ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 216, 2016-03-22 10:00

מאיר כהן: בוקר טוב לכולם.

מאיר כהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: הצעה לסדר יום במסגרת דיון מהיר של חברי הכנסת טלי פלוסקוב, שלי ושל יעקב מרגי.

מאיר כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי לא נמצא.

מאיר כהן: אני ביקשתי במהלך השעה הקרובה משרד הבריאות להגיע.

מאיר כהן: הוא יגיע במהלך הדיון, בעזרת השם.

מאיר כהן: חשוב מאד שהוא ישמע את הדיון הזה, ישמע אתכם, את האנשים שהגיעו ואני אעביר את זכות הדיבור - - -

טלי פלוסקוב: חשוב מאד גם לשמוע אותו.

מאיר כהן: בוודאי ובוודאי.

מאיר כהן: הנה חבר הכנסת מרגי, ברוך הבא.

מאיר כהן: זכות הדיבור הראשונה לחברי הכנסת המציעים.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם, אדוני יושב הראש, חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שנמצאים איתנו גם מנהל בית החולים סורוקה, ומנהל בית החולים סורוקה לשעבר, שזה גם כן מאד מאד חשוב.

טלי פלוסקוב: עצם קיום הדיון הזה בעיני הוא מאד מאד חשוב.

טלי פלוסקוב: אנחנו כל הזמן מדברים על חיזוק הפריפריה וכל הזמן מדברים על חיזוק הנגב, ויש לנו כמה נושאים שאנחנו לא מצליחים להתקדם בהם.

טלי פלוסקוב: וזה לא נכון שלושתנו אנשי דרום, וחבל מאד שאין פה אנשי מרכז ואין פה אנשי צפון, כי אנחנו מדברים על משהו שהוא קשור למדינה כולה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להתחיל מסיפור קצר, שאפילו מנהל בית החולים סורוקה לא יודע.

טלי פלוסקוב: לפני כחודשיים אימי הייתה מאושפזת בבית החולים סורוקה, וכשהגעתי לבית החולים, כי הזעיקו אותי מכאן, מהכנסת, אני מצאתי את אמא שלי בפרוזדור, כי לא היו מיטות.

טלי פלוסקוב: ולא העזתי לפתוח את הפה ולא אמרתי כמובן מי אני וכן הלאה, כי הבנתי שהמצוקה היא אמיתית ואף אחד פה לא עושה פרוטקציות לכאלה ואחרים.

טלי פלוסקוב: יומיים לפחות היא הייתה בפרוזדור, עד שהעבירו אותה לחדר.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על תופעה שהיא לא חד פעמית.

טלי פלוסקוב: זו ממש תופעה כבר.

טלי פלוסקוב: וכשהגעתי לכנסת והבנתי שיש החלטת ממשלה – 2025 – מיום 23 בספטמבר 2014 וההחלטה הזאת קובעת הוספת 108 מיטות לבית חולים סורוקה, ובדרך כלל אנחנו יודעים שהחלטת ממשלה בדרך כלל מלווה בתקציבים, זה אומר שגם כסף להחלטה הזאת יש, אז איפה הכסף?

טלי פלוסקוב: אני גם שמעתי בשדולה למען הנגב, שאני גם עומדת בראשה, דיברנו גם בנושא הזה, וגם שמעתי שהשאלות ששאלו ממועצת הנגב, ושאתה מאיר גם כן שותף שם, על פי התשובות שהם הגישו הם קיבלו תשובה שהכסף הועבר.

טלי פלוסקוב: לאן הוא הועבר?

טלי פלוסקוב: איפה הכסף?

טלי פלוסקוב: אז באותו רגע הבנתי שאנחנו חייבים להעלות את זה לדיון מהיר, כדי לשאול את השאלות הקשות האלה ולדרוש את התשובות ממי שצריך לתת לנו את התשובות האלה.

מאיר כהן: לא נשתמש בטרמינולוגיה איפה הכסף, כי אז יגידו שאת - - - יש עתיד, שנתיים - - -

טלי פלוסקוב: תראה, היום אני יודעת הרבה יותר איפה הכסף, כן?

טלי פלוסקוב: אבל דווקא פה השאלה היא לגמרי לגיטימית.

טלי פלוסקוב: לכן, זו בעצם מטרת הדיון הזה ואני מקווה מאד שאנחנו נצא היום מכאן עם התשובות, וזה מה שאנחנו דורשים כרגע ממשרדי הממשלה הרלבנטיים.

טלי פלוסקוב: ואני מאד שמחה ששר הבריאות יצטרף אלינו.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים טוב מאד עד כמה מעריכים אותו, שהוא השר הכי מוערך על ידי הציבור במדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאד שגם בית החולים סורוקה עומד בסדר העדיפות הגבוהה אצלו, ואני באמת אשמח לדעת איך משרד הבריאות רואה את המצב בבית החולים סורוקה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שיש דיבורים על בית חולים נוסף.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מתי זה ואם בכלל זה ואם זה כדאי שזה יהיה - - -

יעקב מרגי: כמו החלטת הממשלה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים כרגע לחזק את מה שיש לנו.

טלי פלוסקוב: זה אומר בית החולים סורוקה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה גברתי.

מאיר כהן: נציגי משרד הבריאות נמצאים כאן?

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה אדוני יושב הראש, חברתי, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, אנשי קופת חולים הכללית, מיקי, דודסון ויסלח לי השלישי, ואורחים יקרים, צעירים.

טלי פלוסקוב: אתה מבין מה זה ההבדל חברי הכנסת עם הניסיון והחדשים?

טלי פלוסקוב: הוא יודע את השמות, אני עוד לא.

יעקב מרגי: אז קודם כל מאיר, ידידי, יושב ראש הוועדה, ממלא מקומו, נאחל לו חזרה לשלום, לאלי.

יעקב מרגי: הוא נסע לצרפת.

יעקב מרגי: אני ביטלתי, הייתי אמור לנסוע איתו, אבל ברוך השם, שיש נושא, לפחות סורוקה.

יעקב מרגי: אני עדיין לא יודע את התשובות לכן אני אומר הכל בהסתייגות, כל מה שאני הולך לומר, ונשמע את משרד הבריאות.

יעקב מרגי: כנראה במערכת הבריאות או בממשלה התרגלו שבמערכת הבריאות במדינת ישראל ובסורוקה בפרט, עושים יש מאין.

יעקב מרגי: עושים יש מאין.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את האמרות שיש לנו מערכת בריאות טובה, הרבה הרבה מאד בזכות האנשים שנמצאים בה ולא תמיד בזכות מה שה-.

יעקב מרגי: לעיתים אתה שומע ביזמות מסוימות, כשאתה שואל האם הממשלה עוזרת, אתה אומר אתה יודע מה, רק שלא יפריעו, כי אנחנו רוצים לעשות.

יעקב מרגי: יש פה החלטת ממשלה ואני יודע שיש הרבה החלטות ממשלה שלוקח להן זמן עד שהן מתקיימות, או שבאילוצים כאלה ואחרים לא מתקיימות.

יעקב מרגי: אבל כאן, כשאני שומע ואני לא מתפלא, לאחר שנחשפתי לזה שממשלה מחליטה ובאותה נשימה, באותה החלטת ממשלה אין את מקורות המימון, כי כשרוצים ליישם, והייתי שם.

יעקב מרגי: הייתי שם ארבע שנים והייתי שותף להרבה החלטות כאלה, שהיינו עושים איגום משאבים.

יעקב מרגי: כשרוצים להרים איזה מיזם ואז אומרים המשרד הזה כך וממשרד האוצר כך וממשרד ראש הממשלה כך.

יעקב מרגי: כשיש החלטת ממשלה ואין בצידה את מקורות המימון ומשרד הבריאות חושב שזה יבוא מן הגורן או מן היקב של - במקרה הזה של קופת חולים כללית, כי זה בית החולים סורוקה.

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

יעקב מרגי: כי בוא נאמר, ואני אומר לך ידידי מאיר, גם אם הממשלה ומשרד האוצר היה מתקצב את משרד הבריאות, משרד הבריאות היה ממלא את כל המיטות שאכן בהחלטת הממשלה.

יעקב מרגי: עדיין קופת חולים כללית ובית החולים סורוקה היו צריכים לעשות את כל האקרובטיקה כדי להביא את אותם אנשים לאייש את אותם תקנים ולתת להם גם להתמודד עם הבעיות האובייקטיביות של הנגב.

יעקב מרגי: גם לא לתת להם את המשאבים ולומר התקבלה החלטת ממשלה.

יעקב מרגי: אני בדיון פה, בשולחן הזה, והצדענו לסורוקה.

יעקב מרגי: הפלנו הצעה באחד הדיונים כאן, שדיברנו על המחסור במיטות שיקום.

יעקב מרגי: לא היה שיקום באזור הדרום.

יעקב מרגי: והתנדבו, אני אומר התנדבו, בית החולים סורוקה, קופת חולים הכללית, והתחייבו בדיון ועשו זאת.

יעקב מרגי: עשו את ה-20 מיטות.

יעקב מרגי: אם אני לא טועה זה היה 20.

יעקב מרגי: אז אי אפשר.

יעקב מרגי: כנראה זו הטעות שלכם.

יעקב מרגי: אין יש מאין.

יעקב מרגי: זה יבוא על חשבון דברים אחרים.

יעקב מרגי: אנחנו את ההתפתחות, אני כמי שגדל תרתי משמע, כי גם גרתי ליד סורוקה וגם את השירותים, כל השירותים שלי קיבלתי בסורוקה.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו לאן שהגיע סורוקה ומה שהגיע.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים תקופות קשות יותר.

יעקב מרגי: אז מה, רוצים לעצור את זה?

יעקב מרגי: באר שבע מטרופולין, ובזה אני מסיים, אומרים לנו מטרופולין של הנגב, באר שבע, באר שבע.

יעקב מרגי: זה צריך להתבטא במשהו.

יעקב מרגי: צריך להתנהג כמו מטרופולין.

יעקב מרגי: צריך לתקצב כמו מטרופולין.

יעקב מרגי: בית החולים, כרגע אני אומר לכם, גם אם תהיה החלטה להקים עוד בית חולים בבאר שבע, אני לא יודע מה הרציונל שלה, אני לא נכנס לזה, זה לא הדיון, אבל כיום בית החולים סורוקה הוא לא רק של באר שבע, הוא של כל המטרופולין ואפילו יותר מזה.

יעקב מרגי: ואפילו יותר מזה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר לכם שאני יודע באופן אישי גם לגבי אנשים מאשקלון, כאלה שזכאים להיות מנותבים לקפלן ולברזילי, בוחרים בסורוקה.

יעקב מרגי: זה בזכות משהו.

יעקב מרגי: בזכות העשייה שנעשית שלא כמובן מאליו.

יעקב מרגי: אני חושב שאם יש החלטת ממשלה צריך לעשות הכל כדי לתקצב את קופת החולים הכללית ואחר כך אנחנו נבקר את קופת חולים כללית, שנראה שאכן המשאבים הגיעו לסורוקה.

יעקב מרגי: לא נוותר לכם, אבל קודם כל שיקצו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני, תודה רבה.

מאיר כהן: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל בירן, תיכף נשמע גם אותה.

מאיר כהן: אני כאחד המציעים רוצה ברשותכם להוסיף עוד כמה מילים.

מאיר כהן: בשבוע שעבר התפרסם איזה סקר שדירג חדרי מיון.

מאיר כהן: אני מבקר בחדר המיון של סורוקה בבית החולים, אני חושב אחד לחודש.

מאיר כהן: איתרע מזלי וזה נהיה רע לצערי, ושלשום התמתני עם הצוות הרפואי לחבר טוב שלי שהוטס מאיסטנבול.

מאיר כהן: אשתו, שמחה זיכרונה לברכה נהרגה.

מאיר כהן: וחיכיתי שם במיון עד להגעה של האמבולנס עם אברהם דמרי, שייבדל לחיים ארוכים.

מאיר כהן: ואתה עומד בצד ומסתכל.

מאיר כהן: התכונה המוטרפת של חדר המיון שנותן פתרון לפזורה בדואית, של אנשים מצוינים, אלה האזרחים שלנו, של עוד 220,000 איש.

מאיר כהן: כלומר, כשראיתי את הנתונים האלה אז זעקתי, אמרתי חבריה, אף אחד לא רושם שבעצם הייחוד של המקום הזה זה שמגיעים אליו בהמונים, באלפים, כל שעה וכל יום.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שהדברים שם עובדים בסדר מופתי, למרות העומסים הגדולים, ואני כל כך מסכים איתך שזה בית חולים שבאמת עושה יש מאין ואנחנו מחויבים אליו, מחויבים לבתי החולים בפריפריה.

מאיר כהן: אני תמיד אומר שהחזקים דואגים לעצמם.

מאיר כהן: אנחנו תפקידנו לטפל בחברה בצפון, בחברה בדרום, ומטבע הדברים, היות והיום בית החולים סורוקה חולש, מוטת השליטה שלו היא כל כך גדולה, גם גיאוגרפית, גם מבחינת גודל בית החולים והמיטות.

מאיר כהן: אז אני כמוכם מרגיש באמת חובה להביא לדיונים כאן ולדבר כל הזמן עם שר הבריאות.

מאיר כהן: לדבר אל ליבו.

מאיר כהן: אנחנו מוצאים מסילות לליבו.

מאיר כהן: הוא באמת פתוח לבית החולים הזה והחשוב ביותר זה שכל האוכלוסייה שם, כולם, לרבות האוכלוסייה הבדואית שאתה מכיר אותם לפני ולפנים, יוכלו באמת לקבל את השירות הטוב ביותר כמו שהם יודעים לתת.

מאיר כהן: עמדתי שם על שני דברים.

מאיר כהן: נכנסתי, ראיתי בסיור האחרון את מחלקת השיקום שדיברת עליה, שזה באמת לעשות יש מאין.

מאיר כהן: אני חושב שדבריו מדייקים, מתארים את המציאות נכונה, לעשות יש מאין, שילוב של פילנתרופיה, של הקצאת כסף, של בית החולים, וזה באמת לא צריך להיות יש מאין, כמו שאתה אומר.

מאיר כהן: צריכה להיות חלוקה הוגנת ומתקנת בבתי החולים בפריפריה, היות וזה מה שיש לנו שם ואנחנו מברכים על כך.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל בירן, בבקשה גברתי.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיכל בירן: כל הכבוד לכל המציעים על ההעלאה של הנושא החשוב הזה לסדר היום.

מיכל בירן: יצא לי להיות בצוק איתן בבית החולים סורוקה, באמת לראות תחת לחץ, תחת גם כמות מאד גדולה שהגיעה, מקרים מאד קשים שהגיעו.

מיכל בירן: יצא לי לראות את התפקוד המעולה של בית החולים במצבים הכי קשים, וזה משהו שלנו כחברה וכמדינה יש אינטרס בזה גם לאנשים שגרים באמת במטרופולין של באר שבע וגם בעיתות חירום, שפה קורות באופן תכוף למדי.

מיכל בירן: אבל השילוב הזה, שזה מתקשר אגב גם לדיון שעברנו עליו עכשיו בדיון מהיר ואני מקווה שייקבע כאן בהקדם, על השחיקה בכלל בתקציבי קופות החולים.

מיכל בירן: זה כאילו שוב, אם היה מדובר פה באיזה גופים שבאמת יש להם עודפים מאד גדולים, רווחים מאד גדולים והיית מוסיף עליהם עוד קצת שיספגו איזה בית חולים אחד, אז היית אומר אוקיי, סבבה, אפשר לעשות את זה.

מיכל בירן: אבל כשהולכים גם ככה עד הקצה ומרעיבים את המערכת עשרות שנים, והיה פה איזה שיפור מאד מאד קטן בשנה שנתיים האחרונות, אבל הוא לא - - -

מאיר כהן: דרמטי.

מיכל בירן: זה בור ענק ולא ידע כי בא אל קרבו.

מיכל בירן: במצב כזה, היכולת של המערכת להתמודד עם נקודות חלשות או נקודות לא מתוקצבות, היא כמעט אפסית.

מיכל בירן: וזה המקום באמת שלנו גם להתערב גם בנקודה הספציפית הזאת של בית החולים סורוקה; ושוב, יש החלטת ממשלה.

מיכל בירן: זה לא שמבקשים פה משהו שהוא - - -

טלי פלוסקוב: נכון, בדיוק.

מיכל בירן: ומצד שני, גם לטפל בכל הבעיה של המערכת, כי זה חלק מהעניין.

מאיר כהן: תודה רבה גברתי.

מיכל בירן: אני מתנצלת, אני חייבת להמשיך.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מנהלת בית החולים, בבקשה אדוני.

<אהוד דודסון: בוקר טוב.

<אהוד דודסון: אני קודם כל רוצה להתחיל באמת בלהודות.

מאיר כהן: שמך לפרוטוקול.

<אהוד דודסון: ד"ר אהוד דודסון, מנהל המרכז הרפואי סורוקה.

<אהוד דודסון: אני מבקש להתחיל ובאמת להודות לשלושת חברי הכנסת על היוזמה המאד מאד חשובה הזאת וכמובן לחברת הכנסת בירן שהצטרפה אלינו.

<אהוד דודסון: אני נמצא פה היום בעצם בשביל להציג מהשטח, מחיי היום יום, את המצוקות האמיתיות של תושבי הנגב, כפי שאנחנו באמת חיים אותן בחיי היום יום.

<אהוד דודסון: תושבי הנגב תלויים בבית החולים סורוקה.

<אהוד דודסון: אנחנו מסוגלים לתת את המקסימום פלוס מול המשאבים שעומדים לרשותנו.

<אהוד דודסון: אנחנו כל הזמן מנסים עוד ועוד ולא להפסיק ולהגדיל את הפעילות ואת הפתרונות לתושבי הנגב, אבל לדברים האלה יש גבולות.

<אהוד דודסון: אני חושב שאם תושב הנגב מחכה לניתוח החלפת פרק שנתיים, או לניתוח של קטרקט בעיניים סדר גודל של שנה, או אותם סדרי גודל ניתוחי אף אוזן גרון בילדים, תופעה שלא קיימת בשאר הארץ, אסור לנו להסכים שהדבר הזה יימשך.

<אהוד דודסון: בחיי היום יום, כמנהל בית חולים, באות אלי משפחות - - -

מאיר כהן: סליחה שאני קוטע אותך, אדוני.

מאיר כהן: תחזור על הנתון הזה, הוא חשוב.

מאיר כהן: ניתוח להחלפת ברך - - -

<אהוד דודסון: ניתוח להחלפת מפרק, ברך או ירך.

מאיר כהן: לוקח שנתיים?

<אהוד דודסון: התור בסורוקה לוקח שנתיים.

<אהוד דודסון: ניתוח קטרקט בעפעף עין כשנה.

<אהוד דודסון: ניתוחי אף אוזן גרון בילדים – סדר גודל גם כן של שנה, ואני יכול להמשיך לתאר עוד תחומים באורולוגיה, בתחומים אחרים ומה הם אורכי ההמתנה בבית החולים.

<אהוד דודסון: גם במרפאות החוץ של בית החולים יש תורים מאד מאד ארוכים.

<אהוד דודסון: אם אזרח תושב הנגב צריך להגיע למרפאת כאב אצלי – מעל שנה.

<אהוד דודסון: מישהו יכול לתאר לעצמו אזרח שימתין עם כאב שלו שנה?

<אהוד דודסון: אבל זה המצב וזו רק דוגמא.

<אהוד דודסון: יש רשימה שלמה של אורכי תורים לשירותים אמבולטוריים.

<אהוד דודסון: אני מדבר על ניתוחים, אני מדבר על מכונים.

<אהוד דודסון: MRI בסורוקה זה שמונה-תשעה חודשים, לא פחות מזה.

<אהוד דודסון: כאשר עושים את המקסימום שהם יכולים, הצוות עושה, מגדיל את התפוקות שלו כי הוא מאד מאד מחויב לתושבי הנגב, אבל בסוף אנחנו יכולים לעשות רק עם המשאבים שעומדים לרשותנו.

<אהוד דודסון: ואני אומר עוד פעם, כמנהל בית חולים, המשפחות באות אלי ואנחנו ידינו קצרה מלהושיע.

<אהוד דודסון: אנחנו חייבים לכן, לכן אנחנו פה, אנחנו חייבים את העזרה של המדינה.

<אהוד דודסון: לבד אנחנו באמת לא מסוגלים להתגבר על הפערים העצומים האלה.

<אהוד דודסון: אז באמת בספטמבר 2014 חשבנו שיש איזה שהוא אור בקצה המנהרה עם החלטת הממשלה, שדיברה במפורש על חיזוק סורוקה.

<אהוד דודסון: זה באמת חימם את הלב, אבל שיק לא היה מצורף לזה.

<אהוד דודסון: ואנחנו עם החלטות שלא מיישמים, ממש מתקשים.

<אהוד דודסון: אני לא יכול לתת תשובה כזאת לתושב דימונה, ערד, אופקים או באר שבע, שבא אלי ואומר מה יהיה איתי ומה עם התור?

<אהוד דודסון: ובא בטענות, מבחינתו בצדק.

<אהוד דודסון: הוא רואה בי והוא רואה בהנהלת בית החולים את מי שצריך לתת לו תשובות, לתושב מהשטח ולכן אנחנו באמת באנו לפה.

<אהוד דודסון: אדוני הזכיר את סקר המלר"דים שבעצם מציין באמת את חוסר היכולת שלנו לתת פתרונות.

<אהוד דודסון: וחדר המיון בסורוקה הוא חדר המיון העמוס ביותר במדינת ישראל.

<אהוד דודסון: הבא בתור בסדרי גודל מתחת להיקפי הפעילות של סורוקה - - -

מאיר כהן: בכמה אחוזים?

<אהוד דודסון: סך הכל חדרי המיון בסורוקה, אנחנו רואים כמעט רבע מיליון תושבים בשנה ואני לא חושב שיש עוד בית חולים שמגיע ל-200,000.

<אהוד דודסון: בסוף, כדי לתת רמת שירות נאותה, אתה צריך גם רופאים ואחיות וגם שטח.

<אהוד דודסון: אנחנו התחלנו לצאת לדרך עם תכנית להרחבת חדר המיון שלנו.

<אהוד דודסון: צריך לממן את זה.

<אהוד דודסון: גם את הבנייה, אחר כך גם את כוח האדם שיעבוד בחדר המיון הזה.

<אהוד דודסון: לתושבי הנגב באמת מגיעה רמת שירות לפחות כמו תושבי מרכז הארץ, לא פחות מזה.

<אהוד דודסון: שלא לדבר על כך, כמו שהוזכר פה, חדר המיון משרדת את תושבי הנגב בזמן מלחמה, גם בזמן שגרה.

<אהוד דודסון: יש תקופות שבהן בית החולים גם בזמן שגרה מלא באמת במאושפזים במחלקות השונות, ביחידות לטיפול נמרץ.

<אהוד דודסון: כשעם ישראל מטייל בנגב, הכבישים ארוכים, תאונות דרכים לא עלינו.

<אהוד דודסון: אדוני הזכיר את האוכלוסייה הבדואית.

<אהוד דודסון: המון תאונות דרכים.

<אהוד דודסון: המון תאונות בית.

<אהוד דודסון: המון תאונות של ילדים.

<אהוד דודסון: זה כל הזמן, זה יום יום ואנחנו התשובה.

<אהוד דודסון: אנחנו רוצים, אנחנו נכונים לתת את כל התשובות האלה, אבל בסוף, אם ביחידה לטיפול נמרץ ילדים יש 8 מיטות, זה מה שאני מסוגל לתת.

<אהוד דודסון: והילד התשיעי מתחיל להיות ממש בעייתי ואנחנו צריכים לתת תשובה להורים של הילד התשיעי, מה בדיוק עושים.

<אהוד דודסון: מוכרחים להרחיב, מוכרחים להגדיל ובאמת אותה החלטת ממשלה, שכמו שאמרתי, חשבנו שיש איזה אור בקצה המנהרה, זה מתחיל כיוון נכון, אבל מפח הנפש מאד גדול כאשר אין לי תשובות לתת לתושבים.

מאיר כהן: האם משהו מהחלטת הממשלה כן מומש?

<אהוד דודסון: אתה בעצם ציינת, למשל מחלקת השיקום.

<אהוד דודסון: בהחלטת הממשלה מדובר על 98 מיטות כלליות ו-20 מיטות שיקום.

<אהוד דודסון: אז התנדבנו, כי אמרנו שבסוף מוכרחים לעשות משהו.

<אהוד דודסון: אז באישור של הנהלת כללית, ויושב פה אלי כהן, סמנכ"ל הכספים וד"ר שרף, ראש חטיבת בתי החולים של כללית, ובאישור שלהם יצאנו לדרך עם איזה שהוא סוג של עזרה וגם מתוך המשאבים שלנו.

<אהוד דודסון: זה ברור שכשה

<אהוד דודסון: חלטנו שאנחנו מקימים מחלקת שיקום, אז אנחנו לא עושים דבר אחר ומונעים שירות אחר.

<אהוד דודסון: אי אפשר.

<אהוד דודסון: אין יש מאין.

<אהוד דודסון: פשוט היינו צריכים לגייס כוח אדם שכמו שצוין פה נכון, גם ככה מאד מאד קשה להביא כוח אדם מקצועי לנגב.

<אהוד דודסון: אנחנו כל הזמן מתלבטים ועוסקים בזה להרבה מאד מחלקות, אבל מחלקת שיקום, או המקצוע שנקרא שיקום, הוא מקצוע רפואי בפני עצמו ועד לפני שנה, במרס שעבר, כשפתחנו את המחלקה, לא היה קיים בנגב.

<אהוד דודסון: לא היה רופא אחד מומחה בתחום השיקום בנגב עד לפני שנה.

<אהוד דודסון: עשינו מאמצים והצלחנו להביא את הרופאים הראשונים לשיקום בנגב.

<אהוד דודסון: לכאורה זה חלק מאותה החלטת ממשלה, אבל זה ממש על ידי זה שגרענו מתוך פעילויות אחרות שלנו, כי הבנו שאי אפשר להמשיך ככה.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני בדיוק עכשיו קיבלתי נתונים, מכם בעצם, לפני, על המתנה בתור לכל מיני ניתוחים.

טלי פלוסקוב: אני עכשיו מחלקת את זה לכל חברי הוועדה כדי שיבינו מה המצוקות ועד כמה המצוקה היא רצינית.

טלי פלוסקוב: רק אדוני יושב הראש, הצטרף אלינו מנכ"ל מועצת הנגב.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד, דווקא בשדולת הנגב אנחנו דיברנו על הנושא הזה, ואני יודעת שמועצת הנגב מאד מאד תומכת בנושא הזה ועושה את הכל כדי לקדם את הדברים האלה, ואת כל הנושאים שקשורים להחלטת 2025.

מאיר כהן: היית תלמיד שלי.

<יוהן אטלן: כמעט.

<יוהן אטלן: אשתי.

מאיר כהן: בנגב.

<יוהן אטלן: כולנו היינו תלמידיך.

טלי פלוסקוב: בנגב כולנו משפחה אחת.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני המנכ"ל.

מאיר כהן: אנחנו עוד נחזור אליך.

מאיר כהן: ד"ר מיקי שרף, ראש חטיבת בתי החולים בקופת חולים כללית.

<מיכאל שרף: בוקר טוב.

<מיכאל שרף: קודם כל תודה על הדיון.

<מיכאל שרף: אני חושב שהוא דיון מאד מאד חשוב.

<מיכאל שרף: אני רק אגיד, מעבר לתפקידי, אני הייתי מנהל סורוקה שש שנים, מכיר היטב את המצוקות ולא פחות חשוב אני תושב הנגב.

<מיכאל שרף: גם למדתי רפואה בנגב, כך שאני מחובר בשורשים, מעבר לתפקיד הניהולי.

<מיכאל שרף: היטיב לתאר ד"ר דודסון את כל המצוקות של בית החולים.

<מיכאל שרף: אני רוצה להזכיר ששיעור המיטות במדינת ישראל, כשאנחנו מדברים על 1.88 לאלף נפש, שזה בין הנמוכים ב-OECD, בדרום אנחנו מדברים על 1.4 מיטות.

<מיכאל שרף: זאת אומרת שהמצוקה היא עוד יותר גדולה וזה אומר משהו לגבי היקף המיטות שיש בבית החולים סורוקה, מול הגידול של האוכלוסייה, שאין שום פרופורציה.

<מיכאל שרף: אנחנו מדברים על בית חולים שלשוני, נותן גיבוי ליוסף טל.

<מיכאל שרף: כל יום יש שני פינויים מיוסף טל לסורוקה.

<מיכאל שרף: גיבוי לבית חולים ברזילי, כפי ש - - -

מאיר כהן: רובם בגלל שאין שם צנתר?

<מיכאל שרף: לא, בגלל טראומה.

<מיכאל שרף: בעיקר טראומה וגם בהחלט נושאים של התקפי לב וכו', שיש פינוי רכוב בדרך כלל.

<מיכאל שרף: היינו רוצים שזה יהיה מוסק, אבל יש עלויות.

<מיכאל שרף: גיבוי לבית חולים ברזילי.

<מיכאל שרף: חלק גדול מהצבא, יש כאלה שאומרים עולה לנגב, וגם אותו אנחנו אמורים לשרת.

<מיכאל שרף: תאונות דרכים שמשבשות את הפעילות האלקטיבית של בית החולים.

<מיכאל שרף: אתה מתכנן ניתוחים, אנשים מחכים חודשים לניתוח, מגיעה תאונת דרכים – 7-8 פצועים – הכל משתתק, מפנים חדרי ניתוח ושולחים את האנשים הביתה.

<מיכאל שרף: זה התפקיד של בית החולים.

<מיכאל שרף: אנחנו מחויבים לקבל את כולם, את כל עם ישראל.

<מיכאל שרף: ונאמר פה – בדרך לאילת, גם.

<מיכאל שרף: עכשיו לגופו של עניין, צריך להזכיר שהתשתיות של בית החולים הן תשתיות פיזיות ותשתיות של כוח אדם.

<מיכאל שרף: כששתי התשתיות האלה אינן, אנחנו לא מסוגלים לתת את השירות שמגיע גם לתושבי הנגב וגם לאחרים שנמצאים ומקבלים את השירות.

<מיכאל שרף: ולכן, אני חושב שאם יש בית חולים שצריך לתגבר אותו היום בתשתיות, גם פיזיות וגם בכוח אדם, ואתם יודעים כמה קשה להביא כוח אדם לנגב.

<מיכאל שרף: אני חושב שאתם מכירים היטב את פרופסור גידי סער, שוויתר על הכנסה מאד גדולה במרכז הארץ.

<מיכאל שרף: היינו צריכים לתת לו איזו שהיא תוספת כדי שיבוא ויישב בנגב והוא מציל חיים.

<מיכאל שרף: וזה חלק מההתמודדות שלנו בהבאת כוח אדם.

<מיכאל שרף: עוד מילה אחת.

מאיר כהן: לא, אמרנו כאן איך האוצר הפסיקו לנפנף במשכורת שלו.

<מיכאל שרף: אה, תודה לאל.

יעקב מרגי: זה התחיל עם עזאי אפלבאום, וממשיך איתו.

<מיכאל שרף: תודה לאל.

מאיר כהן: אנחנו גאים בזה שהוא מופיע תמיד.

<מיכאל שרף: אני אגיד מילה אחת.

<מיכאל שרף: תראו, מסתבר שאחד מתפקידי מנהל בית חולים זה להסתובב בעולם ולהביא כסף.

<מיכאל שרף: יגיד לכם ד"ר דודסון ואני, איזה מאמצים אנחנו עושים סביב העולם כדי להביא משאבים לבית החולים.

<מיכאל שרף: חדרי הלידה, בניין הילדים, אנחנו מדברים על הבניין הכירורגי, מרכז הסרטן שהתחלנו לבנות ואין לנו יכולת להשלים אותו.

<מיכאל שרף: כל אלה בזכות תרומות שגייסנו, והתרומות האלה הן לא מספיקות, אבל תארו לכם מה היה קורה ללא התרומות האלה.

<מיכאל שרף: תסתכלו על מרכז הסרטן, כל מי שעובר בציר המרכזי של באר שבע, בניין בן 6 קומות, כשחולי הסרטן בדרום מקבלים את הטיפול במרתפים של בית החולים.

<מיכאל שרף: כשהגעתי לסורוקה ראיתי איפה החולים האלה מקבלים את הטיפול, כשאני יודע מה קורה במרכז הארץ.

<מיכאל שרף: אז הולכים ומשיגים איזו שהיא תרומה שהיא הבסיס ואין לנו כסף גם להמשיך כדי לקדם את הנושא הזה, כדי שיקבלו טיפול ראוי.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: אלי, בבקשה.

אלי כהן: אנחנו אנשי הכספים בדרך כלל - - -

מאיר כהן: שמך המלא לפרוטוקול.

אלי כהן: אלי כהן, סמנכ"ל כספים כללית.

אלי כהן: אנחנו אנשי הכספים בדרך כלל שמים את הכסף במרכז.

אלי כהן: אני חושב שנושא הדיון היום הוא סורוקה, ולכן ברשותך אני אעצור פה ואתן לצד הקליני להציג את הבעיה, כי זאת בעיה רפואית.

מאיר כהן: כלומר אתה אומר שאין לך שום בעיה של כסף?

אלי כהן: יש לי בעיה של כסף והתחילה חברת הכנסת לפני כן והתחילו לשאול איפה הכסף.

אלי כהן: העובדות הן פשוטות, הכסף לא הגיע למרכז רפואי סורוקה.

אלי כהן: אני חושב שיותר חשוב שעם ישראל ישמע מה המשמעויות של אי הגעת הכסף.

אלי כהן: ולכן אני נותן להם את הבמה ופחות קפיטציה, צו הכסף וכל הדברים שאתם מכירים.

מאיר כהן: כן, תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי רוצה להוסיף עוד משהו?

יעקב מרגי: לא, אני רוצה לשמוע עוד ואחר כך להגיב.

מאיר כהן: חוץ ממשרד הבריאות, הסתדרות הרפואית נמצאת כאן?

מאיר כהן: אדוני.

<ישראל אייליג: שמי ד"ר אייליג ישראל, אני נציג ההסתדרות הרפואית, אבל אני גם יושב ראש ועד הרופאים של בית החולים סורוקה, כך שמה שנאמר פה זה בדיוק אותו הפצע שכואב לי וכואב לכולנו.

<ישראל אייליג: לא הרבה פעמים קורה שאני מסכים מילה במילה עם מה שאומר מנהל בית החולים, אבל הוא אפילו יותר חמור.

<ישראל אייליג: הרשימה הזאת, אני מצטער שאני מזכיר נשכחות, אני הגשתי רשימה דומה כבר לפחות 4 או 5 פעמים בוועדות האלה לשר ליצמן ולפני זה לחברים אחרים, כל פעם אומרים כן, נטפל בזה ויהיה בסדר.

<ישראל אייליג: מדברים על הבאת כוח אדם.

<ישראל אייליג: היה פתרון נהדר בהבאת כוח אדם.

<ישראל אייליג: היו מענקי הפריפריה - - -

יעקב מרגי: שנגמרו.

<ישראל אייליג: משרד האוצר חיסל אותם והיום אין מענקי פריפריה.

טלי פלוסקוב: כמה זמן כבר אין?

מאיר כהן: לא, אני לא בטוח שאין לגמרי.

יעקב מרגי: זה הסתיים.

יעקב מרגי: אין, אין.

<ישראל אייליג: לא, לא, בוא נדייק.

<ישראל אייליג: סליחה, בואו נדייק.

אלי כהן: ד"ר אייליג, תן לי רק שנייה לעזור.

אלי כהן: אני מבקש, בשביל הפרוטוקול – שירותי בריאות כללית שילמה מדצמבר 2014 את מענקי המצוקה ומענקי הפריפריה.

אלי כהן: עד היום לא קיבלנו שקל מהאוצר.

אלי כהן: מדובר על סדר גודל של 54 מיליון שקלים.

מאיר כהן: כלומר, כשאתם התחלתם לשלם אז הייתה הבטחה שתקבלו שיפוי על זה.

אלי כהן: אמת.

טלי פלוסקוב: הייתה החלטה?

טלי פלוסקוב: מה זאת אומרת הבטחה?

אלי כהן: היה הסכם שכר חתום גם על ידי המדינה.

אלי כהן: שילמו תקופה קצרה ומדצמבר 2014 עד היום - - -

מאיר כהן: הם לא מממשים את זה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הערה חשובה מאד.

מאיר כהן: נציגי האוצר נמצאים פה?

<ישראל אייליג: רק רגע.

מאיר כהן: אוקיי, אנחנו נשמע גם אותם.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

<ישראל אייליג: כשנחתם ההסכם, היו מענקי מצוקה ומענקי פריפריה.

<ישראל אייליג: בשנת 2014 הם שינו את זה, וב-2015.

<ישראל אייליג: כל המענקים הפכו למענקי מצוקה ואם יש עוד, וסליחה, איזה שהוא טיפש, שגם הולך לפריפריה, אז מוסיפים לו קצת.

<ישראל אייליג: היום יש מצוקות בבאר שבע.

<ישראל אייליג: רופאים מוכנים לבוא, אין כסף למענקי פריפריה.

<ישראל אייליג: לא נותנים.

טלי פלוסקוב: בשביל גם השר דרעי צריך להיות כאן.

<ישראל אייליג: זה עובדות.

מאיר כהן: אני מבקש לעשות סדר.

מאיר כהן: כשאתה אומר במצוקה, אלה המקצועות שאנחנו - - -

<ישראל אייליג: המצוקה שהיינו בה, אז בוא, למרות שזה לא הדיון - - -

מאיר כהן: שנייה אדוני, אני אגיד לך מה אני יודע וגם מרגי וטלי.

מאיר כהן: אנחנו יודעים שהחליטו על רשימה של מקצועות בסיכון ומי שהגיע, קיבל הטבה מסוימת, לא משנה מה גובהה.

מאיר כהן: ובנוסף לכך, מי שהגיע לפריפריה קיבל את ההטבה הזאת, פלוס הטבת פריפריה.

מאיר כהן: אומר אלי, הסמנכ"ל לענייני כספים של קופת החולים, שהסיכום על זה ממשיך, אלא שנושאת על גבה קופת החולים את התשלום, לא מקבלים מדצמבר 2014 שום שיפוי ממשרד הבריאות.

מאיר כהן: סוגיה אחת.

מאיר כהן: זאת סוגיה רק שנבהיר מה המצב.

מאיר כהן: האם אדוני, מנהל בית החולים, וזה חשוב שייאמר לפרוטוקול, האם זה שהדבר הזה לא משופה על ידי משרד הבריאות ומשרד האוצר, משרד האוצר יותר נכון, האם זה גורם לכך שיש היום תקנים חסרים כי רופאים לא מגיעים במקצועות הסיכון?

<אהוד דודסון: התשובה היא בוודאי שכן.

<אהוד דודסון: אני אתן את הדוגמא הקלאסית.

<אהוד דודסון: המקצוע במצוקה הקלאסי, הוא כמובן מקצוע ההרדמה.

<אהוד דודסון: החשיבות שלו היא אדירה, כי תפעול חדרי ניתוח וכל התורים שדיברנו עליהם קודם, הרי תלויים במקצוע הזה במרדימים, שמסיבה כל שהיא רופאי ישראל לא ממש אוהבים את המקצוע הזה.

<אהוד דודסון: זה המקצוע הפחות מועדף על רופאי ישראל.

<אהוד דודסון: מה שאנחנו ראינו בשנים האלה, מאז הסכם השכר האחרון ב-2011, הרופאים התחילו להגיע.

<אהוד דודסון: לא רק להרדמה, אלא גם להרדמה בפריפריה.

<אהוד דודסון: המשמעות היא מאד ברורה.

<אהוד דודסון: הפסקת המענקים האלה זה עצירה של המקצוע ואנחנו גם לאן שהגענו עוד עלולים להידרדר אחורה.

<אהוד דודסון: המענקים האלה שינו מצב בסורוקה.

<אהוד דודסון: אני פחות בקיא לגבי הפריפריה הצפונית בישראל, אבל בוודאי בדרום, שינוי לחלוטין את המצב.

<אהוד דודסון: לפני הסכם העבודה הזה הייתה לנו חטיבה פנימית בקריסה מוחלטת.

<אהוד דודסון: אי אפשר בכלל היה להפעיל את המחלקות.

<אהוד דודסון: לא היה מי שיהיה תורן בלילה.

<אהוד דודסון: המענקים לפריפריה שינו את המצב.

<אהוד דודסון: גם מחלקת ההרדמה שלנו התאוששה מבחינה זאת שבאמת המענקים, ובהסכם העבודה תארנו לעצמנו שבאמת המענקים יעשו שינוי וזה קרה.

<אהוד דודסון: אסור לעצור את זה, כי אחרת אנחנו עלולים להתדרדר לאיפה שהיינו, וזה לא מגיע לתושבי הנגב שנתדרדר שוב.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: ישראל, אתה רוצה להוסיף עוד משהו?

מאיר כהן: בבקשה.

<ישראל אייליג: כולנו זכרנו, כמו שאמר ד"ר דודסון, את ה-וואו הגדול כאשר נתנו מענקים לרופאים פנימיים.

<ישראל אייליג: במסגרת ביטול מענקי הפריפריה, הוציאו גם את הפנימית ממקצוע המצוקה.

<ישראל אייליג: הוא כבר לא מקצוע מצוקה.

<ישראל אייליג: אנחנו תוך שלוש ארבע שנים נחזור למצב של 2011 ו-2012, ומי שזוכר ואתה בטוח זוכר, השביתה אז הייתה להציל את הרפואה הציבורית.

<ישראל אייליג: אנחנו במו ידינו ובעזרתם האדיבה של אנשי משרד האוצר, הורסים את מה שהצלחנו לקיים.

<ישראל אייליג: בית חולים סורוקה, נשאלה השאלה מאיפה ד"ר דודסון יביא רופאים.

<ישראל אייליג: ברגע שיהיו לו מענקים, יהיה לו גם כן כלי לשכנע אנשים להגיע.

<ישראל אייליג: כי היום, בחור מתל אביב שלומד בבן גוריון, גומר את השש שנים וחוזר חזרה לתל אביב.

<ישראל אייליג: אין לו שום קשר.

<ישראל אייליג: אם הוא היה יודע שהוא יכול לקבל משהו שקיבלו חבריו בעבר וזה עבד, זה הוכח - - -

יעקב מרגי: זה עבד.

יעקב מרגי: זה הוכח.

מאיר כהן: נעשה רק סיכום ביניים ונהיה מתואמים.

מאיר כהן: הבעיה הראשונה היא ביצוע החלטת הממשלה מספטמבר 2014.

מאיר כהן: אחד.

מאיר כהן: שניים, מצוקה גדולה מאד בחדר המיון של סורוקה.

מאיר כהן: יש בקשה של בית החולים להרחיב את חדר המיון.

מאיר כהן: האם הבקשה הזאת נופלת על אוזניים ערלות או שיש איזה שיח עם מישהו?

מאיר כהן: יש חמישה מיליון, אם אני לא - - -

<אהוד דודסון: נכון לעכשיו יש חמישה מיליון שהם תרומה מארצות הברית שאנחנו גייסנו.

מאיר כהן: תרומה.

מאיר כהן: כן, הכל כסף שלכם.

<אהוד דודסון: כן.

<אהוד דודסון: תרומה מארצות הברית.

מאיר כהן: והדבר השלישי הוא מענקי הפריפריה שקופת החולים ממשיכה לשלם ואין שיפוי, כהבטחתם של משרד האוצר, אני מדייק, אלי?

אלי כהן: אמת.

מאיר כהן: כהבטחתו של משרד האוצר.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו רוצים לשמוע את אטלן ממועצת הנגב ואחר כך נשמע אתכם, ואנא תתייחסו לסוגיות האלה, הן סוגיות הליבה.

מאיר כהן: בבקשה.

<יוהן אטלן: תודה.

<יוהן אטלן: קודם כל אני מייצג 23 ראשי רשויות מהדרום וגם נציגי מוסדות עוגן, דודסון הוא חבר במועצת הנגב.

<יוהן אטלן: הסוגיה הזאת היא סוגיה שנמצאת לפתחה של המועצה מהרגע שהמועצה הוקמה לפני שנה, ואני מודה לחבר הכנסת מרגי, פלוסקוב וכהן, שבאמת נעתרו והתגייסו ויזמו את הדיון החשוב הזה.

<יוהן אטלן: אנחנו יזמנו פניות בשמונה חודשים האחרונים למשרד הבריאות וכל פעם קיבלנו את אותן תשובות.

<יוהן אטלן: הפנינו תחקירנים של עיתונות למשרד הבריאות וקיבלנו תשובה שהתקציב עבור המיטות הועבר לקופת חולים כללית ובזה, מבחינת משרד הבריאות, הסתיים הדיון.

<יוהן אטלן: עכשיו, מבחינתנו משרד הבריאות הוא צריך לתפקד כרגולטור וחוק בריאות ממלכתי קובע שהוא צריך לתפקד ככזה, ומבחינתנו אנחנו לא מסתפקים בזה שהועבר תקציב, אם הועבר.

<יוהן אטלן: אם הועבר, אנחנו רוצים לראות מה הועבר ולמה.

<יוהן אטלן: אנחנו רוצים שמשרד הבריאות בסוף יוודא שלחולים באזור הדרום יש מספיק מיטות אשפוז, לפחות כמו מספר מיטות האשפוז פר אלף איש שיש לחולים באזור המרכז.

<יוהן אטלן: אני שמח שאתם נותנים את ההזדמנות למשרד הבריאות לבוא ולתת מענה על הדבר הזה.

<יוהן אטלן: אני חושב שכל הגישה של משרד הבריאות לגבי הסיפור הזה צריכה להשתנות.

<יוהן אטלן: הוא צריך לתפקד כרגולטור לא רק במקרה הזה, אלא גם במקרים נוספים והוזכרו פה כמה מהם.

<יוהן אטלן: אנחנו לא ניכנס לזה, כי הדיון הזה מבחינתי עוסק בסיפור שהוא מחדל.

<יוהן אטלן: זה מחדל, מבחינתנו מחדל המיטות ואני אשמח להתייחסות של משרד הבריאות לדבר הזה.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלי כהן: אדוני יושב הראש, אני רק רוצה לדייק.

אלי כהן: בתגובה של משרד הבריאות לעיתונות - - -

מאיר כהן: נהוג בישיבות, למרות שזה טרחני, להגיד כל פעם את השם, כי זה לפרוטוקול.

אלי כהן: שוב, עדיין אלי כהן, סמנכ"ל כספים בכללית.

אלי כהן: התגובה של משרד הבריאות לפי העיתונות הייתה שמשרד הבריאות תקנן, לא תקצב, תקנן.

מאיר כהן: לא תקצב, תקנן.

מאיר כהן: תראה, אני רק רוצה להגיד משהו ויתייחסו לדברי חברי הכנסת שיושבים כאן.

מאיר כהן: אנחנו באמת לא מתכוונים לעשות עוד דיון.

מאיר כהן: מהדיון הזה יצא מהלך מאד אמיתי של לשפר את המצב.

מאיר כהן: אנחנו לא נסתפק בדיון ואין שום כוונה.

מאיר כהן: אנשים חיים ואנשים מתים ואנשים חולים ואנחנו חיים שם.

מאיר כהן: שלושתנו אנשי הנגב ועוד חברים שהם לא אנשי הנגב, שמבינים את החשיבות ואנחנו לא מתכוונים אחרי הדיון הזה לסמן V ולהמשיך הלאה.

מאיר כהן: אנחנו נדאג להביא את מה שצריך, במיוחד שאני חייב להגיד שלא נתקלתי, ואתמול הייתה לי שיחה עם שר הבריאות ואני מאד מקווה שהוא יבוא.

מאיר כהן: אני ביקשתי בכל לשון של בקשה, ולשר לבטל את הלו"ז שלו ולבוא לכאן, זה קשה.

מאיר כהן: אני מאד מקווה שהוא יבוא גם לכמה דקות ויישמע אותנו, אבל הפרוטוקול יועבר אליו והוא התחייב לטפל.

מאיר כהן: גם הוא אמר לי, אני חייב להגיד, גם הוא אמר לי שהכספים של סך המיטות שדובר עליו הועברו.

מאיר כהן: אנחנו נשמע את אנשי האוצר.

מאיר כהן: אז אני רוצה לשמוע את אנשי האוצר ואחרי זה אתכם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

<אורן גבע: אורן גבע, אגף התקציבים, משרד האוצר.

מאיר כהן: אורן, מה תפקידך?

מאיר כהן: אתה הרפרנט?

<אורן גבע: רפרנט בריאות באגף התקציבים במשרד האוצר.

<אורן גבע: אני מבקש שמשרד הבריאות יתייחס קודם, ואז אם יהיו עוד שאלות לאוצר, אני אשמח.

מאיר כהן: בבקשה אדוני.

מאיר כהן: אתה אומר שאתה לא רוצה לעבוד קשה.

מאיר כהן: אם יהיו שאלות אני אענה.

<אורן גבע: בשמחה.

<שירה ארנון ברגמן: שמי שירה ארנון.

מאיר כהן: אם היית תלמיד שלי הייתי נותן לך להכין שיעורי בית.

מאיר כהן: בבקשה.

<שירה ארנון ברגמן: שירה ארנון, סגן ראש מינהל רפואה.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו במשרד פועלים רבות למען הרפואה בדרום.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו הובלנו את החלטת הממשלה לפתוח עוד בית חולים בדרום בעיר באר שבע, זאת לאור הגידול המאסיבי הצפוי ב-10 השנים הקרובות בבאר שבע.

<שירה ארנון ברגמן: זה אחד מפרויקטי הדגל שלנו במשרד.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו בהחלט פועלים וזה לא נשכח ואנחנו עובדים על זה יחד עם ראש עיריית באר שבע.

<שירה ארנון ברגמן: יש לנו ועדת היגוי שמתכנסת ועובדת.

<שירה ארנון ברגמן: זה דבר ראשון.

<שירה ארנון ברגמן: דבר שני, כללית מקבלת תקציבי פיתוח של בסביבות 200 מיליון שקלים בשנה.

מאיר כהן: אני חייב להגיד לך שאני הייתי יושב ראש הרשות לפיתוח הנגב ומשנת 2004 דנו בערך כחמש שנים על בית חולים שני בנגב, כולל שרטוט של הקו הכחול ליד להבים.

טלי פלוסקוב: קח בחשבון כמה זמן לקח לבית חולים באשדוד.

מאיר כהן: אז מישהו לקח לורד, שם על הקו הכחול בלהבים, והיו מדברים על צומת שרה, נכון?

מאיר כהן: צומת שרה כשיוצאים מבאר שבע ופונים שמאלה לדימונה.

מאיר כהן: אז גברתי, זה שנאמר שאנחנו יושבים בדיון, אני לא כופר בזה ואני מאמין שבסופו של דבר בגלל הגידול באוכלוסייה יהיה עוד בית חולים.

מאיר כהן: אני מאד מבקש להתייחס למצוקות של כאן ועכשיו, לרבות החלטת הממשלה.

מאיר כהן: תודה.

<שירה ארנון ברגמן: אוקיי, אז ככה, כללית מקבלת דמי פיתוח.

<שירה ארנון ברגמן: הם מקבלים בסביבות 200 מיליון שקלים תקציבי ביטוח משלהם.

<שירה ארנון ברגמן: יש לכללית מחויבות לפתוח את המיטות שהוקצו לה.

<שירה ארנון ברגמן: היו הבנות בין מנכ"ל משרד הבריאות לבין מנכ"ל כללית, שהם יפתחו את המיטות.

יעקב מרגי: שהוקצו לה או תקננו לה?

<שירה ארנון ברגמן: הוקצו ותקננו, אותו דבר.

יעקב מרגי: לכלל כללית.

יעקב מרגי: אני שואל.

<שירה ארנון ברגמן: מבחינתי הוקצה ותקננו זה אותו דבר.

יעקב מרגי: לכללית?

<שירה ארנון ברגמן: לכללית.

טלי פלוסקוב: לא משהו צבוע?

טלי פלוסקוב: צבוע לסורוקה?

<שירה ארנון ברגמן: את ה-98 מיטות שהוקצו לסורוקה, היו הבנות בין משרד הבריאות לבין כללית שהם יפתחו את המיטות.

<שירה ארנון ברגמן: זה לא היה מותנה בתקציב.

<שירה ארנון ברגמן: התקציב אף פעם לא מספיק.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו מבקשים ואנחנו נבקש עוד תקציב.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו גם יודעים שסורוקה יכולים לפתוח עוד 21 מיטות ללא בינוי.

<שירה ארנון ברגמן: אז זה לגבי התייחסות לגבי המיטות.

<שירה ארנון ברגמן: עכשיו התייחסות לגבי המיון.

<שירה ארנון ברגמן: בהובלת השר ליצמן עכשיו אנחנו מחזקים את כל חדרי המיון במדינת ישראל ובתוך זה גם סורוקה.

<שירה ארנון ברגמן: הם קיבלו ויקבלו כספים בהתאם לגודל המיון שלהם ולגודל הפניות ולגודל העומס.

<שירה ארנון ברגמן: ככה חולק התקציב של המיון.

<שירה ארנון ברגמן: אז יש התייחסות גם לזה במשרד.

<שירה ארנון ברגמן: ולגבי המענקים, הסכם הרופאים שנחתם בשנת 2011 - - -

מאיר כהן: שנייה, ברשותך.

מאיר כהן: את אומרת כאן דבר שהוא צריך ליבון אמיתי.

טלי פלוסקוב: נכון.

מאיר כהן: יש החלטת ממשלה שמדברת על תוספת של 98 מיטות.

מאיר כהן: את אומרת לי שאתם העברתם לכללית 200 מיליון שקלים לפיתוח.

מאיר כהן: זה היה סיכום לא כתוב, לא מסמך שמישהו יכול להראות לנו, היה סיכום בין המנכ"ל הקודם, כן?

<שירה ארנון ברגמן: בין המנכ"ל.

מאיר כהן: בר סימן טוב?

מאיר כהן: אני משער שזה היה המנכ"ל הקודם לבין קופת החולים, שהכסף הזה ייועד לפתיחת 98 מיטות בסורוקה.

מאיר כהן: אגב, זה לא חדש לי.

מאיר כהן: שמעתי את זה מאנשי משרד הבריאות וגם מאנשי משרד האוצר.

מאיר כהן: כך הם אומרים.

מאיר כהן: זה עד עכשיו, אנחנו מבינים את מה שאת אמרת.

מאיר כהן: כלומר, במילים אחרות את אומרת אנחנו העברנו את הכסף.

מאיר כהן: זה שקופת חולים כללית בחרה לעשות עם זה דברים אחרים, זה בעיה שלהם.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו מעבירים תקציבי פיתוח לקופת החולים כללית.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו מעבירים להם ו - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא מתערבים להם בשיקול הדעת, מה הם עושים עם ה-200.

יעקב מרגי: אני רק כדי לחדד, כדי להבין אותך נכון.

יעקב מרגי: ללא החלטת הממשלה הנוכחית, המדוברת, 200 מיליון תקציבי פיתוח לשנה היו מגיעים אליהם, נכון?

<שירה ארנון ברגמן: כן.

יעקב מרגי: תודה.

טלי פלוסקוב: אבל זה לא תוספת.

יעקב מרגי: אני הייתי חייב לשים את זה על השולחן, כי בכוונה זה לא חודד בדברים.

מאיר כהן: אז ממה נפשנו?

מאיר כהן: את אומרת החלטת הממשלה הייתה סתם אמירה, כי ממילא אנחנו מעבירים להם 200.

מאיר כהן: מישהו תפס טרמפ על ה-200 מיליון שקלים האלה בהחלטת הממשלה.

מאיר כהן: כן, גברתי.

<אורן פרלסמן: אם אפשר להרחיב על דברי שירה.

<אורן פרלסמן: שמי אורן פרלסמן, אגף תקציבים ממשרד הבריאות.

<אורן פרלסמן: אם נלך צעד אחד אחורה, החלטת הממשלה דיברה על חיזוק הרפואה בנגב ולצערי אנשי ברזילי לא כאן, גם שם המצב לא פשוט.

<אורן פרלסמן: מה שציינה שירה, כללית קיבלה חצי מיליון שקלים לבינוי ופיתוח, כשהמנדט לבצע נמצא בידיה.

<אורן פרלסמן: הקצאת המיטות זה כבר - - -

מאיר כהן: שירה אמרה 200 מיליון, אתה אמרת - - -

<שירה ארנון ברגמן: לשלוש שנים.

טלי פלוסקוב: שנייה, זו שאלה מאד חשובה במקרה הזה.

טלי פלוסקוב: אם לא הייתה החלטת ממשלה, הייתם מעבירים את אותו כסף, 200 מיליון שקלים בשנה?

<אורן פרלסמן: כן, כן.

טלי פלוסקוב: אז מה החלטת הממשלה עשתה?

טלי פלוסקוב: איפה התוספת שהיינו מצפים מהחלטת הממשלה?

יעקב מרגי: המנכ"ל הגיע להבנה עם כללית.

יעקב מרגי: סליחה שאני ככה עושה, אדוני יושב הראש.

יעקב מרגי: אני לא באתי מהאקדמיה, אני מדבר בלשון העם.

יעקב מרגי: המנכ"ל, בגובה העיניים הסתכל למנכ"ל כללית ואמר לו תעזור לי לשחק פה במשחק הזה.

מאיר כהן: יש החלטת ממשלה - - -

יעקב מרגי: אבל תעזור לי, תוציא אותי מהברוך הזה.

יעקב מרגי: ככה לא בונים בית חולים, שלא נדבר על - - -

<שירה ארנון ברגמן: הסיכום עם כללית על מתווה הפיתוח התקבל לאחר החלטת הממשלה.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו לא יודעים מה היה קורה אם לא הייתה החלטת ממשלה, מה היה הסכום שהיה - - -

יעקב מרגי: אנחנו יודעים מה היה קורה.

יעקב מרגי: היו עוברים 200 מיליון שקלים.

טלי פלוסקוב: חברים, זו עבודה בעיניים.

טלי פלוסקוב: כל החלטת ממשלה הזאת זה עבודה בעיניים.

טלי פלוסקוב: סליחה, אדוני יושב הראש, הבעיה של ההחלטה הזאת, ופה יושבים אנשי אוצר, בכל אופן אני רוצה להגיד.

טלי פלוסקוב: הבעיה של ההחלטה הזאת שאף אחד לא יודע לממש את הכסף שכאילו הושקע כביכול בהחלטה הזאת.

טלי פלוסקוב: אני הייתי ראש רשות ראש עיריית ערד ולא ידעתי איך להוציא את הכסף.

טלי פלוסקוב: אותו דבר קורה כאן.

טלי פלוסקוב: אז איזו החלטת ממשלה זו?

טלי פלוסקוב: דרך כלל החלטת ממשלה עוברת עם תקציבים נוספים.

טלי פלוסקוב: איפה הכסף?

טלי פלוסקוב: סליחה, אני לא אדבר ב - - -

יעקב מרגי: הוא מרוצה.

מאיר כהן: אני מרוצה.

<אורן פרלסמן: אם יורשה לי להשלים את דברי.

<אורן פרלסמן: בהחלטת הממשלה הועברו גם תקציבים נוספים לנושאים נוספים מעבר לבתי חולים כמו טיפות חלב, חיזוק הרפואה הציבורית - - -

מאיר כהן: אנחנו יודעים.

מאיר כהן: ידידי הטוב - - -

טלי פלוסקוב: מה קורה לסורוקה?

טלי פלוסקוב: מה קורה לסורוקה?

מאיר כהן: סליחה אדוני, אני מבקש לשמוע את אלי.

מאיר כהן: אתה רואה אלי, לא רצית לדבר, רצית שזה יהיה רק עניינים קליניים.

אלי כהן: לא, אני ידעתי שזה הולך להגיע לזה.

אלי כהן: רבותי, אחד הדברים שאני לא סובל זה שמטעים את הוועדה.

אלי כהן: וגברתי, אני ישבתי במשא ומתן מול האוצר על ה-200 מיליון שקלים.

אלי כהן: ה-200 מיליון שקלים מקורם בהסכם העיצוב, הסכם שנחתם כל שלוש שנים.

אלי כהן: ההסכם הזה נחתם בצורה רציפה משנת 1998 וכל הזמן יש בו תקציבי פיתוח.

אלי כהן: והתרגיל של תקציבי הפיתוח הוא כדי לממן את הגירעון השוטף של בתי החולים של כללית, וברגע שנותנים את זה על תקציבי הפיתוח, לא חייבים לתת את זה לקופות חולים אחרות.

אלי כהן: אתם יכולים לצטט אותי.

אלי כהן: אז למכור את אותה סחורה פעמיים, זה תרגיל מאד יפה, עושים את זה ברשויות המקומיות.

אלי כהן: את אותו שקל, פעם אחת מוכרים אותו, הכללית בשביל הפרוטוקול - - -

טלי פלוסקוב: רשויות מקומיות - - -

אלי כהן: בשביל הפרוטוקול, הכללית מנהלת שליש ממערכת האשפוז של מדינת ישראל וה-200 מיליון שקלים זה לכל המערכת.

טלי פלוסקוב: נכון.

אלי כהן: ואם היה נחתם הסכם ואם לא היה נחתם הסכם ואם לא הייתה החלטת ממשלה, היינו מקבלים את -200 מיליון האלה, ובינם לבין פתיחת מיטות, אין שום קשר.

אלי כהן: אני מבקש לא להטעות את הוועדה.

אלי כהן: והמשא ומתן על הסכם העיצוב נעשה לפני החלטת הממשלה, תאריך החתימה לא מעלה ולא מוריד.

אלי כהן: זה פעם אחת.

אלי כהן: ההבנות בין המנכ"לים היו בתקציב ואחד הדברים שהכי מפריעים לי, זה שלא לומדים את ההיסטוריה.

אלי כהן: הייתה במדינת ישראל תכנית פתיחת מיטות שנקראת תכנית פתיחת מיטות 2000.

אלי כהן: קדמה לתכנית הזאת של ה-1,000 מיטות.

אלי כהן: ושם היה תקציב ייעודי שחולק פר פתיחת מיטות וקיבלנו אותו.

אלי כהן: אז כשהמדינה רוצה לתת כסף לפתיחת מיטות היא יודעת איך.

אלי כהן: וכשהיא רוצה למכור אותו שקל 10 פעמים, היא יודעת איך.

אלי כהן: והתגובה של המשרד לא סתם הייתה לעיתונות – תקננו לא תקצבנו.

אלי כהן: כי אתם לא תקצבתם ולא תקננתם.

אלי כהן: דרך אגב, מול ה-200 מיליון שקלים הועברו חשבוניות.

אלי כהן: הכסף הועברו חשבוניות, הכסף הועבר לקופה ולא הייתה ביניהם חשבונית אחת של פתיחת מיטות בסורוקה.

אלי כהן: אז נא לא להטעות בבקשה, תודה.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: גברתי, כן?

<לילי אילן: שלום, נעים מאד.

<לילי אילן: לילי אילן, מייצגת את פורום בריאות דרום.

<לילי אילן: מצד אחד יש לי דברים להגיד שישכנעו את המשוכנעים, אז אני לא אחזור עליהם.

מאיר כהן: לא צריך.

<לילי אילן: אין שום צורך.

<לילי אילן: מצד שני, יש לי דברים להגיד שלא יימצאו חן בעיני אף אחד ואותם אני אגיד.

<לילי אילן: אני מייצגת פורום של - - -

מאיר כהן: את זה צריך להגיד.

<לילי אילן: של פעילים, פעילות, אנשי רפואה מרחבי הדרום, גם מערד, גם משרדות, ומה שאנחנו בעצם רוצים להגיד היום, זה שאני לא מסכימה אתכם, חברי הכנסת.

<לילי אילן: הנושא של בניית בית חולים חדש הוא בליבת העניין.

<לילי אילן: חיזוק סורוקה צריך לקרות היום, עכשיו.

<לילי אילן: חוסר ההבנות האלה, אי ההבנות - - -

מאיר כהן: אז למה את לא מסכימה איתנו?

<לילי אילן: רגע, רגע.

מאיר כהן: אמרנו את זה שלושתנו חזור ואמור.

<לילי אילן: אני אמשיך.

<לילי אילן: חיזוק סורוקה, העברת הכסף שאנחנו מבינים עכשיו שלא בדיוק ברור על איזה כסף מדובר.

<לילי אילן: זאת אומרת אנחנו כל הזמן, כל החודשים האחרונים שניסינו לדחוף שיועבר הכסף, חשבנו שמדובר על כסף, שהחלטת ממשלה אומרת כסף.

<לילי אילן: ש-98 מיטות ועוד 20 מיטות שיקום אומר כסף לתושבי הדרום בשביל מערכת הרפואה שיכולה לתת להם מענה.

<לילי אילן: אז אנחנו מבינים עכשיו זה לא המצב ומבחינתנו זה מאד מאד מדאיג, אבל מעבר לזה, מה שאנחנו רוצים להגיד זה שאותה החלטת ממשלה בעצם, הנושא של בית חולים חדש נמצא בליבת החלטת הממשלה הזאת.

<לילי אילן: וכאן אני כן מסכימה עם משרד הבריאות.

<לילי אילן: אני חושבת שאלה שתי החלטות שהולכות ביחד – חיזוק סורוקה ובניית בית חולים חדש בדרום, אלה החלטות שהולכות ביחד בשביל - נקרא לזה - עתיד רפואה בר קיימא של הדרום, במיוחד אם אנחנו מדברים על מעבר צה"ל דרומה.

<לילי אילן: לא הזכרנו את זה פה ואני לא רוצה להכניס לפה נושא נוסף, אבל מדובר על גדילה.

<לילי אילן: ההערכות של משרד הבריאות, של ועדת ארנון אפק, שראיתי אותו במקרה יושב בחוץ, הוא לא נכנס לכאן - - -

יעקב מרגי: למה הוא צריך - - - לריב - - -

<לילי אילן: אני לא נכנסת לעניינים האלה.

<לילי אילן: מה שאני באה להגיד זה שכל הנתונים האלה, שאני מתבססת עליהם, אלה נתונים של משרד הבריאות, של הצבא, של כל הגופים המעורבים שאנחנו מתבססים עליהם והם אומרים – הגידול באוכלוסייה עד 2025 הולך להיות קרוב, אוכלוסיית הדרום תמנה קרוב למיליון אנשים.

<לילי אילן: עכשיו, אני לא נכנסת פה לוויכוח - - -

מאיר כהן: רק עשי עמדי חסד, תורידי את הגידול שיקרה מהצבא.

מאיר כהן: הגיעו עד היום 27 משפחות לכל היישובים.

יעקב מרגי: הרכבת עושה עבודה נפלאה.

מאיר כהן: בדיוק.

<לילי אילן: אני לא רוצה להיכנס לזה, כי זה נושא כאוב בפני עצמו בשביל תושבי הדרום, ובטח גם קראתם את הכתובות על ירוחם וכו'.

<לילי אילן: לא ניכנס לזה.

<לילי אילן: אני רק אדבר על הערכות של משרד הבריאות ושל הצבא.

<לילי אילן: ועדת ארנון אפק, כנס מצפה לשוויון בבריאות שהולך לקרות ועוד בטח נראה פה את - - -

מאיר כהן: בשמונה במאי.

<לילי אילן: מה שאנחנו אומרים זה שהעברת הכספים לתקצוב המיטות בסורוקה צריכה לקרות במיידי.

<לילי אילן: אנחנו לא נכנסים עכשיו לנושאים התקציביים האלה.

<לילי אילן: אנחנו תושבי הדרום, מה שתושבי הדרום צריכים זה עוד מיטות בסורוקה.

<לילי אילן: כמו שאמרתם, זה שכל חורף סורוקה מגיעים ל-180% תפוסה, עוד פעם, לא רוצה לשכנע את המשוכנעים, אבל זה מצב קטסטרופאלי.

מאיר כהן: תודה רבה.

<לילי אילן: רגע, משפט אחרון.

<לילי אילן: נושא בניית בית החולים החדש, בנייה ותכנון, אנחנו יודעים שרק תכנון זה יהיה 10 שנים, צריך גם לקרות ולהיות מתוקצב היום.

<לילי אילן: ואם אנחנו מבינים נכון את מה שמשרד הבריאות אומרים, זה מאד מאד מדאיג לגבי ההתפתחות של בניית בית חולים חדש בדרום.

<לילי אילן: זה כל מה שרציתי לומר.

טלי פלוסקוב: רק דבר אחד, כל מה שאמרת זה דווקא מה שאנחנו אמרנו, אז עם מה לא הסכמת איתנו?

<לילי אילן: שבית חולים חדש, אמרתם - - -

מאיר כהן: גברתי, תודה לך.

טלי פלוסקוב: שזה ייקח 10 שנים.

מאיר כהן: אנחנו בשעה 11:00 צריכים לעבור לישיבה הבאה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

<נירית זידר: פחות מדקה.

<נירית זידר: נירית זידר, נציגה של האגודה לזכויות החולה.

<נירית זידר: אנחנו פעילים מאד בתחום של רפואה שהיא שוויונית כמו במרכז גם בפריפריה, גם בצפון, גם בדרום.

<נירית זידר: אני אתמקד עכשיו בדרום ובתוך הדרום בסורוקה.

מאיר כהן: שנייה רגע, חגי, אם הוא מגיע אנחנו נאריך בחמש דקות.

מאיר כהן: תבדוק את זה שוב מול היועץ שלו.

מאיר כהן: אנחנו נהיה מוכנים לחכות.

<נירית זידר: אנחנו בין השאר יזמנו הצעת חוק שתוביל ליתר שוויון של רפואה בפריפריה בין קופות החולים, יוכלו הפציינטים לקבל שירותים מקופה אחת, אפילו שהם חברים בקופה אחרת, וכן הלאה.

<נירית זידר: הנתונים שהובאו כאן וחולקו כאן, הם יחסית מתונים לעומת נתונים שאני נחשפתי אליהם ממרכז אדווה, שהם נתונים עדכניים באמת מזעזעים.

מאיר כהן: של התורים הארוכים.

<נירית זידר: גם, לא רק.

<נירית זידר: אין ספק שתושבי הדרום מקבלים שירותי רפואה גרועים לעומת - - -

יעקב מרגי: תוחלת החיים קצרה יותר.

<נירית זידר: כולנו בעד בית חולים נוסף, כולנו יודעים שזה ייקח עוד הרבה זמן, ולכן אנחנו מאד תומכים בכך שתקציבים יגיעו לבית החולים סורוקה.

מאיר כהן: תודה רב.

<נירית זידר: רגע, אני אגיע לפואנטה.

מאיר כהן: לא, את לא.

מאיר כהן: את תפסיקי לדבר עכשיו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בסדר.

<נירית זידר: אוקיי.

מאיר כהן: אם יש לך להגיד עוד משהו חשוב, אבל עד שתגיעי לפואנטה.

טלי פלוסקוב: אמרת שזה יהיה קצר.

מאיר כהן: אמרת קצר.

<נירית זידר: אמרתי בנקודות.

<נירית זידר: הפואנטה - - -

מאיר כהן: דיברת בנקודות על אלף נקודות.

מאיר כהן: בבקשה.

<נירית זידר: אז הפואנטה היא שאנחנו חוזרים ורואים החלטות של ממשלה שאינן מיושמות ואנחנו מבקשים מהוועדה לגרום לכך שההחלטות תיושמנה.

מאיר כהן: 70% מהחלטות הממשלה לצערי לא מתממשות.

מאיר כהן: לכן אנחנו נאחזים בציפורניים, כי ההחלטות האלה בנושא הבריאות, הן החלטות של פיקוח נפש.

מאיר כהן: אז גם אם אנחנו לא מרגישים בחירום לגבי החלטות אחרות, אבל יש החלטות שאין פיקוח נפש.

מאיר כהן: ומי שגר שם יודע שאם ההחלטה הזאת לא תמומש, אנשים ימותו.

מאיר כהן: אנשים ימותו.

מאיר כהן: לא יתקלו באי נוחות, אנשים ימותו.

מאיר כהן: ולכן אנחנו נמצאים פה.

מאיר כהן: האוצר, אתה לא תצא בלא כלום.

מאיר כהן: שתי דקות, תגיד את - - -

<אורן גבע: חשוב לי להתייחס רק לסוגית המענקים שנאמר פה שהאוצר לא תקצב לגבי - - -

מאיר כהן: נכון.

<אורן גבע: שתי האמירות האלה פשוט לא נכונות.

<אורן גבע: אנחנו תקצבנו במלוא עלות המענקים.

<אורן גבע: אני כן מודע לזה ש - - -

יעקב מרגי: נגמר התקציב, אז - - -

<אורן גבע: שנייה, שנייה.

יעקב מרגי: הוא לא מת, הוא רק הפסיק לנשום.

<אורן גבע: זה נמשך קדימה כרגע גם לשנות התקציב הנוכחיות של 2015-2016.

<אורן גבע: תקציב 2017-2018 עוד לא אושר - - -

מאיר כהן: יושב כאן האיש המוסמך של קופת החולים, שאומר לפרוטוקול ולכולנו, שמדצמבר 2014, תתקן אותי, הם משלמים, לא קיבלו שיפוי מכם.

מאיר כהן: בבקשה

<אורן גבע: אז אני אגיד לך, אנחנו תקצבנו את משרד הבריאות בתקציב משרד הבריאות ואת המענקים.

<אורן גבע: אני כן מודע שיש איזו שהיא בעיה - - -

טלי פלוסקוב: אז בואו - - -

יעקב מרגי: סכומי - - -

מאיר כהן: רגע, רגע.

<אורן גבע: אני אומר המידע הועבר ממש בימים האחרונים שיש בעיה טכנית מסוימת, חשבותית, שבגללה הסכום עוד לא הועבר.

<אורן גבע: זה לא שהוא לא תוקצב, הוא פשוט לא - - -

טלי פלוסקוב: אז הוא יעבור?

<אורן גבע: הוא אמור לעבור בימים הקרובים.

מאיר כהן: אוקיי.

<אורן גבע: אם הוא לא עובר, זו בעיה טכנית.

מאיר כהן: אלי, אני אבקש ממך לדווח עוד שלושה שבועות, אני מבקש ממך במכתב ליושב ראש ועדת הרווחה, מר אלי אלאלוף, שאכן הכסף הזה עבר.

אלי כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: או לא עבר.

מאיר כהן: או לא עבר, בוודאי.

<שירה ארנון ברגמן: אני רק רוצה לומר לגבי המענקים, ממש בדקה.

יעקב מרגי: יש לי עוד דיון.

מאיר כהן: אני אתן לך לסכם.

מאיר כהן: אני רוצה שתסכמו דקה כל אחד.

מאיר כהן: תודיע שם שתאחר בחמש דקות.

יעקב מרגי: אוקיי.

מאיר כהן: בבקשה.

<שירה ארנון ברגמן: אדוני, ממש בדקה, סקירה רגע על המענקים.

<שירה ארנון ברגמן: הסכם הרופאים נחתם בשנת 2011 והוא מסתיים בשנת 2018.

<שירה ארנון ברגמן: המדינה הקצתה 637 מיליון שקלים למענקים.

<שירה ארנון ברגמן: בפועל, עד סוף שנת 2014 אנחנו שילמנו או נשלם מה שאנחנו, הדלתא הקטנה, אנחנו שילמנו 700 מיליון שקלים.

<שירה ארנון ברגמן: זאת אומרת המדינה הקצתה יותר ב-70 מיליון שקלים לעומת מה שהיא התחייבה בהסכם הרופאים.

<שירה ארנון ברגמן: בשנת 2015 המדינה הקצתה עוד 75 מיליון שקלים מחוץ להסכם הרופאים, וגם שם היה תעדוף לפריפריה.

<שירה ארנון ברגמן: בשנת 2016 המדינה תקצבה עוד פעם 75 מיליון שקלים ושם, אנחנו בתוך שבוע מפרסמים מסמך למי ילכו המענקים האלה, וזה בעיקר השנה ילך לפריפריה.

<שירה ארנון ברגמן: אנחנו עשינו שינוי וזה ילך בעיקר בעיקר לפריפריה, לעזור לפריפריה וגם למומחים.

מאיר כהן: אלה שני דברים שונים.

מאיר כהן: שמענו שני דברים שונים.

מאיר כהן: שמענו את האוצר שאומר שבעוד כמה שבועות הכסף יעבור, יש בעיה טכנית; ושמענו אותך שאת אומרת - - -

<שירה ארנון ברגמן: 2014.

<שירה ארנון ברגמן: בשנת 2015 המכתב שפורסם בתחילת 2015 הצהיר בפירוש שהכסף ישתלם במהלך שנת 2016, כי אנחנו צריכים לבדוק כמה פנקסים נפתחו, מה המצב.

<שירה ארנון ברגמן: זה פורסם וזה ידוע מראש.

<שירה ארנון ברגמן: זה פורסם באתר של הר"י, זה פורסם בתקשורת.

מאיר כהן: אוקיי.

<שירה ארנון ברגמן: אז לגבי הכסף של שנת 2015, אנחנו התחייבנו לשלם אותו - - -

טלי פלוסקוב: אבל הוא ישנו.

<שירה ארנון ברגמן: ישנו, בטח שישנו.

<שירה ארנון ברגמן: הוא שמור, התחייבנו.

<שירה ארנון ברגמן: זו התחייבות.

<אורן גבע: אני רק אוסיף שיהיה ברור שהסכום שלא עבר בגלל הבעיה הטכנית הזאת, זה סכום של כ-60 מיליון שקלים שצפויים לעבור.

<אורן גבע: כפי שאמרה נציגת משרד הבריאות, מתוך 700 מיליון שקלים כבר עברו 640.

<אורן גבע: כלומר, החלק הארי של הסכום הועבר באופן מלא, וכעת יש עם ה-60 מיליון שקלים בעיה טכנית, חשבותית, שאמורה להיפתר בימים הקרובים.

אלי כהן: המתנו 15 חודש, נמתין עוד חודש.

אלי כהן: אנחנו שמחים לתת הלוואה למדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: שלושה שבועות.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: חברי הכנסת, דקה, דקה וחצי כל אחד.

מאיר כהן: אדוני, מרגי.

טלי פלוסקוב: אני אתחיל.

מאיר כהן: טלי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: טוב, אני באמת מאד שמחה שהדיון הזה כן התקיים.

טלי פלוסקוב: קיבלנו כמה תשובות.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שכל הגופים, כולל בית החולים סורוקה, וחבל שהיינו צריכים להתכנס לוועדה הזאת כדי שהדברים פתאום יתבהרו.

טלי פלוסקוב: נראה לי שצריכים ללמוד לשבת ביחד, האוצר והבריאות והנציגים של בתי החולים ולא רק סורוקה.

טלי פלוסקוב: זה אחד.

טלי פלוסקוב: שניים, אני רוצה שוב פעם להגיד לוועדה, בית חולים חדש זה מצוין.

טלי פלוסקוב: אנחנו כמובן רוצים לקדם את זה, אבל זה משהו שהוא באופק מאד מאד מאד רחוק.

טלי פלוסקוב: לכן כולנו צריכים עכשיו להתמקד ולחזק את בית החולים סורוקה.

טלי פלוסקוב: זאת המטרה שלנו.

טלי פלוסקוב: ואני, כמובן, כמו שאמרנו, לא הצלחתי לקבל תשובה איפה אותם כספים ל-118 מיטות.

יעקב מרגי: הוא לא היה, אל תחפשי אותו.

מאיר כהן: הוא לא היה.

מאיר כהן: בדיוק.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להבין, כשעברה החלטת הממשלה – חבל שאין מולי את החלטת הממשלה כי אני יודעת איך נראות החלטות ממשלה.

טלי פלוסקוב: כשיש החלטות ממשלה כותבים נושא וכותבים סכום.

טלי פלוסקוב: אז אני רוצה לדעת איפה הסכום הזה.

טלי פלוסקוב: האם הוא עדיין נשאר באוצר?

טלי פלוסקוב: אז אנחנו צריכים לדעת איך למשוך אותו.

טלי פלוסקוב: ואם הוא הועבר לכלכלית, אז אני רוצה לדעת איפה כללית ואיפה סורוקה.

טלי פלוסקוב: אני לא יוצאת בסיפוק מישיבה זו.

טלי פלוסקוב: יש לי כמה דברים שקיבלתי תשובות, אבל את התשובה העיקרית אני לא קיבלתי.

מאיר כהן: תודה גברתי.

מאיר כהן: בבקשה אדני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קודם כל בהחלטת הממשלה נעשה משהו ואני לא ציני.

יעקב מרגי: בדרך כלל משרד הבריאות והמדינה לא אוהבת לתקנן.

יעקב מרגי: כי ברגע שמתקננים צריך לשלם.

יעקב מרגי: זה מחיר.

יעקב מרגי: יש עלות.

יעקב מרגי: אז קודם כל תקננו.

יעקב מרגי: על העלות, על התקצוב לא נתנו את הדעת.

יעקב מרגי: כנראה לא חשבו לתת את הדעת בכלל, כמו שעושים לכם את זה בהרבה דברים.

יעקב מרגי: כשמבקשים להרחיב מחלקה מסוימת, הוא אומר לך אני מעביר לך תקציב פיתוח, תעשה את זה שם, מתוך זה.

יעקב מרגי: זה לא משהו תוספתי.

יעקב מרגי: ואני לא יצאתי מרוצה בכלל מהדיון.

יעקב מרגי: לא בגלל שלא היה דיון.

יעקב מרגי: היה דיון מעמיק, שם את הדברים על השולחן.

יעקב מרגי: מעבר להודעות לתקשורת סתמיות ולא מפורטות, כי התרגלו שהציבור בישראל לא יורד לשורות הקטנות אלא מספיקה הכותרת, ואסור שזה יקרה, במיוחד בתחום הבריאות.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לכם כתושב הנגב וכאזרח במדינת ישראל, ואני בדרך כלל, מי שמכיר אותי, לא מתלהם ולא מוציא הצהרות סתם ולא פופוליסט ולא כלום.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שהחיים בדרום, שתושבי הדרום חיים פחות בגלל זה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר לכם, אני לא רופא, אבל בפרקטיקה, בחיים האישיים של בני משפחתי, אני יודע שהיה צריך לחכות לניתוח ערמונית יותר משמונה חודשים.

יעקב מרגי: מה הנזקים הבלתי הפיכים שנגרמו לאותו אדם?

יעקב מרגי: עכשיו, מדברים על שמונה חודשים, לא מדברים על שנה ושנתיים עם ברך פגועה, מה זה עושה לחוליות בגב ולשאר איכות החיים וכל זה.

יעקב מרגי: והמדינה משלמת על זה טבין וטקילין יותר.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לישר קו, הגיע הזמן.

יעקב מרגי: אין פריפריה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: התשתיות קרבו את הדרום למרכז ואת המרכז לדרום, ואנחנו רואים את זה כל בוקר, השכם והערב בתנועתיות בתוך האוכלוסייה.

יעקב מרגי: אין פריפריה.

יעקב מרגי: אין סיבה שאנחנו ננציח את זאת בפערים.

יעקב מרגי: אנחנו מנציחים זאת בפערים.

יעקב מרגי: יש לנו קו מסוים במרכז, צריך להתאים את זה.

יעקב מרגי: ואני פונה לרגולטור.

יעקב מרגי: אם הרגולטור לא מרגיש בצורך, ועל זה אני מצטער בדיון הזה, אני הייתי מצפה מהרגולטור שיבוא פה לשולחן ויאמר – כן, אנחנו מודעים לכך, אנחנו הולכים ללחוץ על משרד האוצר להביא את התקציב הזה.

יעקב מרגי: אבל מה אנחנו?

יעקב מרגי: אנחנו מתכנסים שוב.

יעקב מרגי: סליחה שאני אומר לך את זה, את יושבת כאן ואני אומר לך כמשרד, לא ברמה האישית, את אומרת לי שוב כמעט את אותה תשובה מנוסחת כזו, אם לא היינו צריכים לעצור אותך ולבקש את ההבהרות, לשים את ההגדרות הנכונות, היינו גם יוצאים עם איזה מצג שווא שכביכול – קיבלתם, מה אתם רוצים.

יעקב מרגי: תסתדרו ביניכם.

יעקב מרגי: אין את זה.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם רבותי, זה לא בגלל שיש החלטת ממשלה וצריך לקיים אותה.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: המציאות במקום מחייבת, ואני מסכים איתך, אדוני יושב הראש, שאנחנו לא שמים V.

יעקב מרגי: כל מה שתחליט, עוד כינוס של חברי הכנסת, מחוץ לוועדה, כפורום תומך, כפורום מעודד, אנחנו נהיה שם.

מאיר כהן: תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: היה חשוב לשמוע את הדברים שלך.

יעקב מרגי: אני התנצלתי, אני יוצא מהדיון.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: בהצלחה.

מאיר כהן: חברים, שימו לב, מספר דברים.

מאיר כהן: הוועדה הזאת קובעת שהחלטת הממשלה לא יושמה ולא הועברו כספים תוספתיים כהחלטת הממשלה.

מאיר כהן: על כן הוועדה רואה בחומרה את אי יישום החלטת הממשלה לחיזוקו של בית חולים סורוקה, כפי שנוסחה בהחלטת הממשלה מספטמבר 2014.

מאיר כהן: אנחנו דורשים ממשרד הבריאות יישום מיידי של ההחלטה בכסף תוספתי, שמשמעותו כסף שווה ערך להקמת 98 מיטות, אלא אם כן מיטות השיקום שהוקמו הן חלק מהסך הכל שציינתי.

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: בנפרד.

<אהוד דודסון: עוד 20.

מאיר כהן: עוד 20.

מאיר כהן: אז 98 מיטות 20.

מאיר כהן: הוועדה דורשת ממשרד הבריאות וממשרד האוצר לתמוך באפליה מתקנת בהרחבת חדר המיון של סורוקה.

מאיר כהן: ובכוונה אני מציין באפליה מתקנת.

מאיר כהן: אני רק אפתח סוגריים ואגיד, שחברי הכנסת טלי, אני ומרגי, מבקשים לפגוש את שר הבריאות כהמשך לפגישה הזאת, ואנחנו מבקשים שהנציגים המכובדים של קופת חולים כללית ומנהל בית החולים, יהיו נוכחים בפגישה שעל מועדה אנחנו נודיע לכם בנפרד, כי אנחנו לא מתכוונים להרפות.

מאיר כהן: שיפוי מענקי הפריפריה כפי שהובטח על ידי משרד האוצר ומשרד הבריאות, ואנחנו מבקשים ממר אלי כהן, סמנכ"ל הכספים, ליידע את יושב ראש הוועדה, כמו שביקשנו, תוך שלושה שבועות מהיום.

מאיר כהן: גם אם תתחילו במשא ומתן או אמירות, אני מבקש ליידע את הוועדה.

מאיר כהן: הדבר האחרון, אני מבקש מחברת הכנסת טלי פלוסקוב שייערך דיון ביוזמתה, בכוונה אני לא אעשה את זה, אני יושב ראש הוועדה עכשיו, במליאת הכנסת בהצעה לסדר, שאנחנו נעשה הכל בכדי שבמליאת הכנסת הדברים יישמעו.

מאיר כהן: הגם שהם נשמעו, אסור לנו להרפות בנושא סורוקה.

מאיר כהן: אסור להרפות בנושא סורוקה עד שהדברים יתבהרו.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב הראש, רק סליחה שאני קוטעת אותך.

טלי פלוסקוב: לידיעתכם, אני הגשתי שאילתה בישיבת מליאת הכנסת לשר הבריאות, ומשום מה השאילתה לא אושרה.

טלי פלוסקוב: אוקיי?

טלי פלוסקוב: רק שיהיה ברור.

טלי פלוסקוב: לא הוא מאשר, אלא יושב ראש הכנסת, אבל השאילתה לא אושרה ולכן בעצם זה - - -

מאיר כהן: אני חייב לציין, בכדי לסכם את דברי, משיחותיי עם שר הבריאות, אני הבנתי שהדברים, שהבקשות, הסוגיות שאנחנו מעלים כאן, נופלות על אוזניים קשובות.

טלי פלוסקוב: חד משמעית.

מאיר כהן: ואני מאד מקווה שאנחנו נערוך את הפגישה הזאת.

מאיר כהן: אנחנו נשתדל לעשות אותה אפילו בפגרה, בכדי לא לחכות לסבב הבא.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד תודה רבה לכל האורחים שהגיעו לכאן.

מאיר כהן: רק עוד דבר אחד, אני חוזר על הדברים שלי.

מאיר כהן: הסוגיה הזאת, שקשורה לבית החולים סורוקה, היא יותר מאשר לבתי חולים אחרים, כי כל סקר וכל בדיקה וכל מחקר מראים ללא שום ספק שתוחלת החיים של אנשי הנגב היא נמוכה יותר בפערים משמעותיים מאשר במרכז הארץ ומהצפון.

מאיר כהן: ודבר כזה לא יכול להשאיר אותנו אדישים ואנחנו נעשה הכל בכדי לשפר את המצב עוד בחודשים הקרובים.

מאיר כהן: תודה רבה אנשים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

מאיר כהן: הוועדה סגורה.

מאיר כהן: סטודנטים, תישארו כאן, יש בוחן.

מאיר כהן: תודה רבה, חברים.