ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 143, 2016-01-12 09:06

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום 12 בינואר 2016, ב' בשבט תשע"ו.

אלי אלאלוף: השעה 09:06 ואני שמח לפתוח את הישיבה היום ביום המאבק בסוכרת העולמית.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני מרגיש במשפחה, אתם רואים גם עלי ואני גם מאלה שסובלים ומתמודדים עם העניין הזה, אבל לשמחתי בינתיים אני נראה טוב.

אלי אלאלוף: אני רוצה לברך את חברי, חברי הכנסת שנמצאים פה, מירב בן ארי, ד"ר עבדאללה אבו מערוף, חבר הכנסת משולם נהרי והחברים פרופסור איתמר רז ופרופסור ארנון אפק.

אלי אלאלוף: אני רוצה לפתוח ולהגיד שהוועדה שלנו, למרות שזה לא כל יום יום הסוכרת, אנחנו מנסים להתמודד עם הנושאים של בריאות הציבור לכל אורך השנה ובזמן האחרון גם בשבוע שעבר ביום הבריאות העולמי, אנחנו עד ההוראות המרשימות והפשוטות דווקא של פרופסור בשרה, מבית החולים האנגלוסקסי בנצרת, שהזכיר לנו שאם היו מסבסדים יותר את הלחם השחור, אז היו עושים מצווה גדולה לכל תושבי המדינה, ואני חושב שזו הערה כל כך פשוטה, קצת יקרה בשלב זה, אבל אם נאבק, נדע גם בזה להוריד את יוקר המחייה ולתת יותר בריאות לכל אחד מאיתנו.

אלי אלאלוף: אני גם רוצה להגיד שאתמול היה לנו דיון על נושא בריאות בנושא רופאי שיניים והפרה-רפואיים והרישיון שלהם, בעיקר כדי לעודד עלייה וגם כדי לקלוט תושבים חוזרים.

אלי אלאלוף: אני חושב שגם שם אחד הדברים שהתחייבנו לטפל בהם, עם שר הבריאות ושר הקליטה שבמקרה היה גם פה איתנו, זה הנושא של הפודיאטרים, שגם להם יש תפקיד, שיכולים לתקן את הסבל של חולי הסוכרת ומקצועות אחרים.

אלי אלאלוף: אני באופן אישי מודה באשמה וגאה בזה, להיות חבר של פרופסור איתמר רז, על בסיס לא רפואי.

אלי אלאלוף: זה גילוי נאות שאני רוצה לציין פה ולתת לפרופסור איתמר רז לפתוח.

<ארנון אפק: אני אפתח.

אלי אלאלוף: הסכם ג'נטלמני.

אלי אלאלוף: בסדר.

<ארנון אפק: תודה רבה חבר הכנסת אלאלוף, תודה רבה לחברי הכנסת ולכל הנוכחים.

<ארנון אפק: אני חושב שזו באמת הזדמנות להראות את שיתוף הפעולה של כולנו יחד, הממשלה והכנסת והגופים המקצועיים שבטח ידברו, להראות איך אפשר לקדם נושא לרווחת תושבי ישראל.

<ארנון אפק: אני לא אגע בצדדים המקצועיים, פרופסור רז, ואחר כך הנוכחיים בוודאי יוכלו להוסיף, אבל אני רק אומר גם את ברכתו של שר הבריאות, הרב ליצמן ושל מנכ"ל המשרד, משה בר סימן טוב בנשוא הזה, ואני יכול לבשר לכם שבמשרד הבריאות החליט השנה להכליל כחלק מתכנית העבודה שלו, גם את המאבק במחלת הסוכרת ומניעת מחלת הסוכרת, שזה אפילו עוד יותר חשוב מהמאבק וזאת באמצעות בניית תכנית לאומית למאבק במחלת הסוכרת.

<ארנון אפק: מי שעומד בראש המועצה הלאומית שמייעצת למשרד הבריאות בנושא הסוכרת זה פרופסור איתמר רז, והוא בטח יציג לכם עוד מעט את עקרונות התכנית.

<ארנון אפק: מדובר בתכנית כוללנית שתתקוף את הנושא הזה מההתחלה ועד הסוף, מהמניעה ועד הטיפול בחולים הקשים ביותר, והיא תעשה את זה כמובן גם בשיתוף פעולה עם גורמי המקצוע וגם עם העמותות, כי בינינו שיתוף הפעולה, חבר הכנסת אלאלוף, הוא ערך וזה לא רק.

<ארנון אפק: אנחנו באמת רוצים דרכם להגיע לאזרחים ולאפשר לשנות את הדבר הזה והכי הכי חשוב למנוע.

<ארנון אפק: כשאתה מונע את המחלה, זו הדרך הכי הכי טובה.

<ארנון אפק: היא גם מונעת סבל אבל גם חוסכת כסף.

<ארנון אפק: לכן אני רוצה להודות לך בשמנו, בשם משרד הבריאות – השר והמנכ"ל – על השותפות כאן, ואני אעביר את רשות הדיבור לידידי, פרופסור איתמר רז, שעומד בראש התכנית הלאומית לסוכרת, שהיא חלק מעומדי האש ותוכנית העבודה של משרד הבריאות לשנת 2016.

<איתמר רז: אז תודה רבה חבר הכנסת אלאלוף על היום הזה ועל הנכונות שלך להתגייס ולעזור לנו.

<איתמר רז: תודה לחברי הכנסת שהצטרפו.

<איתמר רז: דבר ראשון אני באמת רוצה להגיד תודות.

<איתמר רז: אני רוצה להיות קצר כדי לאפשר לאנשים אחרים את הזמן.

<איתמר רז: אני חייב להגיד תודות בלתי רגילות למשרד הבריאות.

<איתמר רז: אני מתחיל בארנון אפק שהיה המנכ"ל הקודם, ובמסגרת היותו המנכ"ל הקודם עזר לנו לבנות את התכנית הלאומית; ובמקום לפרט את התכנית הלאומית, אני רק רוצה להסביר מה זה תכנית לאומית.

<איתמר רז: אנחנו בנינו תכנית לאומית על סמך דרישות ה-OECD, דרישות הארגון העולמי לסוכרת, כשבדקנו שבכל תחום מן המניעה, הטיפול, מעטפות נוספות, בכל תחום אנחנו נהיה מסוגלים לתת מענה.

<איתמר רז: התכנית נבנתה עם כ-150 מומחים בשדרות שונות במדינת ישראל, רובם אנשי סוכרת או גורמי סיכון לסוכרת או מחלות שנלוות לסוכרת.

<איתמר רז: התכנית הזאת הוצגה למנכ"ל הקודם, פרופסור ארנון אפק פעמיים, פעם אחת במשך שעתיים, פעם שנייה עברנו עליה יום שלם, קיבלנו את ההמלצות שלו, את האישורים שלו וכתבנו תכנית שהיום הוצגה באירופה וכבר משלחות מאירופה מתחילות לבוא וללמוד מאיתנו איך עושים תכנית לאומית, כולל איזו שהיא גישה או בקשה שקיבלנו ממדינות ערב.

<איתמר רז: אז מהבחינה הזאת התכנית היא יותר מן הכלל טובה.

<איתמר רז: אני רוצה מאד לברך את השר ליצמן שקיבל אותנו בידיים פתוחות, עזר לנו, ביחד עם פרופסור ארנון אפק וביחד עם המנכ"ל החדש, המצוין, פרופסור משה בר - - -

אלי אלאלוף: עוד לא פרופסור.

<איתמר רז: בלי פרופסור, סליחה.

<איתמר רז: למרות שבאיטליה כל אחד פרופסור, אז תלוי איפה אתה.

<איתמר רז: ואנחנו באמת במקום מצוין מבחינת זה שהמשרד קיבל את התכנית, התכנית נכנסת לשלבי הפעלה וגם מתוקצבת לא מעט דרך המשרד.

<איתמר רז: אבל בנשימה אחת, שאנחנו מדברים על הבעיה, יש לנו מגפה קשה מאד שרק הולכת וחמירה.

<איתמר רז: אם בשנת 1990 היו בישראל כ-280,000 חולי סכרת, היום אנחנו מעריכים את מספרם כמתקרב ל-600,000 חולי סוכרת.

<איתמר רז: והבעיה היא שעדיין סוכרת היא גורם מרכזי לאשפוזים בבתי חולים.

<איתמר רז: 40% המאושפזים בפנימיות הם חולי סוכרת.

<איתמר רז: 70% המאושפזים ביחידות הלב הם עם סוכרת או עם טרום סוכרת.

<איתמר רז: סוכרת היא הגורם המרכזי לעיוורון בין הגילאים 40 ל-65.

<איתמר רז: סוכרת היא הגורם המרכזי לקטיעות רגליים בישראל.

<איתמר רז: אנחנו מדברים היום על כ-1,400 קטיעות שלמעלה מ-1,000 מהן הן תוצאה של הסוכרת.

<איתמר רז: סוכרת היא גורם מרכזי לדיאליזה.

<איתמר רז: למעשה, קרוב ל-50% מחולי הדיאליזה הם חולי סוכרת.

<איתמר רז: זאת אומרת שלמרות שאנחנו עושים עבודה יוצאת מן הכלל, ואני רוצה לברך בעיקר את קופות החולים, שבאמת התגייסו לעניין, הבינו את חשיבתו וכבר מזה 20 שנה מפעילות תכניות יוצאות מן הכלל, למרות הכל, אנחנו לא מצליחים לעצור לא את המגפה ולא את תוצאותיה.

<איתמר רז: והמשמעות של הדבר הזה, שאנחנו חייבים להתחיל בכל שדרות העם.

<איתמר רז: זה לא יכול להיעצר בחולים עצמם.

<איתמר רז: אנחנו הגשנו לכנסת לפני מספר שנים את חוק בריאות ישראל.

<איתמר רז: הגישה אותו חברת הכנסת רחל אדטו בזמנו.

<איתמר רז: החוק הזה יושב היום אצל אחמד טיבי, ואני חושב שהגיע הזמן להרים את החוק הזה.

<איתמר רז: אנחנו עושים הרבה מאד מפעלות בערים שונות.

<איתמר רז: יושבת פה נציגת עמותת מהיום, איילת, שלמעשה אנחנו נכנסים בכ-10 ערים ופועלים.

<איתמר רז: היה חוק של מדינת ישראל, שלמעשה הופעל על ידי משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד הספורט ותוקצב, אם אני זוכר נכון, בסדר גודל של קרוב ל-180 מיליון שקלים, וזה שיפר מאד את איכות הבריאות בכ-20 ערים בישראל, אבל באיזה שהוא שלב הסכום הזה קוצץ.

<איתמר רז: אנחנו חייבים להבין שאם אנחנו רוצים למנוע מחלות בכלל וסוכרת בפרט, אנחנו חייבים את ההתערבות בסך כל השדרות בישראל.

<איתמר רז: קודם כל בילדים.

<איתמר רז: תיארת מאד נכון, אנחנו חייבים ליצור מצב שהנושא של השמנת ילדים והמחלות הכרוכות בה, אנחנו נוכל להתמודד איתן.

<איתמר רז: נתנו בזמנו הצעה למשרד לסימון מסוים כדי למנוע פרסום של מזון לא נכון, כמו שקיים באירופה.

<איתמר רז: בזמנו זה לא עבר.

<איתמר רז: אני מקווה שהיום המשרד יעביר את זה, אבל חייבים לעשות תכנית לאומית לשיפור הבריאות של כלל הציבור, ובעיקר להתערבות בגני ילדים ובבתי הספר.

<איתמר רז: אני חושב שאני אעצור פה, מר אלאלוף, כדי באמת לתת לאנשים אחרים את האפשרות להתבטא, אבל המסר העיקרי שלנו פה הוא כפול.

<איתמר רז: אחד, תודות למשרד הבריאות ובקשה להצטרפות של הוועדה לתכנית לאומית למניעת הסוכרת והטיפול בה, ובעיקר התערבות באוכלוסיות חלשות.

<איתמר רז: קיבלנו גם הבטחה ממשה בר סימן טוב, שהמשרד כמשרד שם לו לדגל לטפל באוכלוסיות חלשות, לטפל באוכלוסיות שאין להלן נגישות לתרופות, שאין להן נגישות כמו ליתר האוכלוסיות, והדבר הזה חוצה ולא יכול להיגמר במשרד הבריאות.

<איתמר רז: הוא חייב לעבור בצורה מאד ברורה למשרד האוצר.

<איתמר רז: יש לנו במדינת ישראל, אני לא יודע את המספר המדויק, ארנון אולי אתה תגיד אותו, אבל אנחנו מעריכים אותו בכ-15% של האוכלוסיות שפשוט לא מטופלות כמו שצריך, בגלל ששום ביטוח שקיים היום במדינת ישראל לא יכול לכסות אותן.

<איתמר רז: לא הסל ולא השב"ן ולא ביטוחים פרטיים כאלה או אחרים.

<איתמר רז: אנחנו חייבים למצוא לכך פתרון.

<איתמר רז: זה מבחינת התכנית הלאומית, וכמו שהדגשתי, צריכה לצאת מפה החלטה שאנחנו מתחילים להזהיר את כל בריאות ישראל, בין שזה יהיה אחמד טיבי שאצלו זה יושב היום, או שנחליט שאנחנו מעבירים את זה לאיש אחר שמבין את החשיבות העצומה של הדבר הזה.

<איתמר רז: והיום מדינת ישראל בשלה לקבל את חוק בריאות ישראל.

<איתמר רז: צריך פה מנהיגות שתיתן את הדרך, שתסמן את הדברים איך אנחנו משפרים בריאות.

<איתמר רז: אז יש דברים שאנחנו עושים היום.

<איתמר רז: למשל, כל הנושא של הוצאת הסוכר מהאוכל, או יידוע של אנשים על מה זה ואיך להימנע וכו'.

<איתמר רז: הדברים האלה נעשים, אך צריך תכנית הרבה יותר יסודית, הרבה יותר ברורה, שתפנה לראשי עיריות ותדאג לתת אפשרות לאנשים לעשות פעילות גופני, שתדאג לתת אפשרות לאנשים להגיע לאוכלים בריאים.

<איתמר רז: אתה בדיוק ציינת את זה, חבר הכנסת אלאלוף, לחם שחור, אם אנחנו היינו יכולים להנגיש לאוכלוסייה שלנו לחם בריא, זה יכול היה לעשות שינוי דרמטי בציבור ואנחנו צריכים להיות מסוגלים להבין את העניין ולתקצב את העניין.

<איתמר רז: אז אני מאד מודה לך על האפשרות לפתוח את הדיון.

מירב בן ארי: אפשר לשאול אותך רק כמה אחוז מהאוכלוסייה בישראל חולי סוכרת?

<איתמר רז: אם מדברים על אחוז, אז מעל גיל 20 מדובר על בין 8% ל-9%.

<איתמר רז: אם מדברים מספרית, אנחנו יודעים על 520,000-530,000 חולי סוכרת.

<איתמר רז: אנחנו מעריכים שיש בישראל עוד כ-10% עד 15% שאינם ידועים, ולכן אנחנו מדברים על סדר גודל של 600,000 חולי סוכרת ועוד מספר דומה של אנשים שיש להם דבר שנקרא טרום סוכרת, שהם בסיכון לסוכרת, והם האוכלוסייה החשובה ביותר להתערב בה, משתי סיבות.

<איתמר רז: הם יפתחו את הסוכרת אם לא נתערב בזמן, ואם למרות שאין להם את הסיכון לפגיעות בעיניים, בכליות, בעצבים, שהזכרתי, הם באותו סיכון פחות או יותר למאורעות לבביים ולמאורעות מוחיים, שזה הגורם העיקרי בכל דרך אחרת לתחלואה ולתמיכה.

אלי אלאלוף: תודה רבה, פרופסור איתמר רז.

אלי אלאלוף: אני רק רוצה להזכיר לפרופסור איתמר רז, שפעם הייתי מעורב בנושא של מפעל ההזנה לבתי הספר.

אלי אלאלוף: חשבנו, באמצעות מפעל ההזנה להכניס מודעות למערכת החינוך וחינוך לצעירים להתמודדות אצלם בנושא הזה של הסוכרת והשמנת יתר.

אלי אלאלוף: למרות כל הברכות שמגיעות, ובוודאי בתקופה שאני פה בוועדה, בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות ועם פרופסור אפק, למרות שהוא פה, אני אגיד את זה בנוכחותו, שיתוף הפעולה הוא אדיר.

אלי אלאלוף: אבל מי שלא השקיע, מי שלא רצה להשקיע אז בהתמודדות הזאת, זה משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: לא קיבלנו אז את שיתוף הפעולה ואני חושב שהיום, אני כבר רחוק מהעסק מספר שנים, אבל אני מאמין שמפעל הזנה שנוגע ל-300,000 ילדים היום, כל יום, ש - - - עושה, אז יש מקום לעשות פעילות אינטנסיבית ודרכה, ובתוספת תקציבית שולית לגמרי, אפשר להגיע להסברה ולאכילה נכונה.

אלי אלאלוף: גם בפעילות שעשינו בזמנו עם מכבי בדימונה, אז החינוך של המשפחה התחיל בחינוך של הילדים.

אלי אלאלוף: עם חברים שחלקם נמצאים פה שהיו ביזמה הזאת, אנחנו ראינו שחינוך ילדים, הם נהיו השלטון הבלעדי על המקרר המשפחתי וראינו איך הם ידעו למנוע מההורים לקנות מה שלא בריא וכך להנות מזה.

אלי אלאלוף: זה יכול להיות בסיכום, המשפט הבא שלי, אבל אני מתחייב אליו – אנחנו נבדוק את החוק שהיה על השולחן, בודקים את זה ואנחנו כוועדה נקדם אותו בעצמנו, בשיתוף פעולה עם כל מי שימצא לנכון לשתף פעולה איתנו.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני אתן את רשות הדיבור לפרופסור אבי פורת, רופא ראשי במכבי, בבקשה.

<אבי פורת: תודה רבה.

<אבי פורת: תודה על ההזמנה למושב הזה, אחד המושבים החשובים.

<אבי פורת: אני כמובן מברך את איתמר על היוזמה המתמשכת שלו לקידום הנושא של הסוכרת בישראל, של משרד הבריאות עכשיו שמתגייס ומצליח לגייס.

<אבי פורת: בכל מקרה, אני אומר ככה: האחריות הישירה על מניעת סוכרת ועל סוכרת, בעיני זה של הקופות.

<אבי פורת: אנחנו לוקחים את זה כאחד הנושאים היותר רציניים שיש.

<אבי פורת: קודם כל אנחנו מקיימים רשמים, שזה Regist list.

<אבי פורת: אנחנו יודעים בדיוק מי כל חולי הסוכרת.

<אבי פורת: במכבי יש לנו עכשיו רשם של הפרה-סוכרת, של אלה שבסיכון לסוכרת.

<אבי פורת: אנחנו עשינו את הרשם הזה כי עכשיו השנה, אנחנו נעשה תכנית רחבה ביותר להגיע לכל האנשים האלה ולתת להם את כל הכלים שאנחנו יודעים ומכירים ברפואה, כדי לצמצם את קצב המעבר שלהם מפרה-סוכרת לסוכרת.

מירב בן ארי: אלה שבסיכון זה בני משפחה נגיד?

<אבי פורת: זה אנשים שיש להם מאפיינים גם גנטיים, גם משפחתיים, גם אורחות חיים, גם אולי נושאים כלכליים ואפשרויות לבחור תזונה, בדיוק מה שאיתמר מנסה להקיף פה בראייה רחבה של מניעה.

<אבי פורת: בכל מקרה, אם לא עושים כלום הם מתקדמים כמובן לסוכרת, שזה בדיוק הפחד שלנו, כי פה המספרים העולים של סוכרת, ויש גם מספרים עולים של טרום סוכרת ואנחנו רוצים את המגפה הכפולה הזאת לעצור.

<אבי פורת: אנחנו משקיעים בזה כמובן, הקופות משקיעות כבר ממילא המון משאבים פה.

<אבי פורת: גם אם לא הייתה תכנית לאומית, אנחנו היינו חייבים לעשות את זה, כי אנחנו רואים פה את הסכנה עם כל הסיבוכים שנאמרו פה ולכן זה אחד היעדים המרכזיים של מכבי, ללא ספק.

<אבי פורת: אני רוצה שבילי שנמצאת לידי, שהיא אחראית ומנהלת את זה, תגיד מה אנחנו עושים.

אלי אלאלוף: למרות שלא מקובל שהשכן נותן את רשות הדיבור, אבל במקרה הסכמתי.

<בילי כהן: אני הבאה בתור בכל מקרה.

<בילי כהן: שמי בילי כהן, אני מנהלת המחלקה לתזונה במכבי.

<בילי כהן: התכנית הלאומית למניעת סוכרת אצלנו, כבר לא חיכינו למשרד הבריאות עם העניין של השקת התכנית, היא אצלנו, היא כבר על השולחן.

<בילי כהן: אנחנו נכנסנו לעובי הקורה, הקמנו רשם של האנשים שהם טרום סוכרתיים על פי הקריטריונים האמריקאיים, על פי הגייד ליין מי הם האנשים שנכנסים לרשם הזה.

<בילי כהן: יש לנו מספר מפחיד של למעלה מ-350,000 איש במכבי בלבד, שעונים לקריטריונים של טרום סוכרת, ובנינו תכנית התערבות רב מקצועית כדי לתקוף את הבעיה לעומק.

<בילי כהן: התכנית מתחילה במרס השנה.

<בילי כהן: מעבר לרשם עצמו, נבנתה תכנית הדרכה לכל הצוותים המטפלים – רופאים, דיאטנים, אחיות, פיזיותרפיסטים, כל מי שבא במגע עם האנשים האלה, בין אם הם באו למטרה הזאת ובין אם הם הגיעו באקראי למערכת הבריאות, כדי להכניס אותם ללופ - - -.

<בילי כהן: הכשרנו את הצוותים, בנינו מערכות מידע יחסית חדשניות ומתוחכמות כדי לעזור לכל הצוותים המטפלים לטפל נכון בחולים האלה ולאפשרות להיות בתקשורת אחד עם השני, כדי למקסם את הוצאות הטיפול.

<בילי כהן: כבר בשנת 2016 יש לנו יעד של התערבות אמיתית, משקיעים ב-20,000 מתוך החולים האלה, זה התערבות בהיקפים מאד גדולים ואנחנו ממש שמנו לעצמנו כיעד להאט את קצב המעבר מרשם הטרום סוכרת לסוכרת.

<בילי כהן: אנחנו יודעים שהמעבר הוא בערך 6%-7% לשנה, וממש שמנו לעצמנו יעד מספרי להאט את הקצב הזה.

<בילי כהן: כמובן אני רוצה להתחבר גם לכל הנושא של הילדים, זה העתיד שלנו וכמובן שאנחנו רוצים להתחיל למנוע את זה משם.

<בילי כהן: אני אספר לכם בכמה מילים מה אנחנו עושים במכבי בעניין הזה.

<בילי כהן: אנחנו מטפלים בילדים עם עודף משקל, לצערי כבר בשלב שהם בעודף משקל או בהשמנה.

<בילי כהן: כמובן שתכנית לאומית צריכה לקחת בחשבון לטפל בהם עוד לפני שהם מגיעים לשלב הזה, אבל once הם כבר אצלנו, אנחנו מטפלים בהם בשלוש רמות.

<בילי כהן: אחת זה הטיפול הפרטני של דיאטניות כשהם מופנים על רופאי הילדים.

<בילי כהן: הדבר השני זה, הקמנו מרפאות לקידום בריאות הילד, מרפאות בהן יש בעצם ציוות של דיאטנית, רופא ילדים, יועץ לפעילות גופנית, לפעמים עובדת סוציאלית, כדי להגביר את ההיענות הטיפולית כדי לטפל בילד ובמשפחתו; וגולת הכותרת שלנו זה 16 מרכזים לטיפול בהשמנת ילדים, שעושים תכנית אינטנסיבית של חצי שנה בילד ובמשפחתו, כולל פעילות גופנית פעמיים בשבוע.

<בילי כהן: יש לנו למעלה מ-550 משפחות כאלה שעוברות את התכנית הזאת בשנה.

<בילי כהן: יש לנו תוצאות מרשימות וגם הספרות מדברת על זה שכדי לטפל בהשמנת ילדים צריך לעשות טיפול אינטנסיבי.

<בילי כהן: אי אפשר לטפל בנגיעות בודדות.

<בילי כהן: בדקנו את עצמנו גם בדבר של 4 שנים מסיום התכנית ואנחנו יכולים וגאים להגיד שיש לנו 78% מהילדים ששומרים על ההישגים שלהם ואף משפרים אותם אחרי 4 שנים של התערבות שלנו.

<בילי כהן: כך שבאמת אנחנו קיבלנו חיזוק טוב לדרך שבה בחרנו לטפל בילדים האלה.

<בילי כהן: כמובן שכדי לטפל טוב בילדים אנחנו צריכים לערב את החינוך, לעשות מניעה, את התעשייה, את המדיה, דברים שלא דיברנו עליהם עד כאן.

אלי אלאלוף: אל תרדי לחינוך אף פעם, רק תעלי.

<בילי כהן: אוקיי.

<בילי כהן: המדיה, שהיא גורם קריטי בעניין הזה.

<בילי כהן: ובכובע אחר, עמותת הדיאטנים מובילה פרויקט שלדעתי הוא פרויקט מפתח לצוות דיאטנית לכל רשות מקומית וזאת בכדי שהתזונה תוכל להיכנס לגני הילדים, לבתי הספר ולמקומות שבהם לרשות המקומית יש מגע עם הילדים ועם משפחותיהם, ואני חושבת שכדאי מאד לקדם את התחום הזה כמו ערים בריאות, דיאטנית לכל עיר.

<בילי כהן: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ד"ר דיאן לוין, מקופת חולים כללית, בבקשה.

<דיאן לוין: תודה.

<דיאן לוין: אז קודם כל אני מברכת מאד.

<דיאן לוין: שמי ד"ר דיאן לוי, אני מנהלת המחלקה לחינוך וקידום לבריאות בשירותי בריאות כללית.

<דיאן לוין: אני גם מייצגת את האיגוד הישראלי למקדמי ומחנכי בריאות, באותו כובע שאני נמצאת.

<דיאן לוין: אני מברכת את הוועדה על קיום הדיון.

<דיאן לוין: נכון שביום 14 בנובמבר זה יום הסוכרת הבינלאומי, אבל אצלנו כל יום זה יום טיפול בסוכרת, כי זה נושא שדורש עבודה אינטנסיבית ולאורך שנים.

<דיאן לוין: עוד כשפרופסור אבי פורת היה בכללית בשנות ה-90, אבחנו את התכנית הלאומית הארצית של הכללית ואני חושבת שהנתונים מדברים בעד עצמם.

<דיאן לוין: אם מסתכלים על מדדי איכות סביב הנושא של סוכרת, גם בנושא של איתור, גם בנושא של בדיקות, גם בנושא של מעקב וגם בנושא של איזון, כולל גם הנושא של השקעה בטיפול עצמי של הקהל.

<דיאן לוין: אני חושבת שחברי כנסת בטח יודעים כמו אנשי המקצוע כאן, שלא ניתן להגיע לאיזון אם האנשים לא מעורבים בטיפול של עצמם, בין אם מדובר באורח חיים בריא, בין אם מדובר על הטיפול העצמי, להבין את החשיבות של הטיפול.

<דיאן לוין: לצערי, חלק גדול מהקהל דורש יותר השקעה כדי שנשכנע אותם לרכוש למשל את התרופות כשכיום יש מצוקה כלכלית, אז גם בזה אנחנו משקיעים.

<דיאן לוין: אני אציין גם לטובה את עצם זה שנכנס הנושא של סדנות רב מקצועיות למבחני התמיכה של משרד הבריאות, והכללית לא חיכתה לזה.

<דיאן לוין: אנחנו כבר מפעילים 15 שנה את השירות הזה, אלא שאולי הגיע הזמן לחשוב על להכניס את זה לסל השירותים ולא רק מבחן תמיכה, אם זה כל כך חשוב, היות ואנחנו כבר הוכחנו כבר מזה שנים שזו עבודה אפקטיבית.

<דיאן לוין: אז זה עוד נקודה שאולי צריך לדון בה.

<דיאן לוין: אני לא יודעת אם היא נמצאת בתכנית הלאומית לסוכרת, אבל אין ספק שפנייה לשירות הציבור והעלאת היכולת שלהם, לא רק הצוות אלא גם הציבור הוא חשוב.

<דיאן לוין: אני אציין גם שאנחנו סיימנו לפני שבוע תכנית של שלוש שנים בשיתוף פעולה עם 8 מדינות באירופה, בטייוואן ובארצות הברית.

<דיאן לוין: הכללית הוזמנה להצטרף במימון של האיחוד האירופאי, לראות את התוצאות ואת האפקטיביות של תכניות שמשקיעים באנשים עם סוכרת בארבע שיטות שונות, דרך המדיה, דרך העבודה של אנשים, דרך אנשי מקצוע וגם דרך קואוצ'ינג.

<דיאן לוין: ומה שהוכח ב-8 מדינות בעולם, אחרי שעשו מיפוי של התכניות, שכל תכנית, אם היא מופעלת כמו שצריך, היא אפקטיבית והבעיה היא לא התכניות, אלא הבעיה היא ההנגשה.

<דיאן לוין: אני אציין לטובה שמדינת ישראל סומנה לחיוב בין כל המדינות לגבי הנגשה של התכניות לקהל, לציבור, וזה אודות, אני חושבת, לרפואה ראשונית הטובה בישראל, שהיא שונה מכל מקום אחר בעולם.

<דיאן לוין: אז אנחנו רואים בהשוואה למדינות אחרות בעולם את חצי הכוס המלאה, אבל אני חושבת שאנחנו נצטרך לראות גם את חצי הכוס הריקה כדי לטפל בזה.

<דיאן לוין: הכללית התחילה באמצע שנות ה-90 תכנית שהתפרסמה בכמה וכמה פרסומים בספרות הרפואית, כדי להראות את האפקטיביות ואנחנו כולנו צריכים לשים לב לצמצום הפערים בין האוכלוסיות השונות.

<דיאן לוין: זה דורש השקעה.

<דיאן לוין: לגבי בני הגיל הצעיר, הייתה לי זכות להיות יושבת ראש הוועדה תחת אסטרטגיה של 2020 של משרד הבריאות, בראשות של פרופסור תמי שוחט, שהייתה אחראית על התכניות של שינוי התנהגות בריאותית ושלומית הייתה חלק מהתכנית.

<דיאן לוין: אנחנו הצבנו יעדים בנושא פעילות גופנית לילדים ולצערנו התכנית הזאת עוד לא מופעלת מבחינת השעות של פעילות גופנית לבתי ספר.

<דיאן לוין: זה אחד הדברים שאני חושבת שחשוב שכולנו נתמוך ומערכת הבריאות תעשה הרבה.

<דיאן לוין: החברים ממכבי ציינו, אנחנו בכללית בוודאי עושים את רוב - - -

אלי אלאלוף: ניתן זמן גם לאחרים.

<דיאן לוין: אז לסיכום, חלק גדול מההשפעה על הבריאות הוא לא רק בקופות אלא באמת בכל הרשויות ובגורמים הנוספים.

<דיאן לוין: כולנו נתמוך, אבל צריך גם לתמוך בגורמים שמשפיעים, בין היתר גם בתי ספר, הרשויות כפי שצוין, ואנחנו שם כדי לתמוך.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: זה נראה רק חיובי.

אלי אלאלוף: כנראה ייצא מזה משהו טוב היום.

<דיאן לוין: אני אמרתי בזמן הדברים שאמרתי, אולי לא שמעת שציינתי שיש דברים שצריך כבר להכניס לסל השירותים.

אלי אלאלוף: שמעתי.

אלי אלאלוף: דווקא את זה שמעתי.

<דיאן לוין: זה גם חיובי, אבל זה דרך לסגור פערים.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: ד"ר רונית אנדוולט, בבקשה.

<רונית אנדוולט: בוקר טוב לכולם.

<רונית אנדוולט: שמי פרופסור רונית אנדוולט, אני מנהלת המחלקה - - -

אלי אלאלוף: פרופסור.

<רונית אנדוולט: שבועיים.

אלי אלאלוף: שבועיים.

אלי אלאלוף: תעדכני אותנו, או תביאי שמפניה.

<רונית אנדוולט: בסדר, בישיבה הבאה.

<רונית אנדוולט: אני מנהלת המחלקה לתזונה במשרד הבריאות ואני רוצה לספר לכם קצת על תכניות שאנחנו מעורבים בהן מבחינת משרד הבריאות, במסגרת התכנית הלאומית של אפשרי בריא.

<רונית אנדוולט: יש לנו לא מעט תכניות, אחת מהן זה מה שהוזכר כאן, הנושא של מבחני תמיכה בקופות החולים למימון קבוצות לטיפול בהשמנת יתר – מבוגרים, ילדים, סוכרת וטרום סוכרת – והתמקדות בפריפריה, כי אנחנו יודעים שהבעיה המרכזית של השמנה היא הרבה יותר משמעותית בפריפריה, באוכלוסיות חלשות, באוכלוסיות המגזר הערבי, יש כמעט פי שניים השמנה מאשר בקרב האוכלוסייה היהודית.

<רונית אנדוולט: אנחנו עושים הרבה מאד עבודה על שיתופי פעולה.

<רונית אנדוולט: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם התעשייה, יש כאן נציגים של התעשייה גם בנושא של מניעת פרסום מזון מזיק.

<רונית אנדוולט: אפילו שזה נראה על פניו שזה לא האינטרס של התעשייה, הם מוכנים ללכת איתנו על העניין הזה.

<רונית אנדוולט: אנחנו שותפים בפרויקט בינלאומי שארגון הבריאות העולמי - - -

אלי אלאלוף: יש פה נציגת התאחדות התעשיינים.

<רונית אנדוולט: אוקיי.

<רונית אנדוולט: אנחנו שותפים בתכנית הבין לאומית של ארגון הבריאות העולמי למניעת השמנת ילדים באמצעות מניעת פרסום מזיק לילדים.

<רונית אנדוולט: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם התעשייה בנושא של רה-פורמולציה של המזון.

<רונית אנדוולט: אנחנו מתכוונים בעתיד הקרוב להרחיב את הסימון בחזית האריזה, שיאפשר בחירה מושכלת יותר בקנייה של איזה מזונות בריאים יותר.

<רונית אנדוולט: משרד הבריאות, המחלקה לקידום בריאות ואנחנו פרסמנו את התכנית לקידום בריאות במקומות העבודה.

<רונית אנדוולט: התעשייה מוכנה להירתם, שמקומות העבודה של תעשיית המזון לפחות מלכתחילה, יהיו ראש החץ לשינוי אורחות החיים במקומות העבודה שלהם.

<רונית אנדוולט: יש לנו שיתוף פעולה נרחב עם משרד הספורט ועם משרד החינוך והם שותפים לתכנית הזאת כמובן.

<רונית אנדוולט: בנושא של משרד החינוך, חוק ההזנה, חוק הפיקוח על מזון בריא, בעצם בימים אלה עומד להיות מקודם.

<רונית אנדוולט: אנחנו כתבנו את ההנחיות התזונתיות ומשרד החינוך אמור ליישם אותן.

<רונית אנדוולט: הנחיות די נוקשות, לא מאפשרות מזון לא בריא שייכנס לבתי הספר.

<רונית אנדוולט: אנחנו נדאג שהדברים יקרו.

<רונית אנדוולט: משרד החינוך ידאג לאכיפה של זה.

<רונית אנדוולט: כתבנו הנחיות לתזונה בצהרונים, וחלק מההנחיות האלה כבר מתחילות להיות מיושמות.

<רונית אנדוולט: זה עדיין לא חוק, נשמח שזה יהיה חוק, אבל כרגע זה ברמת המלצה.

<רונית אנדוולט: הייתה לנו פגישה עם נציגי הרשויות המקומיות, הם מוכנים לאמץ את ההמלצות שלנו לתוך המכרזים שלהם.

<רונית אנדוולט: אנחנו כותבים בימים אלה המלצות לגבי תזונה בריאה בקייטנות, כי אנחנו מאמינים שגם בקייטנות צריך לאכול בריא ולא רק במהלך השנה.

<רונית אנדוולט: אנחנו מקדמים את החוק של סימון קלורי במסעדות רשת.

<רונית אנדוולט: זה נמצא כרגע במשרד המשפטים, כשבכל מסעדות הרשת, המזון שאנחנו נאכל נדע בדיוק כמה קלוריות אנחנו אוכלים, שנוכל לעשות בחירה מושכלת.

<רונית אנדוולט: אנחנו מנסים לקדם סל מזון בריא, במסגרתו גם לחם מדגן מלא, מה שהוזכר כאן קודם לכן.

<רונית אנדוולט: הנושא הזה הוא קריטי.

<רונית אנדוולט: חשוב מאד שהכנסת תוביל את זה גם עם שרים נוספים, משרד האוצר והכלכלה.

<רונית אנדוולט: הנושא הזה הוא בליבנו.

<רונית אנדוולט: לא יתכן שהלחם המסובסד הוא הלחם הלבן.

<רונית אנדוולט: הלחם שהוא בפיקוח צריך להיות הלחם מדגן מלא.

<רונית אנדוולט: זה יוריד תחלואה ממחלות לב וסוכרת ועוד, וזה לא מסובך כל כך ומישהו צריך להתניע את זה.

<רונית אנדוולט: יצאנו עם לחם סטנדרט, ברור לנו איזה לחם צריך להיות מפוקח, אנחנו נעביר לכם את המפרט, אם צריך.

<רונית אנדוולט: אנחנו בקשר עם כל העמותות למפעלי ההזנה ותרומות המזון, כדי שהמזון שמחולק לאנשים שהם נזקקים לתוספי מזון, יהיה מזון בריא ולא מזון לא בריא כפי שהיה עד עכשיו.

<רונית אנדוולט: אנחנו מובילים תכנית לאומית להפחתת המלח.

<רונית אנדוולט: במסגרת התכנית הלאומית זה שיתוף פעולה עם התעשייה.

<רונית אנדוולט: בצורה וולונטרית הצלחנו להוריד במעל 20% את אחוזי הנתרן במזון שאנחנו אוכלים כולנו.

<רונית אנדוולט: הקוטג' שכולנו אוכלים היום מכיל כמעט 30% פחות מלח ממה שאכלנו לפני שנתיים, בלי שאפילו ידענו מזה, ככה שזה גורם סיכון לקרדיווסקולר וסעיף מחלות לב וכלי דם, סוכרת ועוד.

<רונית אנדוולט: בפתחנו תכנית לאומית להפחתת הסוכר.

<רונית אנדוולט: אנחנו רוצים לעשות צעדים משמעותיים גם בנושא הזה.

<רונית אנדוולט: אנחנו מקדמים מחקר ביחד עם מלב"מ שמוביל את הנושא הזה – המרכז לבקרת מחלות של משרד הבריאות, שהסטאטוס התזונתי של האוכלוסייה הוא סקר רב מבט.

<רונית אנדוולט: אנחנו כרגע בשיתוף פעולה עם קופות החולים, שיהיה לנו מידע נוסף גם על המצב הבריאותי של אותה אוכלוסייה, שנוכל מתוך זה להוציא המלצות למדיניות.

<רונית אנדוולט: אנחנו מנסים לקדם את החינוך התזונתי בבתי הספר באמצעות יצירת מקצוע חדש שדיאטניות יוכלו לעשות עוד שנה, על ידי תעודת הוראה.

<רונית אנדוולט: זאת אומרת שיוכלו להיכנס לבתי הספר וללמד תזונה, קיימות ומה שנקרא ססטנביליטי וחקלאות.

<רונית אנדוולט: אנחנו חושבים שצריך להחזיר את הילדים לאיך הירקות גדלים ולא לקבל אותם קפואים ומעובדים, אלא באמת בצורתם הטבעית.

מירב בן ארי: בעניין הזה בבתי הספר, החינוך, יש תכניות שאמרת דיאטנית, אבל אין דיאטנית בכל בית ספר.

<רונית אנדוולט: כרגע אין.

<רונית אנדוולט: אנחנו רוצים לקדם את הנושא - - -

אלי אלאלוף: במפעל ההזנה יש.

מירב בן ארי: אז מי מעביר את זה?

<רונית אנדוולט: משרד החינוך מלמד תזונה במקצועות שונים.

<רונית אנדוולט: לומדים תזונה באנגלית, לומדים תזונה במתמטיקה, לומדים תזונה בכימיה, לומדים תזונה בספורט, אבל אנחנו חושבים שצריך ללמוד תזונה כמו שלומדים שעתיים בשבוע חינוך גופני וגם זה לא מספיק, אז אנחנו רוצים שילמדו תזונה כמקצוע.

<רונית אנדוולט: היום התזונה עוסקת בנושא של קיימות, עוסקת בנושא של חקלאות, איך אנחנו מגדלים בכל שרשרת המזון.

<רונית אנדוולט: משאנחנו שותלים את הזרע ועד שאנחנו אוכלים אותו, בכדי שבאמת הילדים יהיו מחוברים לכל שרשרת המזון ואנחנו מתחילים לנסות לקדם את התהליך ואני מקווה שבימינו אנו נראה את זה קורה.

<איילת מייזנר: זה עוד לא קורה.

מירב בן ארי: עוד לא.

<איילת מייזנר: עוד לא.

<איילת מייזנר: ברצון.

אלי אלאלוף: אוקיי, חבר הכנסת משולם נהרי.

משולם נהרי: תודה רבה, בוקר טוב לכולם.

משולם נהרי: אני גם מצטרף לברכות.

משולם נהרי: אלי, אני חושב שטוב עשית כשכינסת דיון בנושא החשוב הזה וזו גם הזדמנות לברך את פרופסור איתמר רז, שאני אומר שהוא הקדיש את חייו לכל הנושא הזה.

משולם נהרי: שנים רבות שהוא מוביל ונאבק, אם זה דרך משרד החינוך, דרך משרד הבריאות, מעל כל במה ובכל מקום, להעלות את המודעות.

משולם נהרי: וכשאנחנו שומעים היום את הנתונים שמדברים על 600,000, שזו באמת מגיפה ואולי המחלה המובילה ביותר פה בישראל, והיא רק הולכת וגדלה, אז הדבר הזה באמת צריך להפחיד אותנו וקצת לנענע אותנו, להוציא אותנו קצת מהקיפאון.

משולם נהרי: להתחיל לחשוב ברצינות על כל הנושא הזה.

משולם נהרי: אנחנו מטפלים במדינת ישראל כמעט בכל דבר במניעה ובטיפול.

משולם נהרי: בכל התחומים יש מניעה, יש טיפול ותמיד יש את ההתלבטות במה להשקיע יותר, האם במניעה או בטיפול, מה יותר טוב, מה כדאי.

משולם נהרי: תמיד לאוצר אין מספיק כסף.

משולם נהרי: יש לו סכום והוא אומר תחליט למה אתה רוצה את זה, למניעה או לטיפול.

משולם נהרי: והשאלה הזאת תמיד נשאלת, אבל אני יודע, כשמדברים על תחומים אחרים, אז כשמטפלים יכולים להביא את האדם בחזרה למצב הקודם, אבל בסוכרת זה לא כן.

משולם נהרי: סוכרת, כשמטפלים בך, אתה כבר לא תחזור למצב הקודם.

משולם נהרי: אתה יכול רק, זה שאלה של קיום, לקיים אותך בצורה כזו או אחרת.

משולם נהרי: הייתי אומר, החיים נהפכו ומתחילים להיות באחוזים, אבל להחזיר אותך למצב הנורמאלי, זה לא כמו תחומים אחרים שבהם כן אפשר.

משולם נהרי: לכן בסוכרת, יותר מכל דבר, חייבים, לא צריך, אלא חייבים להשקיע במניעה.

משולם נהרי: המניעה היא עוד יותר חשובה.

משולם נהרי: מאחר שנער הייתי וגם זקנתי בבית הזה, שום דבר לא יתקדם ולא יזוז אם לא תהיה חקיקה מורחבת, גדולה בנושא הזה, שתקיף גם את המניעה, גם את הטיפול ואת כל שכבות הגיל של אלה שצריכים לטפל בהם.

משולם נהרי: זה הדבר היחיד שבאמת יזיז ויחייב את המערכת לטפל.

משולם נהרי: אז שוב אני מברך.

משולם נהרי: אני מברך שוב גם כן את פרופסור איתמר רז.

משולם נהרי: אני חושב שאנשים כאלה הם באמת שמכניסים לנו למודעות ודואגים גם כן שהנושא לא ירד מסדר היום.

משולם נהרי: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אלאלוף, יש נציג של משרד החינוך כאן?

אלי אלאלוף: משרד החינוך, כן.

<ענת כהן-שמואל: כן, לפחות היא רשומה.

<גלעד בוקר: עירית בדיון בנושא הסנדביצ'ים ואז היא אמורה לבוא.

<ענת כהן-שמואל: מי אתה?

<ענת כהן-שמואל: אתה לא קשור?

<גלעד בוקר: לשכת עורכי הדין.

<גלעד בוקר: לא קשור.

<גלעד בוקר: היא אמורה לבוא.

אלי אלאלוף: מעניין, נוכל לקבל מתרבות הספורט.

מירב בן ארי: תיכף אני הולכת לשם.

אלי אלאלוף: שלומית ניר טוב, בבקשה.

אלי אלאלוף: תציגי את עצמך לשם הפרוטוקול.

<שלומית ניר טוב: כן, אני פה.

<שלומית ניר טוב: קודם כל נעים לי.

<שלומית ניר טוב: שמי שלומית ניר טוב, בעברי הייתי שחיינית אולימפית, ייצגתי את ישראל בשני משחקים אולימפים במקסיקו סיטי ובמינכן, כשקרה האסון, אבל זה לא העניין היום.

<שלומית ניר טוב: אני נציגת משרד הספורט בתכנית הלאומית לחיים פעילים ובריאים, אפשרי בריא.

<שלומית ניר טוב: משרד הבריאות - - -

אלי אלאלוף: בפרסומת של גברת בוסקילה?

מירב בן ארי: אתנה.

<שלומית ניר טוב: אתנה, נכון.

<שלומית ניר טוב: כל הכבוד לך.

אלי אלאלוף: בוסקילה אני תמיד זוכר.

אלי אלאלוף: כשכתוב בוסקילה אני זוכר תמיד.

<שלומית ניר טוב: בשנים הראשונות זה היה עיסוקי, קידום נשים בספורט והיום כל כולי בנושא של אורח חיים בריא.

<שלומית ניר טוב: ולא סתם אנחנו מתדיינים פה.

<שלומית ניר טוב: אנחנו יודעים ששני המרכיבים המשמעותיים ביותר במניעה זה תזונה ופעילות גופנית, שניהם בד בבד.

<שלומית ניר טוב: ולכן גם משרד הספורט ראה לנכון להצטרף לתכנית שיזם משרד הבריאות, וכמובן שמשרד החינוך הוא השותף המובן.

<שלומית ניר טוב: השותפויות האלה עובדות בצורה בלתי רגילה ואנחנו יודעים שאלמלא שיתופי הפעולה, הנושא לא יכול להתקדם.

<שלומית ניר טוב: ובאמת.

<שלומית ניר טוב: בישיבה הזאת אני קוראת לעוד משרדי ממשלה להיות שותפים לתכנית הזאת, כי אני חושבת שככל שהאוכלוסייה תקבל את זה מכל הכיוונים ומכל ההיבטים, אולי ההפנמה או אולי שינויי ההרגלים, יקרו ביתר נקל.

<שלומית ניר טוב: מכיוון שחברתי, פרופסור רונית אנדוולט דיברה על הנושא של התזונה, אני אאיר כמה זרקורים בנושא של פעילות גופנית.

<שלומית ניר טוב: קודם כל בנושא של שינוי חקיקה, אנחנו רק לאחרונה, בשנה שעברה, עשינו שינוי חקיקה.

<שלומית ניר טוב: אדם שרצה ללכת לחדר כושר היה צריך להביא אישור מרופא כזה וכזה.

<שלומית ניר טוב: זה מנע מהמון אנשים להגיע לחדר כושר.

<שלומית ניר טוב: היום הוא נדרש להגיש הצהרת בריאות של עצמו, הוא ממלא.

<שלומית ניר טוב: אם יש איזה שהן בעיות ספציפיות, הוא יודע ללכת לרופא ולהביא את האישורים.

<שלומית ניר טוב: זה דבר שרצינו אותו הרבה שנים.

<שלומית ניר טוב: המשרד שלנו פועל רבות עם המועצה להסדר הימורים בהתקנת מתקני כושר בטבע, מסלולי הליכה, רכיבה.

<שלומית ניר טוב: באמת המונח הזה – אפשרי בריא – שהיה לי חשוב לציין מה הוא, מאיפה הוא נולד, המדינה, הרשות המקומית, מקום העבודה, בית הספר, צריך לאפשר את התנאים, ואילו כל אדם ואדם צריך לדעת שזה אפשרי עבורו.

<שלומית ניר טוב: וזה באמת, הנושא של תזונה בריאה ופעילות גופנית, זה נוגע בכל אדם.

<שלומית ניר טוב: ואדם מאיתנו.

<שלומית ניר טוב: אנחנו פועלים באמת להטמיע את התכנית הזאת בשלוש מסגרות.

<שלומית ניר טוב: זה היעד הבא שלנו לשנת 2016, במערכת החינוך וזה כבר התחיל לקרות במקומות עבודה וברשויות המקומיות.

<שלומית ניר טוב: עשינו פיילוט בתשע רשויות מקומיות.

<שלומית ניר טוב: דברים נפלאים.

<שלומית ניר טוב: אתם יכולים לשמוע מראש עיריית אלעד, ממגדל העמק, מאשדוד, שבאמת זה תפס וכל העיר השתנתה.

<שלומית ניר טוב: הם יותר פעילים, התזונה בריאה יותר, יש בגני הילדים יום הולדת בריא ולא מביאים יותר את כל מה שהביאו.

<שלומית ניר טוב: בקיצור, הדבר הזה מחלחל ובאמת הרשויות המקומיות הם השותפים המרכזיים שלנו לנושא.

<שלומית ניר טוב: הדבר האחרון שאני אציין, כי הזמן הוא קצר, זה שאין ספק שלמניעה כזאת צריך גם את האוצר.

<שלומית ניר טוב: אין די כסף במשרדים שמובילים את זה, וכולנו צריכים לעשות כדי שהאוצר יהיה שותף ובגדול.

<שלומית ניר טוב: זו תכנית לאומית שנוגעת בכל אזרח ואזרח מינקות ועד מוות.

<שלומית ניר טוב: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה, תודה, באמת מעניין.

מירב בן ארי: את היית פה גם בכדורגל הנשים, לא?

<שלומית ניר טוב: בוודאי.

מירב בן ארי: כן, זהו, ניסיתי להיזכר.

מירב בן ארי: עשינו את הפרויקט יפה מאד.

מירב בן ארי: יש לי קבוצה פעם ראשונה של נערות בכדורגל.

אלי אלאלוף: כל עוד שהן בבאר שבע זה לא מעניין.

מירב בן ארי: לא, זה בכל הארץ.

מירב בן ארי: זה פרויקט מקסים.

אלי אלאלוף: אני קשור להפועל באר שבע, אתם רואים.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.

אלי אלאלוף: ד"ר עבדאללה אבו מערוף.

אלי אלאלוף: זה אפילו הכרחי לומר.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה לברך ולציין שהיום הזה והדיון הזה מבורך, שיושב ראש הוועדה העלה אותו.

עבדאללה אבו מערוף: זה מבורך כמה פעמים – העלאת הנושא לדיון לשיח הציבורי גם בכנסת ואני גם מברך את פרופסור איתמר רז שאני מכיר הרבה זמן בשם, על אף שאני בהתמחות שלי אני לא נוגע הרבה לסוכרת, אבל בעבודה שלי גם כאורולוג, גם כרופא משפחה, יש לי הרבה מטופלים סוכרתיים ואת הנושא אני מכיר היטב.

עבדאללה אבו מערוף: מה שאני רוצה להעלות כאן, זה שכל מה שנאמר אכן כך צריך לעשות ומה חובתנו כאן המחוקקים לקדם את כל מה שנאמר כאן והתכנית.

עבדאללה אבו מערוף: הסוכרת היא מחלה קשה מאד, שגם נדע, שגם הציבור יידע, והציבור לא יודע.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו חולי הסוכרת עצמם אין להם תובנה, אין להם מודעות שהמחלה הזו קשה, ומה שנאמר היא פוגעת בכליות, בעיניים ובכלי הדם הפריפריים והסמוכים שלהם הקשים.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן אנחנו חייבים ללכת בשני המישורים.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כל טרום סוכרת, למנוע שיהיה טרום סוכרת ואחר כך, אם כבר יש סוכרת, בצער, נלך למנוע את הסיבוכים שישנם.

עבדאללה אבו מערוף: תכנית כללית וכוללנית שאכן המניעה היא התרופה הטובה ביותר לכל מחלה, היא המניעה.

עבדאללה אבו מערוף: מה לעשות?

עבדאללה אבו מערוף: ולכן כדי לקצר את הדברים שלי, אני אומר ישר שיש לי הצעת חוק שעוד שבועיים תעלה, תכנית לבתי הספר לטיפול ומניעה.

עבדאללה אבו מערוף: כל מה שנאמר כאן לגבי תזונאים במשרד הבריאות ומשרד הספורט, אז חייבים שיהיה לנו כלי טוב ויעיל, שלא תהיה רק מניעה, אבל שתהיה גם תובנה ואכן שיהיה לנו כלי איך להשתמש במניעה הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני אומר שהחוק הזה הוא תכנית כללית בבתי הספר, שאכן יהיו בה שיעורים.

עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שתזונאי זה חובה, אבל אני חושב מבחינה כללית שהילדים, התלמידים יהיו מודעים למחלות שיהיו, למנוע את הסוכרת, ספורט, התעמלות.

עבדאללה אבו מערוף: הם יושבים על יד המחשב כל הזמן, אין להם חיים של התעמלות.

עבדאללה אבו מערוף: כל הדברים האלה צריכים להיות בתכנית החינוך ובאחריות משרד הבריאות ובהתייעצות עם שר החינוך לגבי התכנית הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: זה חובה בשיעורים פעם בשבוע, פעם בשבועיים, פעמיים בשבוע, זה כבר בפרטים של החוק, ואת החוק הזה אני מציע עם קבוצת חברי כנסת.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזה יעיל, יהיה לנו כלי טוב שהוא אכן נועד למנוע ולהיות לקבוצה גדולה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים שסוכרת נעורים, שלא הוזכרה כאן, היא גם מאד מאד מסוכנת, יותר מסוכנת מהסוכרת הרגילה של אחרי גיל 40, אחרי גיל 50 – סוכרת הנעורים.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב, אנחנו רואים ואתה מסכים איתי, יש הרבה יותר מקרים של סוכרת נעורים, שזה עוד יותר מסוכן מהסוכרת מהסוג השני שישנו.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן אם אנחנו נתחיל מהתחלה, לפני האפס אפילו, אני חושב שאנחנו נתרום את חלקנו למנוע ואכן זה יחסוך הרבה הרבה משאבים לכולם, וכך אני מבקש שיהיה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

אלי אלאלוף: תודה רבה עבדאללה.

אלי אלאלוף: אז אם כבר סוכרת נעורים, נבקש ממדי יעקובזון.

<מדי יעקובזון: תודה רבה, ותודה רבה לחבר הכנסת שהזכיר ונתן מקום גם לסוכרת נעורים.

<מדי יעקובזון: שמי מדי יעקובזון, מנכ"לית האגודה לסוכרת נעורים סוג 1.

אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת ידידי מאיר כהן.

<מדי יעקובזון: אני מצטרפת לכל הברכות שנאמרו פה, לעצם קיום הדיון, על כך שהבשילו התנאים וסוכרת באמת מקבלת את הנפח וההתייחסות הנדרשות לה.

<מדי יעקובזון: פרופסור איתמר רז דיבר קודם על מספרים של 620 מאובחנים בסוכרת בכלל במדינת ישראל ובעוד כחצי מיליון טרום סוכרת, ואנחנו כבר מדברים על אוכלוסייה של מעל מיליון וזה מעל מיליון בתי אב, זה לא מעל מיליון אנשים.

<מדי יעקובזון: כלומר יש שם עוד מעגלים ומספרים רחבים יותר.

אלי אלאלוף: בואי נסתפק במצב הקשה שלנו.

<מדי יעקובזון: לא, לא, שמושפעים מזה ולכן הדיון כל כך חשוב.

<מדי יעקובזון: אני שמחה שכל הגורמים חברו יחד והקרקע בשלה ואם זה הכנסת ומשרד הבריאות והמועצה הלאומית לסוכרת וקופות החולים, שהדיון ייעשה ואני מרשה לעצמי לקחת את השרביט ולדבר בשם כל ארגוני החולים שנוגעים בסוכרת, על החשיבות של הדברים.

<מדי יעקובזון: אני פה כדי באמת לציין את הייחודיות של האוכלוסייה הספציפית של סוכרתיים סוג 1.

<מדי יעקובזון: הדגש כמובן פה הוא על הילדים, אבל אנחנו מדברים גם בתוך אוכלוסיית סוכרת סוג 1, על אוכלוסייה של בסביבות 40,000-50,000 איש, מתוכם 10% ילדים?

<מדי יעקובזון: אותם ילדים שלצערי מניעה לא משחקת כל כך תפקיד עבורם, לא ברמת המודעות והתזונה, לזה יידרשו תקציבים ומודעות הרבה יותר רחבה ולהשקיע במחקר שיקדם את המניעה של סוכרת סוג 1.

<מדי יעקובזון: אבל בהחלט זו מחלה מטבולית וההתמודדות ואורח החיים המוכתב להם מרגע אבחונם, התזונה הנדרשת מהם בהחלט התזונה שקיימת כיום במסגרת חינוך ובבתי ספר מקשה עליהם מאד, הפיתויים קשים מאד ולכן יש מקום מאד חשוב לתת אורח חיים בריא בבתי הספר.

<מדי יעקובזון: במיוחד אני חושבת שילדים סוכרתיים יכולים לשמש אפילו שוחרי בריאות.

<מדי יעקובזון: הדרך שכל כך מובהקת ומוכתבת להם להתנהגות זו הדרך שבעצם מומלצת לכלל האוכלוסייה ואפשר למנף את זה ואפילו להאדיר את מקומם ולציין אותם כשגרירי בריאות.

<מדי יעקובזון: יש מענים ספציפיים שהאוכלוסייה של סוכרתיים סוג 1 נדרשת אליהם ועדיין יש מקום לקבוע אותם בנהלים ולתת להם מקום.

<מדי יעקובזון: הוזכר פה ציון מוצרי מזון, חשוב להקפיד שבציון לא יהיו רק קלוריות אלא גם פחמימות, שתתפשר ספירת פחמימות לכל מי שנדרש להזריק אינסולין.

<מדי יעקובזון: אנחנו לאחרונה הנהגנו, עם חברת אל-על, ציון של כמות פחמימות גם על מנות הסוכרת בטיסות.

<מדי יעקובזון: זה הכלי הכי חשוב.

<מדי יעקובזון: הידע הוא כלי חשוב ביותר להתמודדות עם כל מצב וכל פלטפורמה שמאפשרת ידע יותר רחב, אני חושבת שהוא מבורך.

<מדי יעקובזון: תודה לכולם.

<מדי יעקובזון: תודה, פרופסור רז.

אלי אלאלוף: כן, יש באמת הצעה.

אלי אלאלוף: ענת מנהלת הוועדה מזכירה לי שיש הצעת חוק של חבר הכנסת יואב בן צור בנושא סוכרת נעורים.

אלי אלאלוף: מאיר, לפני שנכנסת, שתדע, הזכרנו את העיר הבריאה שלך, דימונה, והשליטה - - -

מאיר כהן: חשבתי שתגיד שלפני שנכנסתי היה שקט, אז תשתוק.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות בינינו ויכוח.

אלי אלאלוף: אז אני רוצה לציין שציינו את השליטה הדיקטטורית של הילדים בזמנו, כשהתחילה התכנית ביחד עם מכבי, והשתלטו על המקרר בבית, אם אתה זוכר את הסיפורים המדהימים.

אלי אלאלוף: זה היה בזכות מאיר כראש עיר.

מאיר כהן: אני יכול להגיד משהו, אדוני?

אלי אלאלוף: בוודאי.

מאיר כהן: בבתי החולים, למה מגישים לחם לבן?

מירב בן ארי: אתה פספסת את תחילת הדיון.

מאיר כהן: אפשר, אדוני המנכ"ל?

<ארנון אפק: מאד נשמח אם תקדמו.

<ארנון אפק: תראו, המדינה מסבסדת לחם, אבל במקום לסבסד את הלחם הלבן, אותו הסובסידיה אם הייתה ניתנת ללחם המלא - - -

מירב בן ארי: אני קיבלתי הנחיה ממנהל הוועדה.

מירב בן ארי: כבר קיבלתי ואפילו העברתי.

אלי אלאלוף: יש לנו כיוון מפ"איניקי של כמה שניות.

מירב בן ארי: הוא כבר אמר את זה תוך כדי.

מאיר כהן: והדבר השני, אדוני, אתה בוודאי מכיר את זה, אבל הקושי של אנשים שמגיעים לנהל אורח חיים של מחלות כרוניות, שאני רואה עכשיו - - -

אלי אלאלוף: למה אתה מדבר על בתי חולים?

אלי אלאלוף: דבר על מזנון הכנסת.

אלי אלאלוף: מזנון הכנסת לא בריא.

<איילת מייזנר: אין לכם מים במכונה של השתייה.

<איילת מייזנר: אין לכם אפילו מים.

מירב בן ארי: הכל נכון.

מאיר כהן: כל מה שתגידו, הכל נכון, רק רציתי להגיד, אני מנסה לנתח את מנהגיה של סבתא שלי, אללה ירחמה, איך היה קשה לאנשים ועדיין יש דור שלם גם בפריפריה החברתית, גם בפריפריה הגיאוגרפית, שגם קשיי שפה והיותם עולים חדשים, לא תמיד אני מוצא בקופות - ואני בודק את זה – אנשים שיכולים לשבת איתם ולפעמים זה וולונטרי.

מאיר כהן: אתה מוצא איזו אחות שדוברת אמהרית או אחות שדוברת הודית או אחות שדוברת מרוקאית, ומנסה לפתח איתם איזה שיח על אורח חיים נכון.

מאיר כהן: אני חושב שזה דבר שהקופות חייבות לשים דגש עליו, במיוחד בערים וביישובים שעדיין יש להם הרבה מאד עולים חדשים.

מאיר כהן: אני חושב שזה פחות בולט אצל הרוסים, כי ממילא יש - - -

מירב בן ארי: יש מלא עובדים.

מאיר כהן: כן, יש המון עובדים דוברי רוסית.

<אבי פורת: יש לנו תרגום.

<אבי פורת: יש לנו מערכות תרגום לארבע שפות.

מאיר כהן: אם נכנסת אתיופית בדימונה לרופא יש מערכת תרגום?

<בילי כהן: כן.

מאיר כהן: איפה?

<בילי כהן: היא יכולה להתקשר ויש מערכת מתווכת ויש שירותי תרגום.

מאיר כהן: אתם מדברים כמכבי?

<בילי כהן: מכבי.

<דיאן לוין: אני גם מדברת על הכללית.

מאיר כהן: בכללית לא, אני מדבר - - -

מירב בן ארי: למה, דווקא אני בכללית ויש.

מאיר כהן: בכללית בפריפריה אין מערך תרגום לא לאתיופית ולא למרוקאית, תאמינו לי.

<אבי פורת: ארבע שפות, מרוקאית לא.

<אבי פורת: היא לא רשמית.

אלי אלאלוף: אוקיי, ברשותכם.

אלי אלאלוף: סיימת?

מאיר כהן: כן, כן.

אלי אלאלוף: מירב, את רוצה?

מירב בן ארי: כן, אני רק רוצה להתייחס לכמה דברים.

אלי אלאלוף: אני חייב לגלות לכם, מירב בקשר חברי משפחתי של עשרות שנים ואני קורה לה מירב.

מירב בן ארי: הוא מחברי משפחתי, הוא היה המנהל הגדול שלי.

מירב בן ארי: זה תמיד טוב שהמנהל הגדול שלך אומר שאתה בקשר חברי משפחתי.

מירב בן ארי: זה תמיד נעים לשמוע.

אלי אלאלוף: אבל חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני פשוט הולכת גם לוועדת חינוך, ורציתי רק לומר שגם - - -

<איילת מייזנר: יש עוד דיון דרך אגב.

מירב בן ארי: יש עוד דיון שהתחיל בתשע וחצי, אז אני רק רוצה לומר לגבי הנושא של הלחם השחור והלחם הלבן, שקיבלתי הנחיה וזה דווקא יכול להיות מאד מצחיק שדווקא מי שהיא חולת צליאק תטפל בסובסידיה מלחם לבן ללחם שחור, אבל בסדר.

מירב בן ארי: זה נראה לי דבר שהוא בחשיבות לאומית.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לומר עוד משהו, ח"כ עבדאללה אבו מערוף כבר הלך, אבל אני חושבת שהעניין עם משרד החינוך שזה עוד משהו שמעניין אותי לבדוק.

מירב בן ארי: לא נראה לי שזה צריך לבוא בחקיקה, זה צריך לבוא כתכנית.

מירב בן ארי: האמת שזה מאד מאד מפתיע ובגלל זה שאלתי אותה, איך זה שבבתי הספר אין שיעורים על תזונה נכונה.

מירב בן ארי: נראה לי, לא יודעת - - -

אלי אלאלוף: מדי פעם יש איזה בית ספר שזה המוטו שלו.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: שנת 2016, כל העולם מדבר על תזונה נכונה, על החשיבות לחיים בריאים.

מירב בן ארי: אז אני אבדוק את זה, אני חברה בוועדה - - -

<קריאה: בלימודי טבע בכיתה ב' יש, לומדים בבית הספר אני וגופי, יש בו פרק על התזונה אבל אני לא מכירה כיתה שהגיעה לפרק הזה, כי הוא הפרק האחרון לפי דעתי בספר.

<קריאה: אני כתבתי חלק מהספר.

מירב בן ארי: כן, את יודעת, זה לא נראה לי.

מירב בן ארי: זה כמו שיש תכנית בבתי הספר שנקראת כישורי חיים, היא תכנית מצוינת, מדברים בה על כל מיני דברים, נראה לי שזה גם חלק.

<איילת מייזנר: בשעה 11 יש דיון בוועדת החינוך על החינוך לאורח חיים בריא.

מירב בן ארי: אני יודעת, אז - - - מעמד האישה.

מירב בן ארי: זה היתרון של הקואליציה.

<איילת מייזנר: אנחנו נייצג את בתי הספר.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: זהו.

אלי אלאלוף: תודה חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: אני בודקת את החינוך ואת הלחם שדיברנו.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: החבר מוטי פרלמוטר.

<מרדכי פרלמוטר: בוקר טוב לכולם.

<מרדכי פרלמוטר: שמי מוטי פרלמוטר, אני מנכ"ל האגודה הישראלית לסוכרת.

<מרדכי פרלמוטר: אני לא רוצה להוסיף להרבה מילים שאמרו פה, רק שתזכרו, אנחנו היינו הראשונים לפני 61 שנה ו-61 שנה אנחנו עושים את העבודה, מנסים לייצג את כל ציבור הסוכרתיים.

<מרדכי פרלמוטר: שתי מילים לגבי מה שנאמר פה.

<מרדכי פרלמוטר: יש לנו תו שאנחנו נותנים למוצרי מזון.

<מרדכי פרלמוטר: פרופסור איתמר רז התחיל עם הפרויקט הזה.

<מרדכי פרלמוטר: הפרויקט הזה כבר נמשך למעלה מ-15 שנה.

<מרדכי פרלמוטר: יש לנו היום 400 מוצרים על המדפים שיש בהם תו שנבדק בשמונה מבחנים – גם כולסטרול, גם פחמימות, גם נתרן, גם חלבון, גם שומן רווי, גם שומן טרנס.

<מרדכי פרלמוטר: שמונה מבחנים, ורק כשהוא עובר את השמונה מבחנים האלה, אנחנו מאשרים אותו.

<מרדכי פרלמוטר: דבר שני, בקשר לנושא החקיקה.

<מרדכי פרלמוטר: אני לא מזלזל בנושא הלחם הלבן והלחם השחור, אבל אנחנו מנסים כבר שלוש שנים להעביר משהו נורא פשוט.

<מרדכי פרלמוטר: בחקיקה ובאכיפה, לאסור משקאות ממותקי סוכר במוסדות חינוך, לא יותר ולא פחות.

<מרדכי פרלמוטר: תתחילו מדבר כזה קטן, אחר כך תעברו ללחם לבן ושחור.

אלי אלאלוף: תודה רבה אדוני, מר פרלמוטר.

אלי אלאלוף: איילת מייזנר, בבקשה.

<איילת מייזנר: שלום, בוקר טוב.

<איילת מייזנר: אני מנכ"לית עמותת מהיום, הפורום הישראלי לאורח חיים בריא.

<איילת מייזנר: אני מודה לך, חבר הכנסת אלאלוף ולוועדה, שהקדשם יום, בכלל, יום בכנסת, יום דיונים לנושא החשוב הזה של סוכרת ומניעה.

<איילת מייזנר: אני רוצה להציע, זו השנה השנייה שאנחנו עמותת מהיום פונים לכנסת לקיים דיון בנושא הסוכרת.

<איילת מייזנר: אני חושבת שזה צריך להיות מנהג שנתי, קבוע, שהוועדה תשמע איזה שהוא דיווח על ההתקדמות, על הנתונים מה נעשה, כי הרבה פעמים יש תחושה ליושבים בוועדות, שמציעים תכניות, מציגים, ובאמת ראינו השנה התקדמות מאד גדולה מול משרד הבריאות בנכונות וברצון להשקיע בסוכרת.

<איילת מייזנר: נרצה לדעת בעוד שנה, בחודש נובמבר, חודש המודעות, שהתכניות היפות שהוצגו פה אכן מומשו ושיש שינוי בנתונים.

<איילת מייזנר: יש מדינות בעולם שכבר מדווחות על עצירה בעלייה בסוכרת.

<איילת מייזנר: אנחנו אמנם לא ממהרים למחוא כפיים, אבל רוצים שגם בישראל נזכה לנתונים כאלה.

<איילת מייזנר: באמת, יש לאחר מכן דיון בוועדת החינוך, שרוב המוזמנים פה יהיו בו, שיעסוק בנושא הכל כך חשוב של חינוך.

<איילת מייזנר: אנחנו מאד מאמינים בכוח של הרשויות המקומיות להשפיע.

<איילת מייזנר: בעזרת החוק לאורח חיים בריא חשוב לתת תמריצים לראשי ערים שבכל עיר בישראל, לא רק ברשת ערים בריאות, בכל ערים בישראל צריך להיות או תזונאי מלווה או רכז אורח חיים בריא.

<איילת מייזנר: זה תקציב קטן יחסית שיוצר נפלאות בערים שאנחנו עובדים בהן – באשדוד, ביבנה, באילת.

<איילת מייזנר: אנחנו רואים מיד תכניות שקמות לתחייה.

<איילת מייזנר: ראשי הערים מברכים עליהן וזה ישר מקיף את כל מעגלי החיים של התושב.

<איילת מייזנר: דוגמא לקורס מאד מצליח עכשיו באמת, של מנהיגות למקומות עבודה.

<איילת מייזנר: מיד כל העיר התגייסה.

<איילת מייזנר: כל מקומות העבודה בעיר מנהיגות תכניות בריאות וזה בכסף קטן שהעמותה משקיעה.

<איילת מייזנר: משרד הבריאות יכול היה לעשות את זה בכל הארץ ובאמת ליצור שינוי.

מאיר כהן: השאלה מה קורה שאתם יוצאים - - -

<איילת מייזנר: בדיוק.

<איילת מייזנר: אז אנחנו כעמותה מנסים כל שנה לגרד את הכספים להמשיך את הפעילות, ולא מדובר ב הרבה כסף.

<איילת מייזנר: בעיר קטנה כמו יבנה לדוגמא, מדובר על משהו כמו השתתפותנו בחצי משרה זה 3,000 שקלים בחודש.

<איילת מייזנר: איפה המדינה פה?

<איילת מייזנר: זה יוצר שינוי ענק בערים.

<איילת מייזנר: ואני כמובן מתחברת לאמירה של מוטי על הנושא של שתייה ממותקת והצורך לחנך את האזרחים להוציא את זה מהצריכה השוטפת שלהם, גם במוסדות החינוך וגם בכל מוסד שמתוקצב על ידי המדינה, בטח בצבא, בטח במוסדות אקדמאיים, בבתי חולים כמובן.

<איילת מייזנר: המחקרים, אין ויכוח כבר על הנושא הזה של כמה זה מזיק לצרוך שתייה ממותקת בכמות שהחברה הישראלית נוהגת לצורך אותה.

<איילת מייזנר: ולכן באמת חשוב שמעבר לדיבורים, אנחנו נדע לראות התקדמות ונדע לראות שינויים בשטח.

<איילת מייזנר: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הצטרפה אלינו חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: שלום, בוקר טוב.

אלי אלאלוף: פרופסור וייס.

<רם וייס: שלום, בוקר טוב.

<רם וייס: שמי פרופסור רם וייס מהאוניברסיטה העברית בכובע אחד, בכובעי השני המנהל של האגודה הישראלית לסוכרת נעורים, מנהל רפואי.

<רם וייס: רציתי לומר שיש לי מעט מאד להוסיף, אבל אני חושב שנדרש פה איזה שהוא שילוב כוחות של כמה משרדי ממשלה.

<רם וייס: וקצת ראייה לרחוק, בתור איש שמקצועו רפואת ילדים, המניעה מתחילה בגיל הזה.

<רם וייס: כאשר מדובר על סוכרת, שרוב השיחות פה סביב השולחן היום היו על סוכרת סוג 2 של מבוגרים, קשורה מאד בהשמנה.

<רם וייס: השמנה מתחילה בגיל הילדות ומי שמתחיל את המסלול הזה בגיל הילדות, הסיכוי שלו לעבור, להחלים מהמסלול הזה בגיל מבוגר הוא מאד נמוך, למרות שמושקע בזה הרבה מאד משאבים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: זה מנחם.

<רם וייס: רוב העבודות המחקריות היום מראות שההשקעה העיקרית צריכה להיות בגילאים המאד צעירים, תקופת ההיריון, גיל הינקות עד גיל שנתיים-שלוש, בגנים.

<רם וייס: בגיל הצעיר יש לנו את משרד הבריאות של מעקבי ההיריון בטיפות החלב, יש דרך לגשת אל המשפחות ואל המטופלים.

<רם וייס: מגיל שלוש יש כבר אחריות של משרד החינוך.

<רם וייס: זה מערב לא רק את ההדרכה והחינוך שאני מאד תומך בהם, אלא כנראה שגם אלמנטים רגולטורים – מה מותר להכניס לגן, מה אסור להכניס לגן, מי יכול לגשת למכרז של הסעדה וכו'.

<רם וייס: כאשר מגיעים כבר לגילאים, בית ספר יסודי עוד גם כן מאד חשוב, כבר בגילאים של חטיבות ביניים ותיכון, מישהו שהוא שמן, הסיכוי להועיל לו ברמה של היפוך ההשמנה הזאת, דורש המון משאבים וההצלחות הן די צנועות, נאמר את זה בעדינות.

<רם וייס: לכן נדרשת פה ראייה ארוכת טווח.

<רם וייס: ואם אני רגע אסיט את הכובע לדיון שום לסוכרת סוג 1, סוכרת סוג 1 אנחנו היום לא יודעים למנוע אותה.

<רם וייס: אנחנו צריכים להשקיע הרבה במחקר של התחום של הטיפול והמניעה ואלה תחומים שהם יקרים למערכת.

<רם וייס: יש פה הרבה אנשים שהנושא קרוב לליבם.

<רם וייס: הנושא של סוכרת סוג 1 הוא לא רק תרופות חדשות, הוא גם טכנולוגיות שכל שנה מנסים לקדם אותן בסל.

<רם וייס: כשהם יוצאים מגיל הילדות ועוברים לגיל הבגרות, יש להם נטייה קצת להיאבד במערכת.

<רם וייס: פרופסור רז מנסה היום לקדם את מה שנקרא מרפאות המעבר.

<רם וייס: יש הרבה דברים להשקיע ולעזור גם לאוכלוסייה הספציפית הזאת, ובפרט גם מול הביטוח הלאומי, להפוך אותם לאזרחים שמסוגלים לקיים את עצמם בלי מגבלות.

<רם וייס: אנחנו עובדים בכל המסלולים האלה במקביל כדי לעזור גם להם.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש לנו נציג במדים אחד, חשוב לי להזמין אותו.

אלי אלאלוף: בבקשה, רב סרן ליאור יהושע.

<ליאור יהושע: שלום, אני ד"ר ליאור יהושע, אני רופא משפחה ואני סגן ראש ענף רפואה בצה"ל.

<ליאור יהושע: באופן עקרוני, מהנתונים שלנו, 22% מהמתגייסים סובלים מעודף משקל, כש-3% מהם סובלים מהשמנת יתר ו-70% מהמתגייסים עולים במשקל במהלך השירות הצבאי.

<ליאור יהושע: הדבר הזה הוביל אותנו בעצם לעשות תכנית מקיפה, כמו שדיברו פה האנשים המכובדים לפני, של סל מזון בריא.

<ליאור יהושע: כלומר, יש דיאטניות היום שנכנסות למטבחים, מדריכות את הטבחים, נכנסות למרכזי המזון ובעזרתן גם בוחרים גם את המזון המתאים, הכל במטרה לשפר את איכות התזונה בצה"ל.

<ליאור יהושע: במקביל לסוכרת, יש אצלנו רישום מקיף בעיקר לאוכלוסיית הקבע, גם לגבי מצבי הטרום סוכרת, גם לגבי מצבי הסוכרת.

<ליאור יהושע: חלק ממדדי האיכות שלנו בטיפול באנשי קבע ואנחנו מאד מקווים שנוכל לתרום את חלקנו הצנוע לטובת בריאות האוכלוסייה בישראל.

מאיר כהן: במכרז שיצא להסעדה של עיר הבה"דים, האם במכרז אתם דאגתם לכל מה שאתה אומר מול הספקים?

מאיר כהן: כי אני אכלתי שם - - -

<ליאור יהושע: במכרז של עיר הבה"דים - - -

מאיר כהן: אז הנה יש לכם הזדמנות פז לעשות תיקון גדול מאד, של כ-40,000 מנות.

<ליאור יהושע: חלק מההסכם, לפי מה שידוע לי זה שמהשדות עצמם - - -

<ליאור יהושע: לא ידוע לך.

<ליאור יהושע: צר לי, אני אכלתי שם.

<גלעד בוקר: דאגו לחברי הכנסת לארוחה יותר - - -

מאיר כהן: לא, לא, לא.

מאיר כהן: אבל זה מעניין, כי אני משער שהכוונות הן מצוינות בצבא, אבל זה קהל שבוי, שם דווקא אתם יכולים לעשות את השינוי הכי משמעותי, יותר מאשר בתי ספר.

מאיר כהן: בתי ספר, אדוני, כשאני העליתי את ההצעה הזאת כמנהל בית ספר, ועד ההורים הפגין נגדי.

מאיר כהן: אז אני שומע שהיום הוועדים מתחילים להיות קצת יותר קרובים לזה, אבל אני זוכר שאז הייתה צעקה גדולה, האם אני גם צריך להגיד שהקפיטריה אצלי לא תמכור משקאות ממותקים, אבל בצבא זה המקום הטוב ביותר.

מאיר כהן: יש שם מאות אלפים - - -

אלי אלאלוף: הכל הולך בפקודה לדעתי.

מאיר כהן: בוודאי.

מאיר כהן: לא, לא בפקודה, אבל זה קהל שבוי שממילא רובו ככולו אוכל, זה האוכל שהוא אוכל.

נורית קורן: לפעמים הם גם לא אוכלים, הולכים לקנות את ההמבורגר והצ'יפס איפה שאפשר לקנות.

מאיר כהן: אתה בא לצאלים ואתה רואה שם את הסטיקיות ואת האוכל המעובד שמוכרים שם.

<מרדכי פרלמוטר: יש לי שאלה לצה"ל.

<מרדכי פרלמוטר: אפשר?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, שם ותפקיד.

<מרדכי פרלמוטר: מוטי פרלמוטר מהאגודה לסוכרת.

<מרדכי פרלמוטר: יש לי שאלה.

<מרדכי פרלמוטר: חיילים קרביים שמוציאים המון אנרגיה אוכלים גם המון.

<מרדכי פרלמוטר: הם משתחררים מהצבא, הם מפסיקים להוציא אנרגיה, הם ממשיכים לאכול כי הם רגילים.

<מרדכי פרלמוטר: האם יש תכנית בצבא, חצי שנה לפני השחרור, להכשיר אותם לכך שהם יעברו לדיאטה אחרת?

<קריאה: ממש לא.

<מרדכי פרלמוטר: למה לא?

<מרדכי פרלמוטר: תלכו לשפת הים, תראו אנשים שלפני שנה היו חיילים עם בטן כזאת, כי הם ממשיכים לאכול אותו דבר בלי להוציא אנרגיה.

נורית קורן: מודעות, מודעות, קודם כל.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: סיימת, ד"ר יהושע?

<ליאור יהושע: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה, פרופסור דן נמט.

<דן נמט: כן, שלום.

<דן נמט: לי קוראים דני נמט, אני רופא ילדים, אני מנהל מרכז ספורט לילדים ונוער בבית החולים מאיר, שמתעסק בטיפול בהשמנה מזה 15 שנים.

נורית קורן: עושים עבודה נהדרת.

<דן נמט: תודה.

<דן נמט: אני רוצה להגיד כמה דברים לגבי הדברים שנאמרו פה.

<דן נמט: אחד, צריך לזכור שבכיתה ה' יש מסמך של משרד החינוך שאומר ש-31% מהילדים שלנו הם סובלים מהשמנה ועודף משקל.

<דן נמט: כיתה ה'.

<דן נמט: המסמך התפרסם לפני שנה וחצי.

<דן נמט: 13.5% מהילדים סובלים מהשמנה בדרגה קיצונית, מעל האחוזון ה-97.

<דן נמט: אלה מספרים מדהימים לרעה.

<דן נמט: אמרה פה קודם נציגת מכבי שיש 550 משפחות בטיפול ואני טיפלתי כבר ב-3,000 ילדים שמנים, אבל יש בישראל מאות אלפי ילדים שמנים.

<דן נמט: אחת הבעיות הכי גדולות שאני רואה, הטיפול הוא יקר, הוא מורכב, הוא מחוץ לסל.

<דן נמט: בפריפריה לא עומדים בו.

<דן נמט: יש לי קבוצה של ילדים שמגיעה אלי מעוטף עזה, פעמיים בשבוע אחר הצהריים.

<דן נמט: אין להם שום פיתרון באזור הדרום, באזור באר שבע.

<דן נמט: אין כמעט פתרונות באזור חיפה והזכירו פה קודם, כדי לטפל בילדים שמנים צריך טיפול רב תחומי, אינטנסיבי - - -

מאיר כהן: סליחה, כשאתה אומר טיפול - - -

<דן נמט: מה שאני אומר, זה נכון שמניעה זה חשוב, אבל כשילד הוא כבר שמן, אז הטיפולים הקטנים, להגיד תלך ויסבירו לך איך לאכול, כל הילדים יודעים איך לאכול, כל ההורים יודעים איך לאכול כשהם שמנים, כבר דיברו איתם על זה 70 פעם קודם.

<דן נמט: צריך והעבודות בספרות מראות שכדי לטפל בהשמנה קשה, צריך טיפול רב תחומי אינטנסיבי, במסגרות מסודרות שבאים אליהן הילדים ומשפחותיהם ומקבלים את הטיפול כמו שצריך.

מאיר כהן: אז מה אתה מציע?

מאיר כהן: את המרפאה שלך?

<דן נמט: לא, ממש לא.

<דן נמט: המרפאה שלי היא מרפאת קצה.

<דן נמט: אני חושב שצריכה להיות כזו בצפון, צריכה להיות כזו במרכז, צריכה להיות כזו בדרום, שתפיץ את התורה לבתי הספר.

<דן נמט: אני מתחבר למה שאמר פרופסור וייס קודם ואני מקווה שאתם יודעים שכשילד מגיע לכיתה א' כשהוא שמן, מעל האחוזון ה-95, יש לו 70% סיכון להישאר מבוגר שמן.

<דן נמט: ולכן מה שאתה אמרת קודם, אדוני, שצריך לטפל בילדים בגיל הגן ובבית הספר היסודי, שם נמצא המפתח.

<דן נמט: אנחנו עשינו וחברת הכנסת בן ארי הזכירה קודם תכניות.

<דן נמט: אנחנו עשינו תכנית נפלאה עם משרד החינוך לפני 5 שנים בכ-100 ילדים, שפרופסור רז מכיר אותה.

<דן נמט: התכנית הציגה תוצאות נפלאות.

<דן נמט: ילדים למדו על אוכל, עשו הרבה יותר פעילות גופנית בבית, המשפחות שלהם עשו יותר פעילות גופנית.

<דן נמט: התכנית סוכמה בהצלחה גדולה.

<דן נמט: עשינו אותה במעמד סוציו-אקונומי נמוך, עשינו אותה במשפחות ביישובים ערבים והיא נחלה הצלחה גם שנה אחרי שעזבנו אותם, לגמרי התוצאות נשמרו.

<דן נמט: ואז, משרד החינוך, כשהגענו למשרד החינוך ואמרנו יש תכנית נפלאה, אז אמרו - - - ההבדל בין רצוי למצוי - - -

מאיר כהן: מי מממן אתכם?

<דן נמט: מי מימן אותנו?

<דן נמט: מי שמימן אותנו - - -

מאיר כהן: עכשיו את - - - המרפאה שלך?

<דן נמט: הילדים.

<דן נמט: הילדים ובני משפחותיהם.

מאיר כהן: זו מרפאה פרטית?

<דן נמט: זו מרפאה שמחוץ לסל, הילדים ובני משפחותיהם.

<דן נמט: ואני חייב לומר שמשרד הבריאות עשה צעד גדול השנה ואישר לשב"ן השתתפות עצמית גדולה מאד בתכנית הזאת, כי התכנית עלותה 450 שקלים לחודש.

<דן נמט: משפחה יש לה בדרך כלל שני ילדים כאלה, אין לה שום סיכוי לעמוד בזה לאורך זמן.

נורית קורן: זה הרבה כסף.

<דן נמט: אז באמת תודה למשרד הבריאות על האישור הבאמת חשוב הזה - - -

מאיר כהן: דרך כל הקופות?

נורית קורן: התכנית שעשיתם בבתי הספר הייתה לאורך כל השנה?

אלי אלאלוף: כל מי שיש לו שב"ן.

<קריאה: כן, כן, זה עדיין לא נותן מענה לחלק מהאוכלוסיות.

<דן נמט: זה לא נותן מענה לאותם 10% - 15% שאין להם שב"ן.

<גלעד בוקר: שזה משפחות במצוקה.

<דן נמט: אבל חינוך.

<דן נמט: אני רוצה לומר עוד משהו, ובזה אני מסיים, אני מבטיח.

<דן נמט: אנחנו היום בשנת 2016, הנושא הזה התחיל לעלות בשנות ה-80 בארצות הברית.

<דן נמט: בשנת 2000 בערך התחילו להילחם או לטפל בתופעה והיום אנחנו רואים תוצאות.

<דן נמט: בארצות הברית מתחילים לראות ירידה בשיעורי ההשמנה בילדים, ואני חושב שהדיון הזה פה הוא קריטי, הוא חשוב.

<דן נמט: אני מאד שמח להיות פה היום ולדבר, כי אני מקווה שבעוד 10 שנים ואני מצטרף למה שנאמר קודם.

<דן נמט: זאת אומרת הרושם כשאני יושב פה, זה שכאילו הכל כמעט נפלא, אבל אני רוצה להגיד לכם שאני רואה ילדים בכיתה א' ששוקלים 80 קילו וילדים בכיתה ו' ששוקלים 150 קילו.

נורית קורן: בואו נלך לצד של מה עושים עם הילדים.

<דן נמט: משהו שלא היה פה, משהו שלא היה במדינת ישראל בשנת 2000 ובשנות ה-90 של המאה הקודמת.

<דן נמט: וההבדל בין ילד שמן לילד רזה, ואני אומר את זה וזה מדהים, תמיד הוא משהו, ויש על זה עבודות מחקר, בין 150 ל-200 קלוריות ביום.

<דן נמט: זה פחית אחת של משקה ועוד 20 דקות של פעילות גופנית.

<דן נמט: זה כל ההבדל.

<דן נמט: אנחנו מדברים על מגיפות ועל מיליארדים ועל כסף, ובסופו של דבר זה משוואה של כיתה א'.

<דן נמט: תאכלו טיפה פחות ויותר בריא, תעשו טיפה יותר פעילות גופנית.

<דן נמט: זה נשמע פשוט, זה מאד לא פשוט, אבל כל המגיפה העולמית הזאת זה 200 קלוריות ליום.

<דן נמט: זה פשוט מדהים איך העולם המודרני לא מצליח להתגבר על 200 קלוריות ביום.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אדון גיסין, בבקשה.

<מידד גיסין: מידד גיסין, יושב ראש צב"י – צרכני בריאות ישראל.

<מידד גיסין: אני מודה ושמח על הדיון הזה ואני שמעתי לא פעם ראשונה את כל התכניות והתכניות מצוינות.

<מידד גיסין: אני רק רוצה להזכיר לכם שיש, ומישהו הזכיר את זה פה, יש 20% מהציבור שאין לו אפילו ביטוח משלים.

<מידד גיסין: שאין לו אפשרות אפילו לקנות את התרופות החודשיות.

<מידד גיסין: אז בואו נטפל גם באלה שכבר חולי סוכרת, שמקבלים את הגלוקומין, התרופה הכי פשוטה וגם את זה אין להם כסף לקנות.

<מידד גיסין: אני חוויתי את הסוכרת, אשתי זיכרונו לברכה הייתה חולת סוכרת מדופלמת, 25 שנים.

<מידד גיסין: עם משאבה והזרקות, ובסוף היא נפטרה מסיבוכי הסוכרת וזאת הסיבה שאני גם הצטרפתי לפורום של התכנית של פרופסור רז.

<מידד גיסין: ואני חושב שאם התכנית תיושם, לאט לאט בחלקה לפחות, ולצערי אני לא רואה פה את נציג האוצר, לא חשוב, לא היינו מקבלים כסף גם אם הוא היה פה, אבל לפחות שיהיה פה וידבר ויסביר איפה האוצר יכול לתרום.

<מידד גיסין: כי בסוף השאלה היא כסף וכסף זה האוצר.

<מידד גיסין: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: פרופסור פורת, בבקשה.

אלי אלאלוף: עוד פעם את השם שלך.

<אבי פורת: אבי פורת, מכבי, רופא ראשי.

<אבי פורת: אני רוצה לומר כאן שכביכול בדרום בבאר שבע אין מרפאות.

<אבי פורת: המרפאות שאנחנו פרשנו במכבי – 16 המרפאות האלה שמיועדות להשמנה בילדים ומלחמה בסוכרת – הן יושבות וקודם כל מפוזרות על כל הארץ, גם באר שבע וגם בטירה וגם בנצרת וגם במגזר הבדואי, גם בבני ברק, דבר ראשון.

<אבי פורת: דבר שני בשב"ן אנחנו לא לוקחים 450 שקלים לחודש, אנחנו לוקחים 150 שקלים לחודש וגם זה הרבה, מפני שהיינו מעדיפים שזה יהיה בסל.

<אבי פורת: אנחנו מצטרפים כאן לבקשה שזה יהיה בסל, כי גם 150 שקלים בחודש זה פרוהיביטיבי למשפחות.

<אבי פורת: ולכן, כדי להקפיץ את זה מ-500 משפחות לשנה ל-1,500 ול-5,000 משפחות בשנה – זה צריך להיות בסל.

<אבי פורת: אבל בוודאי שאנחנו נותנים את זה כרגע בצורה כזאת מסובסדת מאד על ידי מכבי, אבל בוודאי פורשים את זה על כל הארץ.

<אבי פורת: לא היינו מסתפקים לשים את זה רק במרכז הארץ.

<אבי פורת: אז קודם כל לתת תמונה קצת יותר מרגיעה.

<אבי פורת: אנחנו עושים את זה ואולי גם נרחיב את זה.

מאיר כהן: למה אתם לא עושים שיתופי פעולה?

<אבי פורת: בעיה.

<אבי פורת: אין.

<אבי פורת: ראש עיריית דימונה הפסיק להזמין אותנו.

מאיר כהן: לא, אני.

מאיר כהן: אני לא.

מאיר כהן: כשאני הייתי אז עשינו.

<אבי פורת: היא הנותנת.

מאיר כהן: כשיש מרפאה כזאת בירוחם, אז היא פותחת את שעריה גם לכללית והכללית מתחשבנת.

נורית קורן: נכון.

<בילי כהן: אנחנו פותחים את שערינו גם לקופות אחרות והמחיר הוא אחר.

מאיר כהן: כי אחד הדברים שדיברתי בזמנו עם המנכ"ל, עם הסמנכ"ל היום, אחד הדברים שגילינו בפריפריה זה שיש רגעים שבהם יש שיתופי פעולה ומשנים את החיים ביום יום.

מאיר כהן: משנים את החיים.

<בילי כהן: אנחנו מאפשרים לחברי קופות החולים האחרות להצטרף למרפאות שלנו, אבל כמובן שהתעריף הוא אחר ולא מסובסד כמו שהוא מסובסד לחברי מכבי.

נורית קורן: בסדר, אבל זה צריך - - -

אלי אלאלוף: וכבר לא הגענו להסכם עם רואה החשבון, - - - אמונה.

אלי אלאלוף: יש לנו שפה סודית.

אלי אלאלוף: מרוקאית.

מאיר כהן: אידיש.

אלי אלאלוף: עד שאני מוצא אחד שמלכלך במילים כאלה.

מאיר כהן: לא, לא, הסמנכ"ל מדבר מרוקאית.

אלי אלאלוף: במיוחד.

אלי אלאלוף: אז ברשותכם, נתחיל בסיכומים.

נורית קורן: אני רוצה.

אלי אלאלוף: בבקשה, נורית קורן.

אלי אלאלוף: אני רק אומר שיש לו 9 דקות על הדקה.

אלי אלאלוף: כבר הדיון הבא נמצא פה.

נורית קורן: אני ממש אקצר, בסדר.

נורית קורן: אז קודם כל אני מתנצלת שלא באתי מההתחלה.

אלי אלאלוף: הפסדת.

נורית קורן: הפסדתי בגדול, בגדול.

נורית קורן: מה שאני טוענת תמיד, צריך להתחיל בגיל הגן, צריך לחנך את המשפחות.

נורית קורן: משרד הבריאות חייב להוציא תכנית - - -

אלי אלאלוף: אז את תצטרכי לתמוך בגיל הרך, במועצה לגיל הרך.

נורית קורן: ברור.

נורית קורן: צריך להתחיל את זה עם המשפחות, כי זה בסך הכל הסביבה שלך.

נורית קורן: גם כמבוגר, ואני אחת שמכירה את כל הסיפור הזה, שכשאתה צעיר אתה רזה ואחרי לידות שמנה וקשה לרדת ואני רוצה לומר לכם שאני ביוזמתי פניתי לקופת החולים וביקשתי דיאטנית.

נורית קורן: אמרתי אני רוצה את השירות הזה, אבל אני רוצה את הליווי הזה של כל שבוע.

נורית קורן: כל שבוע, כי הליווי הזה מאד מאד חשוב ועוזר.

נורית קורן: אמרו לי לא.

נורית קורן: אי אפשר.

נורית קורן: את יכולה לקבל פעם אחת – 180 שקלים, פעם בחודש.

נורית קורן: אמרתי להם אבל תראו, אני באה כי אני יודעת שיש לי 10 קילו מיותרים, אני רוצה להתחיל מעכשיו, אני לא רוצה לחכות שיהיה לי משקל עודף גבוה יותר.

נורית קורן: לא.

נורית קורן: אי אפשר.

נורית קורן: משרד הבריאות, פרופסור אפק, אניח חושבת שצריך להורות שכל מי שניגש, יש לו את המודעות הזאת, הוא רוצה את הטיפול הזה, צריך לאפשר לו.

נורית קורן: נכון, אין את השירות הזה מספיק נגיש בקופות החולים וזה לא בסדר, זה לא בסדר ולצערי צריך לראות, שגם אם אנחנו כבר מוכנים לשלם, לפחות לקבל את זה כמו שצריך.

נורית קורן: הסעדה – זה בדיוק העניין.

נורית קורן: הנה, יושבת פה חברתי לדרך.

נורית קורן: אני רוצה שבבתי הספר יאכלו ממטבחים כמו שהיה לנו פעם, אדוני יושב הראש וחברי, חבר הכנסת כהן.

נורית קורן: אנחנו אכלנו בשיעורי כלכלת בית.

נורית קורן: בישלנו, ראינו, והדברים צריכים להיות לאורך כל השנה.

נורית קורן: זה צריך להיות.

נורית קורן: אנחנו נדאג בוועדת החינוך, אנחנו צריכים לדאוג לדברים האלה, שכל בית ספר שקם עכשיו שיהיה לו מקום, חדר אוכל ובישול גם, כדי שהילדים יוכלו להתעמת עם זה וגם לעבוד בתוך הסביבה הזאת של האוכל.

נורית קורן: כך גם אפשר להבין מה משמין, מה לא משמין, מה בריא, מה לא בריא, לאורך כל השנה.

נורית קורן: וצבא, לצערי הרב, האוכל, כמה שיש דיאטניות וכמה שיש את זה, אי אפשר לבוא לחברה הצעירים ולהגיד להם אתם תאכלו רק את הדברים האלה.

נורית קורן: וכאמא לילדים בצבא, אז אני יודעת בדיוק מה קורה.

נורית קורן: הולכים, לא אוכלים במטבח כי זה מלא שמן ולא נראה טוב, הולכים וקונים את הצ'יפס ואת ההמבורגר.

נורית קורן: אבל אפשר שהם יאכלו את הדברים האלה, אם גם אנשי מנהלה, היה לפחות פעמיים בשבוע חובה כושר.

נורית קורן: מכון כושר בבסיס.

נורית קורן: יש בבסיס מכון כושר.

נורית קורן: לאפשר להם את זה בשעות, ואת זה צריך לקחת בחשבון, ואז אנחנו לא נגיע לחיילים שמנים, כי זה כבר יהיה דרך חיים.

אלי אלאלוף: נורית, אין זמן.

נורית קורן: בסדר, אני מסיימת.

נורית קורן: דבר מאד חשוב, יש לי פה מזרק של חולה סוכרת, של המכשיר.

נורית קורן: אני לא מבינה.

נורית קורן: אני מבינה שבבתי החולים המכשירים האלה באים וקבועים והם לא מתפרקים ופה הבנתי מחולה סוכרת, שברגע שהם לוקחים מהבקבוק, זה לא סגור טוב פה והכל נוזל להם.

נורית קורן: אז אם אפשר היה לדאוג שיקבלו אמפולות כאלה סטריליות, ישר לקחת ולהכניס.

נורית קורן: מדובר גם באנשים מבוגרים שכבר לא רואים כמה הם לוקחים.

נורית קורן: צריך לחשוב על זה.

נורית קורן: הטכנולוגיה שלנו היום כבר כל כך מתקדמת.

נורית קורן: אז חבל.

נורית קורן: חבל.

אלי אלאלוף: תודה רבה נורית.

אלי אלאלוף: אני ממש מתנצל, יש לנו בעיית זמן.

נורית קורן: אין בעיה.

נורית קורן: תודה.

אלי אלאלוף: אני נתתי את רשות הדיבור כמה שיותר ואני אגיד לכם את האמת, זה דיון תענוג.

אלי אלאלוף: ממש הנאה, גם אם הנושא הוא מאד כבד, זה ברור, הוא מדאיג, אבל עשינו אותו בזכותכם באווירה טובה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נעבור לסיכומים ואני מבטיח שזה לא הדיון האחרון כל עוד שאני פה.

אלי אלאלוף: ואת זה אני כבר לא מבטיח.

אלי אלאלוף: זה אחרים יקבעו.

אלי אלאלוף: אז בינתיים פרופסור אפק, בבקשה.

<ארנון אפק: תודה רבה חבר הכנסת אלאלוף ותודה רבה לחברי הכנסת, זה באמת, בדרך כלל לא פשוט להיות כאן, למרות שאנחנו עושים דברים מאד מאד חשובים והפעם אני חושב שיש קונסנסוס וגם קונסנסוס שצריך לעשות דברים ולבחון את העשייה וכולם צריכים לעשות.

<ארנון אפק: אז אני חושב שמה שהועלה כאן נכון, אלף נתחיל איתנו, עם משרד הבריאות, שחייב להוביל את התכנית בעזרתך, פרופסור איתמר רז, לוודא שהיא יוצאת לדרך ואתה מכיר אותנו.

<ארנון אפק: גם השר ליצמן ברך עליה, המנכ"ל משה בר סימן טוב והיא חלק מתכנית העבודה שלנו ועמוד האש שלנו והיא תבוצע.

<ארנון אפק: פרופסור תמי שוחט, שלא היה לה את ההזדמנות לדבר, אבל אני אגיד בשמה, גם מבצעת רשם מסכם, כך שיהיו לנו את העבודות ואת הנתונים לשים וגם רשם לניתוחים לקיצור קיבה ועוד רשמים ואת הסיבוכים של סוכרת וטרום סוכרת ואנחנו נראה.

<ארנון אפק: חוץ מהמשרד יש גם את קופות החולים וקופות החולים חייבות להירתם למשימה; ובאתם ואמרתם, זה צריך להיות בסל, אתם צודקים, אבל הנה, תרימו את הכפפה.

<ארנון אפק: כל אזרח במדינת ישראל יכול להגיש בקשה לתרופה, לטכנולוגיה, לטיפול להיות בסל.

<ארנון אפק: עכשיו - - -

נורית קורן: זה מסובך.

נורית קורן: זה מסובך.

<ארנון אפק: אנחנו עושים אגב, עשינו לטובת כל מי שרוצה להגיש, עשינו שעות עיון כדי להסביר איך עושים את זה ואנחנו נעשה את זה הכי פשוט.

<ארנון אפק: אנחנו מתייחסים אחרת לאזרח שמגיש בקשה לעומת חברת תרופות ממנה דורשים הרבה יותר.

<ארנון אפק: לאזרחים עוזרים ואני אתן לכם דוגמא.

<ארנון אפק: לפני שנתיים היה אזרח שהגיש הצעה לבדוק את אבי העורקים בגלל מה שקרה לזמר אריק איינשטיין זיכרונו לברכה, וזה נכלל בסל.

<ארנון אפק: כך שגם אזרח יכול לעשות.

<ארנון אפק: אתם יכולים להרים את הכפפה ולבצע.

<ארנון אפק: צה"ל לא יכול להתחמק מאחריותו לאזרחים.

<ארנון אפק: נאמרו כאן דברים מאד חשובים אדוני יושב הראש, וגם הוא צריך לבוא ולהגיד איך הוא מכשיר את האנשים ליציאה מהצבא, איך הוא עושה בתוכו ומתרגם את הדבר וזה כמובן אתם תבדקו.

<ארנון אפק: ואחרון חביב, עוד מילה אחת – אפשרי בריא – תכנית הדגל המשותפת למשרד הבריאות ולמשרדים נוספים.

<ארנון אפק: אנחנו נוכל כולנו כמובן גם להציג לכם מה אנחנו כולנו עושים ואיך מקדמים את הנושא.

<ארנון אפק: תודה לך במיוחד על העבודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אז ברשות

אלי אלאלוף: כם אני אנסה לסכם דיון שכל כך פורה וכל כך מעניין ובאמת אני שוב מודה על האווירה הנהדרת שיש פה.

אלי אלאלוף: זה לא קל בדרך כלל לקיים דיונים פה בוועדה, אבל מתמודדים.

אלי אלאלוף: אני באמת מברך את כולכם, אבל תרשו לי לברך במיוחד את פרופסור אפק ואת פרופסור איתמר רז, על היום הזה, על ההכנה הזאת של הדיון.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה היה לחץ אישי, לחץ מתון מבחינה פיזית, אבל לחץ מקצועי של פרופסור איתמר רז, שהיום כל הכנסת דנה בנושא של הסוכרת וזה מה שחשוב.

אלי אלאלוף: אנחנו מצאנו באמת את החוק שהיה בהצעה, הוא נמצא באמת תחת חבר הכנסת אחמד טיבי.

אלי אלאלוף: הוא היה בכנסת הקודמת.

אלי אלאלוף: אנחנו נבקש דין רציפות ונביא אותו לדיון בכנסת הנוכחית.

אלי אלאלוף: נעבור עליו, נבקש ממשרד הבריאות כמובן את דעתו ואנחנו נעשה הכל להחזיר אותו לחקיקה, כולל אם יש צורך בהשלמות.

אלי אלאלוף: דבר שני, אני באמת רוצה לציין את הצורך בשיתוף פעולה.

אלי אלאלוף: הוא קיים, לא מספיק.

אלי אלאלוף: אני ציינתי את הדברים.

אלי אלאלוף: חברי מאיר אמר דברים שכל כך טריוויאליים, שנראה אבסורד שלא צריך בירוחם ובשלומי שתי קופות חולים לעבוד על אותו נושא.

אלי אלאלוף: שאחת תמצא את הטכניקות הכספיות והאחריות שמצאו במקביל, אבל הרצון זה לעשות את זה בצורה ולהודות באמת, אני חייב להגיד, היה לנו ניסיון וקל להגיד, כי מאיר פה.

אלי אלאלוף: אז בדימונה התחלנו מה שנקרא עיר בריאה.

אלי אלאלוף: אל תוותרו.

אלי אלאלוף: גם כשראש העיר לא מקבל יותר, תחזרו לנושא.

אלי אלאלוף: ראש העיר הוא חשוב חשובה האוכלוסייה וה - - -

מאיר כהן: תגידו שאתם חברי מרכז ליכוד.

נורית קורן: אה, מאיר.

נורית קורן: אני בטוחה שראש העיר - - -

מאיר כהן: אני אדאג שהוא יקבל אתכם.

נורית קורן: אני בטוחה שהוא קשוב וגם אני אדבר איתו.

אלי אלאלוף: לא רק בני כראש עיריית דימונה, אני אומר שבכל היישובים יש להם כל כך הרבה על הראש, לראשי הערים, אבל אל תוותרו כי זה פה בריאות תושביה ובריאות תושבי מדינת ישראל.

אלי אלאלוף: אני רוצה גם לציין שבאמת לקחנו את הנושא הזה לגבי הלחם, ומירב לא במקרה אמרתי לה, כשהיא תופסת נושא היא לא מוותרת, ודרך ההתמודדות הזאת נגיע לדברים שנאמרו על ידי מר פרלמוטר.

אלי אלאלוף: בצבא, אני חושב שאני מצטרף לכל מי שרוצה להלחיץ בנושא אחד את הצבא, זה בריאות חייליו, שבאמת ימצא את הדרך להתמודד.

אלי אלאלוף: אנחנו גם נבקש מכם להעביר לוועדה את התכניות השונות.

אלי אלאלוף: אנחנו בשם הוועדה נפרסם לקט של תכניות קיימות.

אלי אלאלוף: הוועדה תפרסם את זה וזה יהיה הבסיס, גברת איילת, ההצעה שלך.

אלי אלאלוף: וזה יהיה הבסיס לדיון בשנה הבאה בנובמבר.

אלי אלאלוף: אז תעבירו לנו את זה.

אלי אלאלוף: תרשו לי לסיים בנקודה אחרת.

אלי אלאלוף: אמרתם ברמזים - חולי ועוני זה קשר בלתי נפסק ואנחנו יודעים ופרופסור ארנון אפק אפילו הראה לי כותרת של מאמר בין לאומי שהוא פרסם.

אלי אלאלוף: העוני נפגע מאד ופוגע מאד בחולי סוכרת והוא מזין את ההמונים והסוכרת, אם מותר להגיד, מזינה את האנשים בעוני.

אלי אלאלוף: אם לא נתמודד בצורה מערכתית בשני הנושאים, הקשר שלא ייפסק לעולם ואז תדעו שהאוכלוסייה שלנו הענייה סובלת במיוחד וכל התכניות היפות שעולות כסף, מי שלא יהנה מהן זה האוכלוסיות העניות.

אלי אלאלוף: אז אני בטוח שאתם תעשו הכל כדי שהמצב הזה לא יימשך, יתוקן כמה שיותר, יוקטן כמה שיותר, אבל שנעשה את זה מוקדם מאד ובהצלחה.

אלי אלאלוף: תודה רבה לכם.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.