה בעיני המתבונן.

דוד אמסלם: לאחד סבירה זה שלוש דקות ולאחד סבירה זה שלוש שעות.

<בני פולצק: מה שמתכוונים כשאומרים הזדמנות סבירה, זה אומר, כמו שאמרו חבריי, שלפעמים יש טעות סופר והוא לא צריך להתכונן.

דוד אמסלם: אתה כנראה לא שמעת את מה שאמרתי.

דוד אמסלם: לפעמים יש לי הרגשה שכשאני מתקדם בדיון, פתאום מישהו בא ונכנס ושכח את מה שהיה.

דוד אמסלם: נרדם בעשר הדקות האחרונות.

דוד אמסלם: אתם יכולים לכתוב שאם מדובר בתיקון לא מהותי ואפילו אם נשאיר את הסיפור הלא מהותי, נשאיר אותו בהגדרה לא מהותי, זה בסדר.

<חיים אמיגה: זה בסדר אם נוסיף זמן סביר להתגונן?

דוד אמסלם: אם הנאשם יבקש זמן נוסף להתגוננות כי הוא כנראה מרגיש שהוא לא הספיק.

<חיים אמיגה: ובלבד שניתן לנאשם זמן סביר להתגונן לפי בקשתו.

דוד אמסלם: אל תכניסו סביר.

דוד אמסלם: דרך אגב, היות ואתה הגדרת 15 ימים מלכתחילה, אז תן לו.

דוד אמסלם: תגיד לו שאתה נותן לו עוד שבוע, עוד שבועיים.

דוד אמסלם: תגדיר איזשהו לוח זמנים.

דוד אמסלם: סביר, אלה דברים פלואידים.

<גבריאלה פיסמן: אתה תיצור הבחנה בין פרקי הזמן בסעיף הזה ובסעיף הבא אחריו שמדבר על הסמכות של תיקון של בית הדין.

<גבריאלה פיסמן: המינוח של סבירות נמצא תמיד בחקיקה ואפשר לתקוף אותו.

<גבריאלה פיסמן: הנאשם יכול לתקוף אותו ככל שלא ניתן לו זמן סביר.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, לענייננו, גם בנושא של החקיקה, כן יכולים לתת לו.

דוד אמסלם: תעשו את העבודה אחר כך ביניכם ותלטשו את העניין הזה.

דוד אמסלם: בגדול אנחנו יכולים להגיד לכל דבר זמן סביר ולא לקבוע מועדים לשום נושא, לא 15 ימים ולא שלושה ימים, לא שבוע ולא יומיים, הכול זמן סביר.

דוד אמסלם: אני חושב שבסופו של עניין, זמן סביר ז הרבה פעמים בחיים הוא בעיני המתבונן.

זוהיר בהלול: זה ניתן לפרשנויות.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: לפעמים אתה מפרשן את זה, אתה עם פלוני כך ועם האלמוני כך.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שדווקא כשאתה מדבר במערכת שהיא מערכת אכיפתית נוקשה וחזקה, אתה צריך לקבע אותה בלוחות זמנים יותר הגיוניים.

<גבריאלה פיסמן: ההצעה שלך היא בעצם לעשות איזשהו הליך שלא קיים בדין הפלילי.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו עושים איזשהו שיפור בדין המשמעתי שלא קיים בדין הפלילי.

<גבריאלה פיסמן: זה בסדר גמור.

דוד אמסלם: תעשו את זה גם בדין הפלילי.

<גבריאלה פיסמן: זאת הצעה שצריך לחשוב עליה.

דוד אמסלם: אני מציע לכם.

<גבריאלה פיסמן: אני לא פוסלת את זה.

<גבריאלה פיסמן: אני רק אומרת שגם ללכת על טרמינולוגיה אחרת ולקבוע עכשיו הבחנה בין ההליך הפרוצדורלי בעניין השלב הזה של השינוי על ידי תובע לעומת השינוי על ידי בית הדין, אתה יוצר כאן איזושהי הבחנה.

זוהיר בהלול: אבל ההבחנה כאן באה כדי להגן על זכויותיו הבסיסיות של אותו נאשם.

<גבריאלה פיסמן: עוד לא הגענו לסעיף הבא, לתקנה 29.

דוד אמסלם: יכול להיות שנתקן גם את תקנה 29.

<חיים אמיגה: יש טעויות שהן טכניות במהותן.

<חיים אמיגה: למשל, טעו באיזשהו פרט יחסית שולי וטכני בכתב האישום.

<חיים אמיגה: במקרה כזה ברור שלא צריך 15 ימים.

<חיים אמיגה: יש טעויות שהן מהותיות ובמקרה כזה ברור שכן צריך לתת לו 15 ימים.

<חיים אמיגה: הבעיה היא שאי אפשר להיכנס לתוך רזולוציות כאלה של נקיטת זמנים בתוך התקנה.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: אתם יכולים לרשום.

<חיים אמיגה: לכן אומרים זמן סביר.

דוד אמסלם: אפשר לתקן את כתב האישום כל עוד מדובר בנושאים לא מהותיים כגון תיקון של טעות סופר, ניסוח כזה או אחר, אבל אם אתם באים ויש כאן נושא של תיקון כתב האישום באופן מהותי, אני חושב שאתם צריכים לתת לבן אדם את הזמן שלו.

<חיים אמיגה: תיקון מהותי גם נתון לפרשנות.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אני חושב בנושא הזה.

דוד אמסלם: היות ומדובר בבן אדם שיושב בבית הסוהר והוא עבר איזושהי עבירה בתוך בית הסוהר, הוא כבר נמצא בתוך מערכת כללים מאוד נוקשה, אני חושב שמן הדין לתת לו את האופציה.

<מיטל גביזון ארד: זה לא בן אדם שהוא בבית הסוהר.

<מיטל גביזון ארד: אלה הסוהרים.

זוהיר בהלול: גם סוהר.

זוהיר בהלול: אם דיברנו על 15 ימים, התוספת צריכה להיות תוך זמן סביר.

זוהיר בהלול: זה בסדר.

<חיים אמיגה: אנחנו אומרים 15 ימים.

זוהיר בהלול: אם יש 15 ימים, זמן סביר.

<חיים אמיגה: את זה הצענו.

<חיים אמיגה: 15 ימים הוא מקבל באופן מובנה בכל מקרה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה אכפת לכם לתת לו עוד שבוע?

<חיים אמיגה: אפשר לנצל את זה לרעה.

דוד אמסלם: במה למשל?

<חיים אמיגה: למשל, אם יש איזשהו תיקון שהוא באמת לא מהותי, הוא יגיד שמדובר בתיקון מהותי ויבקש שניתן לו עוד שבעה ימים.

<חיים אמיגה: אז אתה נכנס לאיזשהו סוג של דחייה נוספת.

דוד אמסלם: תחשבו על מה שאמרתי.

<עידו בן יצחק: אני חושב ברמה העקרונית שאם בית הדין ירא המה התיקון המבוקש, הוא יוכל לפי זה להחליט מה פרק הזמן הדרוש.

<עידו בן יצחק: הוא אחר כך מקבל החלטות הרבה יותר משמעותיות לגבי הנאשם אם הוא אשם או לא ומה העונש שייגזר עליו.

<עידו בן יצחק: נראה לי שאת ההחלטה כמה זמן יינתן לנאשם, נשאיר לבית הדין.

<עידו בן יצחק: אני חושב שזה ייתן פתרון.

דוד אמסלם: אני חושב שזה פתרון טוב, מה שאומר היועץ המשפטי.

<גבריאלה פיסמן: זה בדיוק השימוש במינוח של סבירות.

דוד אמסלם: אם בית הדין, נעביר אליו את ההחלטה, זאת לא תהיה החלטה אדמיניסטרטיבית אלא בית הדין יחליט ויראה.

דוד אמסלם: אם מדובר במשהו מהותי - הוא יחליט לתת לו אורכה להתגונן או שהוא יחליט שזה משהו טכני.

דוד אמסלם: אבל זה חייב להיות גם אם אתה משאיר את זה מעורפל.

דוד אמסלם: זאת צריכה להיות החלטה שיפוטית.

<דן שני: צריך לזכור שהסעיף הזה מתייחס לתקופת הזמן שהדיון עוד לא החל.

<דן שני: זה לפני תחילת המשפט ולכן, כמו שאני מבין את זה, גם בחוק הפלילי נעשתה הפרדה בין המצב של לפני התחלת המשפט ואחרי התחלת המשפט.

<דן שני: לפני התחלת המשפט פחות דורשים מבית הדין להיכנס לעובי הקורה, לקבל החלטה אם הדיון הוא טכני או לא ועד כמה הנאשם צריך להתגונן.

<דן שני: במקרים חריגים עד עכשיו, אם נניח התובע היה מעלה בדעתו - לא היה מקרה כזה אבל אני אומר מהדמיון והוסיפו ארבעה סעיפי אישום – ברור שהנאשם יכול לטעון שלא ניתנה לו זכות טיעון.

דוד אמסלם: מה זה במסירת הודעה לבית הדין?

דוד אמסלם: כנראה שיש בית דין.

דוד אמסלם: יש הרכב.

דוד אמסלם: לפעמים אתה עושה משפט זוטא על התהליך.

דוד אמסלם: עוד לא התחיל הדיון.

<דן שני: בדרך כלל מניסיון מה שקורה, מגיעים לדיון ביום הדיון ויש רשימה של טעויות קולמוס.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על טעויות קולמוס.

מיקי לוי: מדברים על סעיף אשמה מרכזי.

דוד אמסלם: אתם הבנתם אותי?

<גבריאלה פיסמן: לגמרי הבנו.

דוד אמסלם: בואו תנו לזה פתרון בהמשך.

דוד אמסלם: נתקדם.

<גבריאלה פיסמן: אני חושבת שהטענה היא טענה צודקת ואני חושבת שהסבירות נותנת לה מענה טוב.

זוהיר בהלול: סבירות מעבר ל-15 ימים.

<חיים אמיגה: 15 ימים בכל מקרה הוא מקבל ובוא נגיד במקרה הכי קיצוני, עוד 15 ימים.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני אגיד משהו כזה.

דוד אמסלם: אני מתעכב כאן ואני מרגיש שאנחנו לומדים גמרא.

דוד אמסלם: זה לא הרעיון.

דוד אמסלם: הבן אדם קיבל 15 ימים, שעתיים לפני תחילת הדיון מישהו בא ומחליט לתקן את כתב האישום.

דוד אמסלם: הכול מתאפס.

דוד אמסלם: מבחינתו אין 15 ימים.

דוד אמסלם: נגמר.

דוד אמסלם: יש אירוע חדש.

<חיים אמיגה: אם בית הדין למשמעת ינקוט בסבירות.

דוד אמסלם: לכן אני חושב, היות ויש לנו כבר בית דין ויש לנו כבר הרכב, אפשר להביא את ההחלטה הזאת.

דוד אמסלם: עד עכשיו, כך אני מבין, בא קצין שמגיש או התובע ואומר לו שמה שאמרת, עזוב אותנו, לא מקובל עלינו, אנחנו מתקדמים.

<חיים אמיגה: ההצעה של אדוני מוסכמת.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יקבע.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: זה נשמע לי הגיוני.

<עידו בן יצחק: תיקון כתב אישום בידי בית דין למשמעת בית הדין למשמעת רשאי, לבקשת תובע, בכל עת שלאחר תחילת הדיון, לתקן כתב אישום, להוסיף עליו או לגרוע ממנו ובלבד שנתן לנאשם הזדמנות סבירה להתגונן.

<עידו בן יצחק: התיקון ייעשה בכתב האישום גופו או יירשם בפרוטוקול.

<עידו בן יצחק: חזרה מאישום תובע רשאי, בכל עת שלאחר הדיון, לחזור בו מאישום בכתב האישום נגד הנאשם אולם לא יעשה כן אם הודה הנאשם בעובדות שיש בהן כדי להרשיעו באותו אישום או באישום אחר.

<עידו בן יצחק: לא היה בעובדות שהודה בהן כדי הרשעתו, רשאי התובע לחזור בו מן האישום ברשות בית הדין למשמעת.

<עידו בן יצחק: הייתה העמדה לדין באותו אישום על פי החלטת היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו, לא יעשה התובע שימוש בסמכות כאמור בתקנת משנה (א) ללא קבלת אישור היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו.

<עידו בן יצחק: אני אסביר שיש עבירות בהן נדרשת החלטה של היועץ המשפטי לממשלה בהעמדה לדין כאשר מדובר בעיקר בשימוש בכוח, עבירות כלפי אזרחים.

<עידו בן יצחק: זה עוד יורחב בהמשך.

<עידו בן יצחק: תוצאות חזרה מאישום חזר בו תובע מאישום לפני תשובת הנאשם לאישום, יבטל בית הדין למשמעת את האישום.

<עידו בן יצחק: חזר בו לאחר מכן, יזכה בית הדין למשמעת את הנאשם מאותו אישום.

<עידו בן יצחק: בהסכמת התובע והנאשם, רשאי בית הדין לבטל אישום בכל עת עד הכרעת הדין ודין הביטול יהיה כדין ביטול לפני תשובת הנאשם.

<עידו בן יצחק: אישום שבוטל כאמור, לא יוגש מחדש אלא באישור היועץ המשפטי של שירות בתי הסוהר או ראש ענף משמעת בשירות בתי הסוהר או מי שהם הסמיכו לעניין זה ומטעמים שיירשמו.

<עידו בן יצחק: הייתה העמדה לדין באותו אישום על פי החלטת היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו, לא תינתן הסכמת התובע ואישום לא יוגש מחדש אלא על דעת היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו ומטעמים שיירשמו.

<עידו בן יצחק: זימון מוטב בית הדין למשמעת לדיון הוגש כתב אישום לבית הדין למשמעת, יזמין נשיא בית הדין או מי שהוא הסמיכו לכך את מוטב בית הדין למשמעת (להלן – הזמנה).

<עידו בן יצחק: בהזמנה ייקבע מועד תחילת הדיון.

<עידו בן יצחק: כמו כן יכול שצו הזימון יכלול כל הוראה אחרת וכל פרט נוסף הנראים למזמן כדרושים לעניין.

<עידו בן יצחק: הזמנת הצדדים לדיון הוגש כתב אישום לבית הדין למשמעת, יזמין נשיא בית הדין או מי שהוא הסמיכו לכך את התובע והנאשם.

<עידו בן יצחק: בהזמנה ייקבעו מועד תחילת הדיון וכל הוראה או כל פרט הדרושים לעניין.

<עידו בן יצחק: בכתב הזימון תובא לידיעת הנאשם זכותו לבחור לו סניגור או לבקש להעמיד לו סניגור ולהזמין עדים להגנתו.

<עידו בן יצחק: עיון בחומר חקירה הוגש כתב אישום, רשאים הנאשם וסניגורו וכן אדם שהסניגור הסמיכו לכך או בהסכמת התובע אדם שהנאשם הסמיכו לכך, לעיין בכל זמן סביר בחומר החקירה וכן ברשימת כל חומר הנוגע לאישום שאספה או רשמה הרשות החוקרת המצוי בידי התובע ולהעתיקו.

<עידו בן יצחק: נאשם רשאי לבקש מבית הדין למשמעת להורות לתובע להתיר לו לעיין בחומר שלטענתו הוא חומר חקירה אשר לא הועמד לעיונו.

<עידו בן יצחק: בקשה לפי תקנת משנה (ב) תידון לפני שופט אחד ובמידת האפשר תובא לפני שופט שאינו דן באישום.

<עידו בן יצחק: בית הדין הדן בבקשה יעמיד לתובע את החומר שבמחלוקת לעיונו של בית הדין למשמעת בלבד.

<עידו בן יצחק: על החלטת בית הדין למשמעת לפי תקנה זו ניתן לערור לפני בית הדין לערעורים שידון בערר בשופט אחד.

<עידו בן יצחק: הערר יוגש בתוך שלושים ימים מיום שניתנה החלטת בית המשפט ואולם בית הדין למשמעת רשאי להאריך את המועד להגשת ערר מטעמים שיירשמו.

דוד אמסלם: דרך אגב, פסקה (ב), סתם מעניין אותי ברמת הסקרנות, אני רואה שכתוב ש"נאשם רשאי לבקש מבית הדין למשמעת להורות לתובע להתיר לו ליין בחומר שלטענתו הוא חומר חקירה אשר לא הועמד לעיונו".

דוד אמסלם: הוא יכול לבקש מבית הדין כל לדבר.

דוד אמסלם: למה רק את זה?

<איתן כהן: זה מעגן את זכות העיון.

דוד אמסלם: בית הדין הוא בית הדין.

דוד אמסלם: יש לו ספקטרום של החלטות שהוא יכול לקבל בכל נושא.

דוד אמסלם: אתה אומר שזה טוב לכתוב את זה.

דוד אמסלם: שיהיה כתוב.

<איתן כהן: זכות עיון היא זכות יסודית.

<חיים אמיגה: זה גם מועתק מההסדר שקבוע בחוק סדר הדין הפלילי.

<קריאה: יש על זה ערר.

<עידו בן יצחק: זה נועד למצב שהתביעה תביא את חומר החקירה והנאשם יגיד שהם לא הביאו את הכול וכי לדעתו יש עוד דברים.

דוד אמסלם: לא זאת השאלה.

דוד אמסלם: זה בסדר.

דוד אמסלם: כתוב כאן שהוא רשאי לפנות לבית הדין לבקש את זה.

דוד אמסלם: מותר לו לבקש.

דוד אמסלם: הוא יכול לבקש מבית הדין באותו רגע ולומר שהוא רוצה חופשה עכשיו.

<גבריאלה פיסמן: זה לא מעיין את הזכות שלו לפנות בעניינים אחרים.

דוד אמסלם: בסדר.

<איתן כהן: טעות טכנית.

<איתן כהן: בפסקה (ה) צריך להיות בית הדין ולא בית המשפט.

<עידו בן יצחק: נכון.

<עידו בן יצחק: דרכי עיון והעתקה אם חומר החקירה או העתקה ממנו ייעשו במינהל משאבי אנוש בנציבות שירות בתי הסוהר או במקום אחר שהתובע הועיד לכך ובמעמד מי שהתובע מינה דרך כלל או לעניין פלוני, יבטיח שעיון והעתקה ייעשו לפי תקנות אלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, למה שאתם כמערכת לא תתנו לו איזה דיסק?

דוד אמסלם: למה הוא צריך ללכת לאיזו מכונת צילום ולצלם?

<איתן כהן: לא.

<איתן כהן: ראשית, אנחנו דואגים לצלם לו.

<איתן כהן: הכול מתבצע במשרדי ענף משמעת.

דוד אמסלם: כתוב כאן עיון בחומר החקירה או העתקה ממנו ייעשו.

<מיטל גביזון ארד: העתקה היא זכות נלווית.

דוד אמסלם: מי בעצם מעתיק?

דוד אמסלם: הוא או אתם נותנים לו?

דוד אמסלם: איך זה עובד?

<איתן כהן: הוא מגיע למשרדי ענף משמעת ויחד עם המזכירות של ענף משמעת הוא מקבל סט מלא של כל החומר.

דוד אמסלם: הוא מקבל את זה במדיה מגנטית?

<איתן כהן: גם.

<איתן כהן: בתיקים הגדולים.

<איתן כהן: לא כל תיק הוא בעל נפח כזה אבל בתיקים המשמעותיים, גם בדיסק.

מיקי לוי: זה חלק מהרצון שלי להוביל את משרדי הממשלה ללא נייר.

מיקי לוי: הייתי נכנס לענף התביעות ורואה תיקים, ארגזים, קרגלים, מגיע פרקליט, קח ולך.

מיקי לוי: מי תוקע כף לידי שלא נעלם משם איזה מסמך?

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: לכן אני שואל.

דוד אמסלם: הייתי ממליץ לכם ללכת על המדיה המגנטית.

דוד אמסלם: הוא לא צריך לצלם, הוא לא צריך להעתיק.

<עידו בן יצחק: סייג להבאת ראיות לא יגיש תובע לבית הדין למשמעת ראיה ולא ישמיע עד אם לא ניתנה לנאשם או לסניגורו הזדמנות סבירה לעיין בראיה או בהודעת העד וכן להעתיקה אלא אם כן ויתר על כך.

<עידו בן יצחק: הודעה של עד בעניינים פורמליים שאינם מהותיים לבירור האשמה, אין חובה שתהיה בכתב אולם התובע ימסור לנאשם או לסניגורו זמן סביר מראש את שם העד ואת עיקר התוכן של עדותו לפי הידוע לתביעה זולת אם ויתר על כך.

<עידו בן יצחק: חומר סודי תקנה 34 אינה חלה על חומר שאי גילויו מותר או שגילויו אסור לפי כל דין אולם תקנה 36 חלה עליו.

מיקי לוי: תסביר.

<שחר פרנקל: אני אסביר כי אותו הדבר גם במשטרה.

<שחר פרנקל: זה נועד לכל אותם מצבים בהם חלק מחומר הראיות, יש עליו למשל תעודת חיסיון.

<שחר פרנקל: אי אפשר את תעודת החיסיון להסיר בדרך של חיוב התביעה להעמיד את החומר לרשות ההגנה בדרך הזאת.

<שחר פרנקל: יש דרך אחרת.

<שחר פרנקל: זאת אומרת, חומר שאסור על פי דין להציג אותו בכל ערכאה שהיא.

<איתן כהן: מידע מודיעיני.

<שחר פרנקל: מידע מודיעיני וכל דבר שהוא סודי או שיש עליו חיסיון מוטל על פי דין, אי אפשר לעשות מעקף.

<שחר פרנקל: לשם כך זה נועד.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: נתקדם.

<עידו בן יצחק: סייג לזכות העיון בחומר הראיות הוראות סימן זה אינן חלות על ראיות הבאות לסתור טענת הנאשם שהתובע לא יכול היה לצפותן מראש ועל ראיות להסברת היעדרו של עד או לעניינים פורמליים אחרים שאינם מהותיים לבירור האשמה.

<עידו בן יצחק: אגב, כשאני חושב על זה, הוראות סימן זה, זה אומר שגם הוראות לגבי חומר סודי לכאורה לא חלות על הראיות הנוספות.

<שחר פרנקל: חומר סודי הוא חומר סודי.

<שחר פרנקל: הדרך היחידה לתקוף את זה היא בדרך של עתירה לגילוי ראיה חסויה.

<עידו בן יצחק: להפך, אני אומר מבחינתכם.

<עידו בן יצחק: זאת אומרת שלכאורה עולה מסעיף 38 שאם אתם מביאים ראיות נוספות והן חומר סודי, אתם חייבים לגלות אותן.

<שחר פרנקל: אי אפשר להביא ראיות שהן חומר סודי.

<שחר פרנקל: זאת אומרת, זה בדיוק הסיפא של הסעיף שלפני זה.

<שחר פרנקל: אם החומר הוא חסוי על פי דין, אתה כתובע לא יכול להשתמש בו.

<שחר פרנקל: בהקשר הזה, התקנות האלה דווקא מגינות על הנאשם.

<שחר פרנקל: זאת אומרת, חומר שמסיבה כלשהי התביעה לא יכולה לגלות אותו, היא גם לא יכולה להשתמש בו.

<עידו בן יצחק: בסדר.

<עידו בן יצחק: עיון בעדויות מומחים של הסניגוריה בית הדין למשמעת רשאי, לבקשת התובע, לצוות על הנאשם או על סניגורו - לאפשר לתובע לעיין בכל זמן סביר בכל חוות דעת בכתב או בתעודת רופא שהנאשם התכוון להביאה לפני בית הדין למשמעת כראיה.

<עידו בן יצחק: לערוך בכתב את עיקר התוכן של עדות מומחה שנאשם התכוון להשמיע או לאפשר לתובע בכל זמן סביר לעיין בו.

<עידו בן יצחק: לאפשר לתובע להעתיק מסמכים כאמור בפסקאות (1) ו-(2).

<עידו בן יצחק: העיון יהיה במקום ובמעמד של אדם שהנאשם או סניגורו יקבע לצורך זה או בכל דרך אחרת שיקבע בית הדין למשמעת.

<עידו בן יצחק: לא יגיש נאשם לבית הדין למשמעת חוות דעת או תעודות רופא ולא ישמיע מומחה שלא קוים לגביהם צו שניתן לפי תקנת משנה (א) אלא בהסכמת התובע וברשות בית הדין למשמעת.

<עידו בן יצחק: בתקנה זו – חוות דעת – חוות דעתו של מומחה בשאלה שבמדע, שבמחקר, שבאמנות או שבידיעה מקצועית.

<עידו בן יצחק: תעודת רופא – תעודה של רופא על מצב בריאותו של אדם.

<חיים אמיגה: סימן ב': ניהול הדיון הזמנת עד בית הדין למשמעת יזמין כל אדם להעיד בפניו לבקשת בעל דין זולת אם היה סבור שאין בהזמנת אותו אדם כדי להועיל לברור שאלה הנוגעת לדיון.

<חיים אמיגה: כמו כן רשאי בית הדין למשמעת להזמין עד מטעמו.

<חיים אמיגה: הזמנת עד תהיה בהמצאת הזמנה בכתב או בהודעה בעל פה לעד על ידי בית הדין למשמעת בשעת הדיון.

<חיים אמיגה: צורת ההזמנה בכתב ותוכנה הזמנה בכתב לעד תיחתם בידי נשיא בית הדין למשמעת או מי שהוא הסמיך לכך ותכיל: מספר תיק בית הדין למשמעת.

<חיים אמיגה: ציון שם הנאשם.

<חיים אמיגה: שם המוזמן ומענו, ולגבי סוהר – מספרו האישי, דרגתו ומקום שירותו.

<חיים אמיגה: המקום והמועד שעליו להתייצב בהם.

<חיים אמיגה: נוסח סעיף 110(י) לפקודה.

<חיים אמיגה: צו להמצאת מסמכים מוצגים בית הדין למשמעת רשאי לבקשת בעל דין או ביוזמתו לצוות על עד ש הוזמן או על כל אדם אחר להמציא לבית הדין למשמעת במועד שייקבע בהזמנה או בצו אותם מסמכים או מוצגים הנמצאים ברשותו ושפורטו בהזמנה או בצו.

זוהיר בהלול: ואם קרה משהו דרמטי ברגע האחרון, הוא לא יכול להביא מסמכים שלא הוצגו לפני כן?

<חיים אמיגה: הוא שואל האם המסמכים שמופיעים כאן הם רשימה סגורה והוא לא יכול להוסיף עליהם בהמשך אם הוא רוצה.

<שחר פרנקל: הסעיף הזה למעשה נועד לשרת את הנאשם שיכול באמצעות בית הדין לחייב עדים אחרים שהם נניח לא עד של התביעה, להביא אתו מסמכים.

<שחר פרנקל: זאת אומרת, אם הנאשם רוצה להוכיח משהו באמצעות מסמכים שהם לא מצויים בשליטתו, לא הוא יכול להביא אותם - - -

<חיים אמיגה: אני מניח שאפשר להוציא הזמנה מתוקנת.

<חיים אמיגה: אם יש פתאום מסמך נוסף שהתגלה לבית המשפט והוא רוצה גם אותו, הוא מוציא הזמנה נוספת.

<חיים אמיגה: אני מניח שזה מובן מתוך המלים.

<חיים אמיגה: ברגע שבית משפט מוסמך להוציא הזמנה או צו, בית הדין למשמעת רשאי להוציא הזמנה או צו, הוא יכול להוציא לא באופן מוגבל.

<דן שני: לשני הצדדים.

<דן שני: בדרך כלל לטובת ההגנה.

<דן שני: זה דו צדדי.

<חיים אמיגה: הזמנת עד אלאתר בית הדין למשמעת רשאי לצוות על אדם להיות נוכח בפניו, להעיד או להמציא לו מסמכים במועד שיקבע ודין ציווי כזה כדין הזמנת עד לפני תקנה 40 או צו להמצאת מסמכים או מוצגים שהומצאו לאותו אדם לפי תקנה 42.

<חיים אמיגה: הודעה על דחיית מועד נדחה מועד תחילת המשפט או המשכו, יודיע בית הדין לצדדים בכתב על המועד החדש שקבע אלא אם כן הודיע להם על כך בעל פה בשעת הדיון.

<חיים אמיגה: עד שנבצר ממנו לבוא לבית הדין למשמעת, רשאי הוא לגבות את עדותו במקום אחר.

<חיים אמיגה: ניהול פרוטוקול ורישומו בית הדין למשמעת ינהל פרוטוקול שישקף את כל הנאמר והמתרחש בדיון הנוגע אליו.

<חיים אמיגה: כתב אישום, מסמכים שהוגשו ושקיבל אותם בית הדין למשמעת וכל תעודה הנוגעת לדיון יצורפו לפרוטוקול ויהיו חלק ממנו.

<חיים אמיגה: תיקון פרוטוקול בית הדין למשמעת רשאי, לאחר שנתן לבעלי הדין הזדמנות להשמיע את טענותיהם, לתקן רישום בפרוטוקול כדי להעמידו על דיוקו.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת ייזקק לבקשת תיקון כאמור גם אם הוגשה לאחר מתן פסק הדין וכל עוד לא עברה תקופה לערעור עליו.

<חיים אמיגה: רישום תיקון בקשה לתיקון של פרוטוקול בכל החלטה ובקשה יירשמו בפרוטוקול וההחלטה תיחתם בידי מוטב בית הדין למשמעת.

<חיים אמיגה: תרגום ראה בית הדין למשמעת שהנאשם אינו יודע עברית, ימנה לו מתרגם או יתרגם לו בעצמו.

<חיים אמיגה: יש מצב כזה?

<איתן כהן: יכול להיות לגבי עד.

<עידו בן יצחק: כשעוררנו את השאלה הזאת לגבי המשטרה, נאמר לנו שיכול להיות מצב לגבי חיילי חובה.

מיקי לוי: כאן אין מצב כזה כי אם הוא לא יודע עברית, הוא לא מתקבל לשירות.

דוד אמסלם: מבחינתי זה יכול להישאר.

דוד אמסלם: זה לא מהותי.

<חיים אמיגה: ראיה נמסרת ברשות בית הדין למשמעת שלא בעברית ובלשון שאינה שגורה בפי מוטב בית הדין למשמעת ובעלי הדין ותורגם בידי המתרגם, ועדות שנמסרה תירשם בפרוטוקול בתרגום לעברית אלא אם כן הורה בית הדין למשמעת הוראה אחרת.

<חיים אמיגה: רישום התרגום בפרוטוקול ישמש ראיה לכאורה לדברים שתורגמו.

<חיים אמיגה: התנגדות המוטב לבית הדין למשמעת בתחילת הדיון ישאל אב בית הדין למשמעת את בעלי הדין אם יש להם התנגדות למוטב בית הדין למשמעת.

<חיים אמיגה: ביקש בעל דין לפסול שופט ובית הדין למשמעת קיבל את בקשתו, יושהה הדיון עד למינוי שופט אחר.

<חיים אמיגה: נדחתה הבקשה, יודיע בית הדין למשמעת לבעל דין את הטעמים לדחייה וכן יודיע לו על זכותו להגיש ערר על הדחייה לפני נשיא בית הדין לערעורים.

<חיים אמיגה: ביקש בעל דין להגיש ערר על הדחייה כאמור בתקנת משנה (ב), יושהה המשך הדיון עד להכרעת נשיא בית הדין לערעורים.

<חיים אמיגה: בעל הדין יגיש את הערר בהודעה מנומקת בכתב בתוך 24 שעות.

<חיים אמיגה: החליט נשיא בית הדין לערעורים לקבל את הערר, ימונה שופט אחר.

<חיים אמיגה: נודעה לבעל דין עילת הפסילה במהלך הדיון, רשאי הוא להעלותה מיד לאחר שנודע לו עליה.

<חיים אמיגה: טענת פסלות לא תשמש נימוק לערעור אלא לפי תקנה זו.

<חיים אמיגה: הקראת כתב האישום לאחר שהוכרעה שאלת הרכב מוטב בית הדין למשמעת, יקרא בית הדין את כתב האישום באוזני הנאשם ויסביר לו אם ראה צורך בכך את תוכנו.

<חיים אמיגה: אולם רשאי בית הדין למשמעת לא לעשות כן לגבי נאשם המיוצג על ידי סניגור ומודיע הסניגור לבית הדין למשמעת כי קרא את כתב האישום באוזני הנאשם והסביר לו את תוכנו ואם אישר הנאשם את ההודעה.

<חיים אמיגה: דברי הנאשם וסניגורו יירשמו בפרוטוקול.

<חיים אמיגה: הסכמה בדבר עובדות וראיות היה הנאשם מיוצג על ידי סניגור, רשאי בית הדין למשמעת לברר עם הנאשם וסניגורו ועם התובע את הסכמתם לשאלות שבעובדה, לקבילות מסמכים ומוצגים.

<חיים אמיגה: בהליך משמעתי של נאשם שאיננו מיוצג, רשאי בית הדין למשמעת לברר עם הנאשם ועם התובע את הסכמתם לשאלות שבעובדה וקיבלו את המסמכים המוצגים על מנת שיסביר לנאשם את הדברים והתרשם כי הנאשם הבין את משמעות הסכמתו.

<חיים אמיגה: טענות מקדמיות לאחר תחילת הדיון רשאי הנאשם או סניגורו לטעון טענות מקדמיות ובהן: חוסר סמכות.

<חיים אמיגה: ... בכתב האישום.

<חיים אמיגה: העובדות המתוארות בכתב האישום אינן מהוות עבירה.

<חיים אמיגה: זיכוי קודם או הרשעה קודמת בדין המשמעתי בשל המעשה נושא כתב האישום.

<חיים אמיגה: דיון משמעתי אחר או הליך פלילי תלויים ועומדים נגד הנאשם בשל המעשה נושא כתב האישום.

<חיים אמיגה: התיישנות.

<חיים אמיגה: הגשת כתב אישום או ניהול ההליך עומדים בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית.

דוד אמסלם: אני מבין שזה מועתק.

<חיים אמיגה: התווספו כאן עקרונות הצדק וההגינות.

דוד אמסלם: זה תמיד טוב.

<חיים אמיגה: דיון בטענה המקדמית נטענה טענה מקדמית, ייתן בית הדין למשמעת לתובע הזדמנות להשיב עליה אולם רשאי הוא לדחותה גם אם לא עשה כן.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יחליט טענה לאלתר זולת אם ראה להשהות את מתן החלטתו לשלב אחר של הדיון.

<חיים אמיגה: התקבלה הטענה המקדמית, רשאי בית הדין למשמעת לתקן את כתב האישום או לבטלו.

<חיים אמיגה: טענות מקדמיות בשלב אחר של המשפט לא טען הנאשם טענה מקדמית בראשית הדיון, אין בכך כדי למנוע ממנו לטעון אותה בשלב אחר של המשפט אולם לגבי הטענות המפורטות בפסקה (2) של תקנה 53, אין הוא רשאי לעשות כן אלא ברשות בית הדין למשמעת.

<חיים אמיגה: תשובת הנאשם לאישום לא בוטל כתב האישום מכוח טענה מקדמית, ישאל בית הדין למשמעת את הנאשם מהי תשובתו לכתב אישום.

<חיים אמיגה: הנאשם רשאי להודות בעובדות הנטענות בכתב האישום, כולם או מקצתן, או לכפור בהן, וכן לטעון לעובדות נוספות, בין אם הודה כאמור ובין אם לאו.

<חיים אמיגה: השיב הנאשם באחת הדרכים האמורות, רשאי בית הדין למשמעת לשאול אותו שאלות ובלבד שהשאלות לא יחרגו מהדרוש להעברת תשובתו.

<חיים אמיגה: תגובת הנאשם יכול שתינתן על ידי סניגורו.

<חיים אמיגה: הימנעות הנאשם להשיב לאישום או לשאלות בית הדין למשמעת כאמור בתקנת משנה (א), עשויה לשמש חיזוק למשקל הראיות של התביעה.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יסביר לנאשם את תוצאות הימנעותו.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יסביר לנאשם שאם ברצונו לטעון טענה במקום אחר הייתי, בין כטענה יחידה ובין בנוסף לאחרות, עליו לעשות כן מיד.

<חיים אמיגה: בית הדין יסביר לנאשם את תוצאות הימנעותו מעשות כן כאמור בתקנת משנה (ד), הכול זולת אם ראה בית הדין למשמעת שאין מקום לטענה האמורה.

<חיים אמיגה: לא טען הנאשם מיד במקום אחר הייתי, או שטען כך ולא ציין את המקום האחר, לא יהיה רשאי להביא ראיות בין עדות עצמו ובין ראיות אחרות כדי להוכיח טענה כאמור אלא ברשות בית הדין למשמעת.

<חיים אמיגה: דין עובדה שהודו בה והודאת נאשם כראיה עובדה שנאשם הודה בה, יראוה כמוכחת כלפיו זולת אם ראה בית הדין למשמעת שלא לקבל את ההודאה כראיה, ואולם ראה בית הדין למשמעת כי הודאת הנאשם ניתנה על ידי הנאשם מתוך טעות או הטעיה, לא יקבל אותה כראיה.

<חיים אמיגה: חזרה מהודאה הודה הנאשם בעובדה, אם בהודאה שבכתב לפני המשפט ואם במהלך המשפט, רשאי הוא בכל שלב של המשפט לחזור בו מן ההודאה כולה או מקצתה, אם הכיר בו בית הדין למשמעת בנימוקים מיוחדים שיירשמו.

<חיים אמיגה: ביטול הכרעת דין שיסודה בהודאה התיר בית הדין למשמעת לנאשם לחזור בו מהודאתו אחרי הכרעת הדין, יבטל את הכרעת הדין ככל שיסודה בהודאת הנאשם ויחדש את הדיון אם התחייב הדבר מן הנסיבות.

<חיים אמיגה: פסק דין של נאשם שהודה הואשמו כמה נאשמים בכתב אישום אחד, חלקם הודו בעובדות שיש בהן כדי הרשעתם, וחלקם לא הודו, לא יגזור בית הדין למשמעת את דינם של הנאשמים שהודו לפני שהסתיים בירור של הנאשמים שלא הודו.

<חיים אמיגה: אולם בנסיבות מיוחדות שיירשמו רשאי בית הדין למשמעת לגזור דינו של נאשם שהודה לפני סיום משפטם של אחרים.

<חיים אמיגה: על אף האמור בתקנת משנה (א), נאשם שהודה והתובע או הסניגור מודיעים שהוא ייקרא להעיד במשפטם של יתר הנאשמים, לא יעיד אלא לאחר שנגזר דינו.

<חיים אמיגה: סימן ג': בירור האשמה פרשת התביעה לא הודה הנאשם בעובדות שיש בהן כדי להרשיעו באישום או באחד האישומים שבכתב האישום או שהודה ובית הדין למשמעת לא קיבל את הודאתו, תביא התביעה בפני בית הדין למשמעת את ראיותיה לעובדות שלא נתקבלו לגבי ההודאה.

<חיים אמיגה: סיום פרשת התביעה סיים התובע להביא את ראיותיו, יודיע שפרשת התביעה הסתיימה.

<חיים אמיגה: זיכוי בשל היעדר הוכחה לכאורה נסתיימה פרשת התביעה ולא הוכחה אשמה אף לכאורה, יזכה בית הדין למשמעת את הנאשם בין על פי טענת הנאשם ובין ביוזמתו לאחר שנתן להשמיע את דברו בעניין.

<חיים אמיגה: פרשת ההגנה לא זוכה נאשם לפי תקנה 63, רשאי הוא להביא לפני בית הדין למשמעת את ראיות ההגנה.

<חיים אמיגה: סדר הפתיחה להבאת ראיות של נאשמים אחדים נאשמו כמה נאשמים בכתב אישום אחד, יביאו ראיותיהם לפי הסדר שהם רשומים בכתב האישום והכול אם לא הורה בית הדין למשמעת לבקשת בעל דין על סדר אחר.

<חיים אמיגה: נאשם כעד הגנה הנאשם רשאי לנהוג באחת מאלה: להעיד כעד הגנה ואז עשוי להיחקר חקירה שכנגד.

<חיים אמיגה: להימנע מלהעיד.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יסביר לנאשם כי הוא רשאי לנהוג כאמור בתקנת משנה (א) ואת תוצאת הימנעותו מלהעיד כאמור בסעיף 110(כא) לפקודה.

<חיים אמיגה: סדר העדת הנאשם נאשם שבחר להעיד, יעיד בתחילת ראיותיה של ההגנה אולם רשאי בית הדין למשמעת לבקשתו להתיר לו להעיד בשלב אחר של פרשת ההגנה.

<חיים אמיגה: סייג לחקירת נאשם נאשם לא יישאל בחקירה שכנגד שלו בעניין הנוגע להרשעותיו הקודמות זולת אם העיד על אופיו ...

<חיים אמיגה: אחרת לכך, בין בראיותיו ובין בחקירה שכנגד של עדי התביעה.

<חיים אמיגה: סיום פרשת ההגנה סיים הנאשם להביא את ראיותיו, יודיע שפרשת ההגנה הסתיימה.

<חיים אמיגה: ראיות נוספות מטעם התובע בית הדין למשמעת רשאי להרשות לתובע להביא ראיות, לסתור טענות העולות מראיות ההגנה ואשר התובע לא יכול היה לצפותן מראש או להוכיח עובדות שנאשם חזר בו מהודאתו בין לאחר סיום פרשת התביעה.

<חיים אמיגה: הביא התובע ראיות נוספות, רשאי הנאשם להביא ראיות לסתור אותן.

<חיים אמיגה: ראיות מטעם בית הדין למשמעת וסתירתן סיימו בעלי דין את הבאת ראיותיהם, רשאי בית הדין למשמעת, אם ראה צורך בכך, להורות על הזמנת עד אף אם כבר נשמעה עדותו בפני בית הדין ועל הבאת ראיות אחרות, בין לבקשת בעלי דין ובין מיוזמת בית הדין למשמעת.

<חיים אמיגה: הובאו ראיות לפי תקנת משנה (א), רשאים בעלי הדין ברשות בית הדין להביא ראיות לסתור אותן.

<חיים אמיגה: סיכומים בתום הבאת הראיות ומשנתקבלה הודאה בעובדות ולא הובאו ראיות, רשאים התובע ואחריו הנאשם להשמיע סיכומים לעניין האשמה.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת רשאי להורות לבעלי הדין שסיכומיהם כולם או מקצתם יוגשו לו בכתב לפי סדר ובמועדים שיקבע בית הדין למשמעת.

<דן שני: כאן הגענו לאיזו הסכמה כדי שלא תיגרע לחלוטין הזכות של צד לטעון בעל פה.

<דן שני: במיוחד זה רלוונטי לנאשמים לא מיוצגים שהיכולת שלהם להתבטא בכתב עלולה להיות פחות טובה מהיכולת שלהם להתבטא בעל פה.

<דן שני: הניסוח שהצענו הוא: "ובלבד שלא תיגרע לחלוטין זכותו של צד לסכם בעל פה אם עמד על כך".

<דן שני: האיזון, " בית הדין יקצוב את משך הזמן לטיעון" וזה על מנת למנוע מצב שעורך הדין למשל יעמוד ויכתיב סיכומים שעות על גבי שעות.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: מתקדמים.

זוהיר בהלול: אם הכנסת מעניקה אפשרות לחברי הכנסת לנאום בפיליבסטר, אז מה הבעיה שהסניגור גם הוא ינאם עד אין קץ?

דוד אמסלם: גם כאן לכל אחד יש זמן מוגבל, לפעמים של עשר דקות במקסימום.

<חיים אמיגה: סדר חקירת הדין פרט לנאשם שטרם העיד, לא יהיה נוכח בגביית עדותו של עד אחר אולם עד ששמע עדות של עד אחר, אינו נפסל לעדות בשל כך בלבד.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יזהיר את העד לפני גביית עדותו ויחולו הסעיפים 4 ו-5 לחוק לתיקון דיני הראיות, אזהרת עדים וביטול שבועה, התשמ"ם-1980.

<חיים אמיגה: עד ייחקר תחילה בידי בעל הדין שביקש את שמיעת עדותו, אחריו רשאי בעל דין שכנגד לחקור את העד בחקירה נגדית ואחריו רשאי בעל דין שביקש את שמיעת עד לחזור ולחוקרו חקירה חוזרת.

<חיים אמיגה: סיימו בעלי הדין חקירתם, רשאי בית הדין למשמעת לחקור את העד ורשאי הוא לשאול עד שאלה גם במהלך חקירתו בידי בעלי הדין להבהרת עניין שהתעורר בה.

<חיים אמיגה: חקר בית הדין למשמעת עד, רשאים בעלי הדין לחקור את העד חקירה נוספת להבהרת עניין שנתעורר בחקירתו של בית הדין למשמעת.

<חיים אמיגה: נאשמו כמה נאשמים בכתב אישום אחד ולא הורה בית הדין למשמעת לבקשת בעל דין על סדר אחר, יהיה סדר חקירת העדים כמפורט להלן: היה עד תביעה, יחקרו הנאשמים חקירה שכנגד לפי הסדר שהם רשומים בכתב האישום.

<חיים אמיגה: היה עד עד ההגנה, יחקרו חקירה ראשית תחילה הנאשם שביקש שמיעת עדותו ואחר כך יתר הנאשמים לפי הסדר שהם רשומים בכתב האישום וחקירה חוזרת בהיפוך הסדר האמור.

<חיים אמיגה: לא קרא התובע לעד שצוין כעד תביעה בכתב האישום והנאשם קרא לעד להעיד, רשאי בית הדין למשמעת להתיר לנאשם לחקור את העד בחקירה ראשית כאילו הייתה חקירה שכנגד ולקבוע את סדר חקירתו בידי בעלי דין האחרים.

<חיים אמיגה: חקירה הוגנת לא ירשה בית הדין למשמעת חקירת עד אשר לדעת בית הדין אינה נוגעת לנושא הדיון, אינה ראויה או אינה הוגנת ובפרט לא ירשה בית הדין למשמעת חקירה שיש בה משום עלבון, פגיעה בכבודו של אדם, הפחדה או הטעיה.

<חיים אמיגה: עד עוין קבע בית הדין למשמעת כי עד שקרא לו בעל דין הוא עד עוין לאותו בעל דין, בין מפני שמסר בבית הדין למשמעת עדות שסותרת את עדותו בחקירה ובין מטעם אחר, רשאי הוא להתיר לבעל הדין לחקור את העד בחקירה ראשית כאילו הייתה חקירה שכנגד...

<חיים אמיגה: סדר חקירתו בידי בעלי דין אחרים.

<חיים אמיגה: זכות חקירה שכנגד במקרים מסוימים היה לבית הדין למשמעת יסוד להניח כי עד שזימן אחד הנאשמים יעיד לרעת נאשם אחר, רשאי הוא להרשות לנאשם האחר, אם לא חקר את עד החקירה הראשית, לחוקרו חקירה שכנגד לפני התובע.

<חיים אמיגה: עד מטעם בית הדין למשמעת נקרא עד להעיד מיוזמת בית הדין למשמעת, ייתן בית הדין למשמעת לבעלי הדין הזדמנות לחוקרו חקירה שכנגד בסדר שיקבע.

<חיים אמיגה: סמכות לסרב להזמנת עד בית הדין למשמעת רשאי לס לבקש להזמין עד אם הוא סבור שעדותו אינה נוגעת לעניין של הנדון או שתוכן עדותו ניתן להוכחה בדרך אחרת או אם ראה שאין בה צורך או שנתבקשה למטרה שאיננה גילוי האמת.

<חיים אמיגה: סימן ד': פסק הדין הכרעת הדין בתום בירור האשמה יחליט בית הדין למשמעת בהחלטה מנומקת בכתב (להלן – הכרעת הדין) על זיכוי הנאשם או אם מצא אותו אשם, על הרשעתו.

<חיים אמיגה: שופטי מוטב בית הדין למשמעת יקראו את הכרעת הדין ונימוקיה בפומבי, יחתמו עליה וירשמו בתאריך הקריאה.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת רשאי, במקום לקרוא את הכרעת הדין, למסור לנאשם העתק ממנה ולהודיע בפומבי אם מצא את הנאשם אשם או זכאי.

<חיים אמיגה: זיכה בית המשפט את הנאשם, יודיע את דבר הזיכוי בתחילה.

<חיים אמיגה: על אף האמור בתקנת משנה (א), אם הודיע בית הדין למשמעת על זיכוי נאשם, רשאי הוא – לפרט נימוקיו מיד או בתום שלושים ימים מיום ההודעה.

<חיים אמיגה: לקרוא את הנימוקים בפומבי או בהסכמת בעלי הדין להמציאם בכתב תוך שלושים ימים לאחר קריאת פסק הדין.

<חיים אמיגה: סדר הבאת הראיות וסיכום לעניין העונש הורשע הנאשם, יביא התובע ראיותיו לעניין העונש תחילה.

<חיים אמיגה: סיים התובע הבאת ראיותיו לעונש או שלא הביא ראיות כאלה, רשאי הנאשם להביא ראיותיו לעניין העונש.

<חיים אמיגה: הסתיימה הבאת הראיות לעניין העונש, רשאי התובע ואחריו הסניגור והנאשם להשמיע סיכומיהם לעניין העונש.

<חיים אמיגה: גזר הדין או פסק הדין בתום הטענות לעניין העונש, יגזור בית הדין למשמעת את דינו של הנאשם.

<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יקרא את גזר הדין בפומבי.

<חיים אמיגה: שופטי מוטב בית הדין יחתמו עליו וירשמו בו את תאריך קריאתו.

<חיים אמיגה: ניתן גזר הדין שלא בפני הנאשם, יישלח אליו עותק מפסק הדין.

<חיים אמיגה: הכרעת הדין וגזר הדין יחד מהווים את פסק הדין.

<חיים אמיגה: הסבר על זכות הערעור בתום קריאת גזר הדין, יסביר בית הדין למשמעת לנאשם את זכותו לערער על פסק הדין ויודיע לו על המועד להגשת הערעור.

<חיים אמיגה: פרק ג': בית הדין לערעורים הגשת ערעור ערעור, בין של הנאשם ובין של הנציב או מי שהסמיכו לכך, יהיה בהגשת כתב ערעור מנומק, חתום ביד המערער או בא כוחו.

<חיים אמיגה: התקופה להגשת ערעור תהיה כאמור בסעיפים 110(נ) או 110(נה) לפקודה.

<חיים אמיגה: כתב הערעור יוגש בחמישה עותקים לבית הדין לערעורים.

<חיים אמיגה: נימוקי הערעור כתב ערעור יפרט את נימוקיו ואולם אם לא ניתנו בכתב ערעור נימוקים או לא פורטו במידה מספקת, רשאי נשיא בית הדין לערעורים להורות למערער להגיש נימוקים או נימוקים מפורטים יותר במועד שיקבע.

<חיים אמיגה: לא מילא המערער אחר הוראה זו, רשאי בית הדין לערעורים בתחילת הדיון בערעור לדחות את הערעור מטעם זה בלבד.

<חיים אמיגה: המצאת העתק למשיב העתק מהודעת הערעור ונימוקיו כאמור יומצאו למשיב.

<חיים אמיגה: היה המשיב הנציב, יומצא העתק לראש מינהל משאבי אנוש בנציבות שירות בתי הסוהר.

<חיים אמיגה: תיקון הודעת ערעור רשאי בכל שלב של הערעור לתקן את הודעת הערעור או נימוקיה ברשות בית הדין לערעורים.

<חיים אמיגה: איחוד ערעורים ערעורים על פסק דין שהגיש יותר מבעל דין אחד, יאוחדו ויידונו כאחד אולם רשאי בית הדין לערעורים לדון בהם בנפרד.

<חיים אמיגה: העברת תיק מבית הדין למשמעת הוגש ערעור, תעביר מזכירות בית הדין למשמעת לבית הדין לערעורים תיק בית הדין למשמעת עליו הוגש הערעור.

<חיים אמיגה: בתקנות אלה, תיק בית הדין למשמעת – התיק ששימש את בית הדין בהליך שהתקיים לפניו לרבות כתב האישום, הפרוטוקול, מוצגים, הכרעת הדין, גזר הדין, בקשות שהוגשו במסגרת ההליך וההחלטות שניתנו בהם.

<חיים אמיגה: התנגדות למוטב בית הדין לערעורים בתחילת הדיון ישאל נשיא בית הדין לערעורים אם יש התנגדות למוטב בית הדין לערעורים.

<חיים אמיגה: ביקש בעל דין לפסול שופט ובית הדין לערעורים קיבל את בקשתו, יושהה הדיון עד למינוי שופט אחר.

<חיים אמיגה: נדחתה בקשת בעל דין לפסול שופט, יודיע בית הדין לערעורים לבעל דין את הדחייה וכן יודיע לו על זכותו להגיש ערר על הדחייה לפני נשיא בית הדין לערעורים שמינה הנציב לעניין זה.

<חיים אמיגה: בתקנה זו – הנשיא שמונה.

<חיים אמיגה: ביקש בעל דין להגיש ערר על דחייה כאמור בתקנת משנה (ב), יושהה המשך הדיון עד להכרעת הנשיא שמונה.

<חיים אמיגה: המערער יגיש את הערעור בהודעה מנומקת בכתב תוך 24 שעות.

<חיים אמיגה: החליט הנשיא שמונה לקבל את הערר, ימונה שופט אחר.

<חיים אמיגה: נודעה לבעל דין עילת הפסילה במהלך הדיון, רשאי הוא להעלותה מיד לאחר שנודע לו עליה.

<חיים אמיגה: סדר הטענות בערעור בערעור יטען תחילה המערער ואחריו המשיב ואחריו רשאי המערער לטעון בתשובה לטענות המשיב.

<חיים אמיגה: באיחוד ערעורים, יטען תחילה הנאשם זולת אם הורה בית דין לערעורים על דרך אחרת.

<חיים אמיגה: באיחוד ערעורים של נאשמים אחדים, יקבע בית הדין לערעורים את סדר הטענות בהם.

<חיים אמיגה: יכול בית הדין לערעורים להתיר לכל אחד מבעלי הדין להוסיף לטעון ולהשיב על טענות בעל דין אחר.

<חיים אמיגה: נתבקש בית הדין לערעורים להחליט בעניינו של נאשם, רשאים סניגורו ואחריו הנאשם לטעון אחרונים לפני סיום הדיון.

<חיים אמיגה: גביית ראיות בית הדין לערעורים רשאי, אם היה סבור כי הדיון דרוש לעשיית צדק, לגבות ראיות או להורות לערכאה הקודמת לגבות ראיות שיורה.

<חיים אמיגה: שינוי במסקנות בית הדין לערעורים יסיק מחומר הראיות שהיה לפני ערכאה קודמת ולפני מסקנות שונות משהסיקה ערכאה קודמת או לקבוע כי אין בו יסוד למסקנותיה.

<חיים אמיגה: ראיות במשפט שהוחזר הוחזר המשפט לערכאה קודמת, רשאית היא בכפוף להוראות בית הדין לערעורים להיזקק לראיות שגבתה לכתחילה בלי לגבותן שנית.

<חיים אמיגה: הפרוטוקול, ראיה לכאורה פרוטוקול בית הדין למשמעת ישמש ראיה לכאורה במהלך הדיון אולם בערעור באותו עניין אין לטעון נגד דיוקו של הפרוטוקול ואין להביא ראיות לטעות בו אלא ברשות בית הדין לערעורים.

<חיים אמיגה: תחילת ערעור על אף טענה שהתקבלה בית הדין לערעורים רשאי לדחות ערעור אף אם קיבל טענה שנטענה אם היה סבור כי לא נגרם עיוות דין.

<חיים אמיגה: קריאת פסק הדין בערעור פסק הדין ייחתם בידי שופטי מוטב בית הדין לערעורים וייקרא בפני הנאשם או יומצא לו העתק ממנו כפי שיקבע בית הדין לערעורים.

<חיים אמיגה: זיכה בית הדין לערעורים את הנאשם, יודיע על זיכויו בתחילת פסק דינו ורשאי הוא – לפרט את הנימוקים מיד או בתוך שלושים ימים מיום קריאתו.

<חיים אמיגה: לקרוא את הנימוקים בפומבי או בהסכמת בעלי הדין להמציאם להם בכתב בתוך שלושים ימים לאחר קריאת פסק הדין.

<חיים אמיגה: פרק ד': שכר והוצאות הדין ונציגי ציבור שכר והוצאות הדין בתקנה זו – בית הדין – בית הדין למשמעת או בית הדין לערעורים או דן יחיד לפי העניין.

<חיים אמיגה: שכר – שכר בטלה, שכר מומחה או שכר רופא לפי העניין.

<חיים אמיגה: עד שאינו סוהר שיתייצב להעיד בפני בית הדין, רשאי בית הדין להורות שישולמו לו דמי נסיעות הלוך וחזור מהמקום ממנו הגיע עד למקום שבו התקיים הדיון וגם שכר ודמי לינה כפי שייראה בעיני בית הדין ובלבד שהתשלום לא יעלה על התשלום הקבוע לשכר עדים בתקנה 10, תקנות סדר הדין הפלילי, התשנ"ד-1974 (להלן – תקנות סדר הדין הפלילי).

<חיים אמיגה: שכר נציגי ציבור שכר השתתפות נציג ציבור בבית הדין למשמעת ובבית הדין לערעורים יהיה כאמור בתקנה 1 לתקנות בית הדין לעבודה, תשלום לנציגי ציבור, התשל"ח-1978.

דוד אמסלם: בבית הדין, מה ההרכב?

דוד אמסלם: יש שם נציגים אזרחיים?

<חיים אמיגה: בבית הדין למשמעת, כן, תלוי בעבירה.

<חיים אמיגה: יש עבירות שיש בהן חומרה מסוימת כמו למשל שימוש בכוח.

<איתן כהן: בעבירות רגילות, לא.

<חיים אמיגה: בתיקון חקיקה של חוק המשטרה שנמצא על שולחנו של אדוני, אנחנו מרחיבים שם את האפשרות.

<חיים אמיגה: פרק ה': הוראות שונות המצאת מסמכים מסמך שיש להמציאו לבעל דין או לעד לפי הפקודה או לפי תקנות אלה, תהיה המצאתו באחת מאלה: מסירה לידו ובאלה מוצאו במקום מגוריו ומקום עסקו, לידי בן משפחתו הגר עמו ונראה שמלאו לו 18 שנים, בתאגיד וחבר בני אדם, למסירה במשרדו הרשום או לידי אדם המורשה לייצגו.

<חיים אמיגה: במשלוח מכתב רשום לפי מענו של אדם, התאגיד או חבר בני אדם, עם אישור מסירה.

<חיים אמיגה: בית הדין רשאי לראות תאריך שבאישור מסירה כתאריך המצאה.

<חיים אמיגה: מסירת מסמך לידי הסניגור, מסירתו במשרד הסניגור לידי פקידו וכן משלוח מכתב רשום עם אישור מסירה לפי מען משרדו, כמוה כהמצאה לנאשם, זולת אם הודיע הסניגור לבית הדין בתוך חמישה ימים ממועד המסירה כי אין ביכולתו להביא את המסמך לידיעת הנאשם.

<חיים אמיגה: ראה בית הדין כי ההמצאה לפי סעיף זה לא בוצעה עקב סירוב לקבל את המסמך או המכתב או לחתום על אישור המסירה, רשאי בית הדין לראות את המסמך כאילו הומצא כדין.

<חיים אמיגה: ראה בית הדין שאי אפשר להמציא את המסמך כאמור בתקנות משנה (א) ו-(ב), רשאי הוא להורות על המצאתו בדרך אחרת שיורה.

<חיים אמיגה: הגשת ערעור על הטלת קנס המבקש לערער על החלטת בית הדין למשמעת על הטלת קנס בגין ביזיון בית הדין למשמעת, יגיש את הערעור לבית הדין לערעורים בהודעה מנומקת בכתב תוך 15 ימים מיום קבלת ההחלטה.

<חיים אמיגה: טפסים מודפסים של פרסומים של שירות בתי הסוהר טופס מודפס של פקודות נציבות שירות בתי הסוהר וכל טופס מודפס של פרסום אחר של הנציב או של שירות בתי הסוהר שאישר הנציב כפרסום רשמי לעניין תקנות אלה, מכילים פקודה, צו, הוראה, נוהל או מינוי, ישמשו ראיה על נתינתם ולתוכנם.

<חיים אמיגה: מסמכים ופלטי מחשב של שירות בתי הסוהר כראיה 102, מסמך הנחזה כמסמך שנחתם בידי סוהר במילוי תפקידו או פלט כהגדרתו בחוק המחשבים התשנ"ה-1995 הנערך על ידי שירות בתי הסוהר במהלך פעילותו הרגילה הכוללים פרטים בדבר הימים המפורטים יוגשו כראיה לכאורה.

<חיים אמיגה: שירות בשירות בתי הסוהר או יותר משירות כזה.

<חיים אמיגה: היחידה שעמה נמנה אדם על שירות בתי הסוהר.

<חיים אמיגה: עבירות שבהן הורשע אדם בשירותו בשירות בתי הסוהר.

<חיים אמיגה: תאריך הקבלה לשירות בתי הסוהר או השחרור ממנו.

<חיים אמיגה: דרגה או תפקיד בשירות בתי הסוהר וזמן קבלתם.

<חיים אמיגה: פרטים אישיים אחרים הנוגעים להשתייכותו של אדם לשירות בתי הסוהר.

<חיים אמיגה: שוויו הכספי של רכוש שירות בתי הסוהר.

<חיים אמיגה: ביטול תקנות בתי הסוהר, סדרי דין בדיון משמעתי התשמ"ט-1989 – בטלות.

דוד אמסלם: תודה רבה על ההקראה.

<חיים אמיגה: יש עוד את התיקון של תקנות המשטרה.

דוד אמסלם: קודם כל נצביע על התקנות האלה.

דוד אמסלם: מי בעד אישור תקנות בתי הסוהר (סדרי דין בדיון משמעתי), התשע"ה-2015?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד אישור התקנות - פה אחד

דוד אמסלם: התקנות אושרו.

דוד אמסלם: נעבור לתקנות המשטרה.

<עידו בן יצחק: במשטרה אנחנו לא מתקינים סט שלם כי את זה כבר עשינו ב-2012 אלא אנחנו מתקנים את התקנות הקיימות מ-2012.

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 3 בתקנה 3(ג) לתקנות המשטרה, סדר דין בדיון משמעתי התשע"ב-2012 (להלן – התקנות העיקריות) במקום "או שניתן" יבוא "ושניתן".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 4 בתקנה 4(א) לתקנות העיקריות, במקום "רשאי הוא או מי מטעמו לעיין" יבוא "יודיע מוסר התלונה לנאשם כי הוא או מי מטעמו רשאי לעיין".

<עידו בן יצחק: הוספת תקנה 4א אחרי תקנה 4 לתקנות העיקריות יבוא: "4א.

<עידו בן יצחק: תחילת הדיון לבקשת נאשם ידחה דן יחיד את הדיון אם ראה כי הדבר דרוש כדי לאפשר לנאשם להכין את הגנתו ולהביא ראיותיו".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 6א בתקנה 6 לתקנות העיקריות – בכותרת שוליים, המלים "בידי דן יחיד" – יימחקו.

<עידו בן יצחק: אחרי דן יחיד, יבוא "ראש מחלקת משמרת במשטרת ישראל".

<עידו בן יצחק: אחרי פסקה (3) יבוא: "(4) המעשה נשוא התלונה מצוי בהליך חקירתי ובבדיקה על פי דין".

<עידו בן יצחק: (5) חוסר סמכות של הדן היחיד לדון בתלונה.

<עידו בן יצחק: (6) פגם או פסול מהותי בכתב התלונה.

<עידו בן יצחק: (7) פגם או פסול מהותי בכתב התלונה או ניהול ההליך עומדים בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית.

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 12 בתקנה 12 לתקנות העיקריות – האמור בה יסומן "א" ובמקום שישקף את כל הנאמר בה והמתרחש בדיון, יבוא "שישקף את כל הנאמר והמתרחש בו הנוגע לדיון".

<עידו בן יצחק: אחרי תקנת משנה (א) יבוא: "(ב) עותק מהפרוטוקול יימסר לנאשם בסוף הדיון".

<עידו בן יצחק: החלפת תקנה 13 במקום תקנה 13 לתקנות העיקריות יבוא: "13.

<עידו בן יצחק: פסיקת פסק לנאשם הפסק כמשמעותו בסעיף 37 לחוק (להלן – פסק) יימסר לנאשם בסוף הדיון".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 14 בתקנה 14 לתקנות העיקריות, במקום "במטה הארצי של משטרת ישראל" יבוא "במשטרת ישראל".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 16 בתקנה 16 לתקנות העיקריות, במקום "המטה הארצי של משטרת ישראל" יבוא "במשטרת ישראל".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 18 בתקנה 18 לתקנות העיקריות, במקום "יהיה לפני" יבוא "יתקיים בנוכחות" ובמקום "הדן היחיד לדחות את הערר" יבוא "הדן בערר לדון בערר או לדחותו".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 19 בתקנה 19 לתקנות העיקריות, במקום "ונוגע לדיון" יבוא "הנוגע לדיון".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 20 בתקנה 20 לתקנות העיקריות, במקום "במטה הארצי של משטרת ישראל" יבוא "במשטרת ישראל".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 21 בתקנה 21 לתקנות העיקריות, במקום פסקאות (4) ו-(5) יבוא: "(4) המאשים המפקח הכללי של משטרת ישראל (להלן – המפקח הכללי).

<עידו בן יצחק: שם הנאשם, שם משפחתו, מספרו האישי, דרגתו ויחידתו".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 30 בתקנה 30(ב) לתקנות העיקריות, במקום "אגף משאבי אנוש במטה הארצי של משטרת ישראל" יבוא "מחלקת משמעת במשטרת ישראל".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 33 בתקנה 33 לתקנות העיקריות – בתקנת משנה (ב), המלים "שאליו הוגש כתב אישום" – יימחקו.

<עידו בן יצחק: אחרי תקנת משנה (ד) יבוא: "(ה) על החלטת בית הדין למשמעת לפי תקנה זו ניתן לערור לפני בית דין לערעורים שידון בערר בשופט אחד.

<עידו בן יצחק: הערר יוגש בתוך שלושים ימים מיום שניתנה החלטת בית הדין למשמעת ואולם בית הדין למשמעת רשאי להאריך את המועד להגשת ערר מטעמים שיירשמו".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 43 בתקנה 43 לתקנות העיקריות, במקום "לתובע" יבוא "לצדדים", והמלים "וימציא לנאשם ולסניגורו הודעה בכתב עליו" – יימחקו.

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 45 בתקנה 45(א) לתקנות העיקריות, במקום "שישקף את הנאמר והמתרחש בדיון" יבוא "שישקף את כל הנאמר והמתרחש בדיון הנוגע אליו".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 46 בתקנה 46 לתקנות העיקריות, במקום "דבריהם" יבוא "טענותיהם".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 52 בתקנה 52 לתקנות העיקריות, אחרי פסקה (6) יבוא: "(7) הגשת כתב אישום או ניהול ההליך עומדים בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 65 בתקנה 65(ב) לתקנות העיקריות, אחרי "ואת תוצאות הימנעותו מלהעיד" יבוא "כאמור בסעיף 29 לחוק".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 71 בתקנה 71 לתקנות עיקריות, במקום "בהסכמת בעלי דין רשאי בית הדין למשמעת להתיר" יבוא "בית הדין למשמעת רשאי להורות".

<דן שני: גם כאן אנחנו רוצים להוסיף בהקבלה למה שאמרנו קודם, "ובלבד שלא תיגרע לחלוטין זכותו של צד לסכם בעל פה אם עמד על כך.

<דן שני: בית הדין יקצוב את משך הזמן לטיעון".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 82 בתקנה 82 לתקנות העיקריות, המלים "של משטרת ישראל" – יימחקו.

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 83 בתקנה 83 לתקנות העיקריות, בסיפה, במקום "לדחות את הדיון" יבוא "לדחות את הערעור".

<עידו בן יצחק: תיקון תקנה 101 בתקנה 101 לתקנות העיקריות – בכותרת השוליים, במקום "תעודות משטרתיות" יבוא "מסמכים ופלטי מחשב של המשטרה".

<עידו בן יצחק: במקום הפתיח יבוא "מסמך הנחזה כמסמך שנחתם בידי שוטר במילוי תפקידו או פלט כהגדרתו בחוק המחשבים, התשנ"א-1995 ואשר נערך על ידי המשטרה במהלך פעילותה הרגילה הכוללים פרטים בדבר העניינים המפורטים להלן ישמשו ראיה לכאורה".

<עידו בן יצחק: אני רק אעיר שעשינו עוד תיקון בתקנות בתי הסוהר לגבי אותה תקנה 28 של תיקון כתב האישום אותו אתה צריך להטמיע גם בתקנות המשטרה.

<עידו בן יצחק: אני מדבר על כך שהתובע מתקן את כתב האישום לפני.

<חיים אמיגה: שבית הדין יקבע מהו זמן סביר.

<עידו בן יצחק: כן.

<עידו בן יצחק: זה צריך להיעשות באופן מקביל גם כאן.

<עידו בן יצחק: אנחנו נתקן בהתאם.

דוד אמסלם: מי בעד אישור תקנות המשטרה (סדרי דין בדיון משמעתי) (תיקון), התשע"ה-2015?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: בעד התקנות – פה אחד

דוד אמסלם: התקנות אושרו פה אחד.

דוד אמסלם: רבותיי, תודה רבה לכם.