ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 66, 2016-02-02 12:00

אברהם נגוסה: צהריים טובים לכולם.

אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל.

אברהם נגוסה: אני מברך את חברי הכנסת שנמצאים פה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב, חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הכנסת יוסי יונה.

אברהם נגוסה: אנחנו היום החלטנו לעשות דיון מעקב בהמשך לדיונים וויכוחים שעשינו, כולל בוועדה הזו, גם בוועדות אחרות, בעיקר בוועדות מקצועיות מול משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: ועדת השרים, בראשות ראש הממשלה, אישרה עד כה הייתי אומר שמונה תכניות, לפני שלושה חודשים היא אישרה שלוש תכניות, אחראים להגשת התכניות ולביצוע התכניות הם שלושה משרדים, משרד החינוך, הרווחה והבריאות.

אברהם נגוסה: לפני שבועיים ועדת שרים אישרה תכניות נוספות במשרד הכלכלה, זה תעסוקה ונציבות שירות המדינה, לשלב אקדמאים וסטודנטים אקדמאים במשרדי הממשלה, במשרד הביטחון לעניין הצבא, במשרד לביטחון הפנים בעניין הטיפול של המשטרה מול הקהילה.

אברהם נגוסה: כנ"ל גם התכנית במשרד המשפטים שהוקמה ועדה בראשות מנכ"לית משרד המשפטים, גם כדי להילחם ולמגר את תופעות האפליה והגזענות, אם זה במקום עבודה, אם זה בציבור והתבטאויות.

אברהם נגוסה: אלה התכניות שעד כה אושרו, תכניות גם יבואו בהמשך, אבל אלה תכניות שקיבלו אישור של ועדת השרים ואנחנו היום הזמנו את משרד החינוך ומשרד הרווחה ומשרד הבריאות, כי אלה שלושה משרדים שקיבלו את האישור על פי התכניות שהם הגישו, כולל תקציבים, לפני שלושה חודשים.

אברהם נגוסה: לפי החלטת ועדת השרים אחד הסעיפים שבהחלטת ועדת השרים שתוך 60 יום כל משרדי הממשלה יקימו ועדה ציבורית שיש בה 50% חברים יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: אנחנו היום הזמנו אותם למעקב כדי לבדוק וגם להבין לאן המשרדים האלה הגיעו, האם התחלתם לטפל, כלומר לבצע את התכנית, איפה הגעתם, מאוד חשוב לנו לקבל את העדכונים.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד גם לתכניות הבאות, כדי למנוע את הטעויות של העבר אנחנו נמשיך לעשות דיוני מעקב כל שלושה חודשים.

אברהם נגוסה: כל שלושה חודשים הוועדה רוצה לקבל את זה ולכן כל משרד צריך להיות מוכן כל שלושה חודשים להגיע לפה לתת לנו דין וחשבון, איפה הגיע, מה ההצלחה, מה הבעיות שנתקלתם.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לעבוד בשיתוף פעולה איתכם.

אברהם נגוסה: נמצא איתנו המרכז את כל התכניות במשרד ראש הממשלה, מר אודי פראוור, וגם הצוות נמצא פה.

אברהם נגוסה: היום הכתובת שלנו לשאלות שלנו, אנחנו רוצים לשמוע מהמשרדים, אבל אם יהיה רלוונטי אנחנו נפנה אליך, אבל הכתובת שלנו היום אלה משרדי הממשלה שקיבלו את האחריות.

אברהם נגוסה: חבריי חברי הכנסת, האם יש מישהו שרוצה להתייחס בשלב הזה?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: שלום, אדוני.

מאיר כהן: אל"ף, אני רוצה לפתוח בסיפא שלך, אני חושב שצריכים לעבוד לא מול אודי פראוור.

מאיר כהן: אודי מרכז את זה, אבל אתם צריכים להזמין לכאן מתי שתרצו בכל זמן את השרים של אותם משרדים, כי אם זה לא יהיה ברמה של שר שיישב כאן וייתן דיווח, אז אני מאוד מכבד את אודי, אני רוצה שתשמע, האחריות הישירה זה לא אודי פראוור, לכן אני חושב שאתה לא צריך אומץ, כי יש לך, שמדי פעם צריכים לבוא לכאן השרים.

מאיר כהן: אני ידעתי כשר רווחה לבוא לוועדת הקליטה ולתת במה עברתי ובמה נכשלתי.

מאיר כהן: צריכים להגיע לכאן השרים.

מאיר כהן: זה כאילו השרים מעבירים לאודי ואודי מעביר אליך.

מאיר כהן: לא, אתה יושב הראש.

אברהם נגוסה: זה השלב הבא.

מאיר כהן: הדבר השני, אני מסתכל כאן על מדדים של משרד החינוך ואני רוצה לבקש, מה שחסר זה זמנים.

מאיר כהן: 10% הצלחה תוך כמה זמן?

מאיר כהן: חייבים לסמן זמן אחרת זה ייקח עוד 20 שנה.

מאיר כהן: משרד החינוך, אני מאוד מבקש, חסר במערך הבקרה והמדידה שלכם לוח זמנים.

מאיר כהן: מה אתם רוצים לעשות.

אברהם נגוסה: אני חייב להגיד שכל התכניות שאושרו הן תכניות לארבע שנים.

מאיר כהן: תכניות לארבע שנים מתוקצבות.

מאיר כהן: יש הבדל בין תכנית מתוקצבת לארבע שנים לבין מה אומר המשרד.

מאיר כהן: אם המשרד אומר שבכל שנה אני עולה ב-2%, 3% או 5% זה נראה אחרת, כי התקצוב הוא יפה מאוד.

מאיר כהן: אני בכלל מברך על זה שאחרי כל כך הרבה שנים יש התגבשות לקראת פתרון של טוב יותר.

מאיר כהן: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: יש עוד מחברי הכנסת?

אברהם נגוסה: אתם רוצים לשמוע?

מאיר כהן: אני באתי לשדולה עם חברי הכנסת שהיה יותר משמעותי, כי היו הרבה יותר אנשים, לצערי.

אברהם נגוסה: אתה צודק שהיעד שלנו שנזמין את השרים.

אברהם נגוסה: כרגע, היום, זו הפגישה לקבל מהדרג המקצועי לאן הגיעו ואז אם אנחנו רואים שיש איזה שהיא בעיה אנחנו נזמין את אותם שרים שאחראים למשרדים.

אברהם נגוסה: זה בשלב הבא.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע, המשרד הראשון זה משרד החינוך, גב' רויטל דותן, בבקשה.

<רויטל דותן: שמי רויטל דותן, ממונה על ארגון הלימודים באגף קליטת תלמידים עולים, מייצגת את המינהל הפדגוגי במשרד.

<רויטל דותן: מבחינת מבנה המערכת למעשה הטיפול ביוצאי אתיופיה עבר מאגף קליטת תלמידים עולים אל אגפי הגיל, הם לוקחים את האחריות ואת הטיפול בכל יוצאי אתיופיה שנמצאים במערכת החינוך, כמו כל הילדים האחרים בתוך מסגרות החינוך.

<רויטל דותן: בעבר האגף לקליטת תלמידים עולים היה אחראי על הטיפול ביוצאי אתיופיה כמו גם בעולי אתיופיה וכל העולים האחרים מכל המדינות, הטיפול ביוצאי אתיופיה עבר אל אגפי הגיל.

יוסי יונה: בתוך המשרד.

<רויטל דותן: אני מדברת רק על משרד החינוך.

<רויטל דותן: כן, אגפי הגיל בתוך משרד החינוך, הם לוקחים את האחריות על כל התלמידים יוצאי אתיופיה בתוך המערכת כמו על כל הילדים שנולדו בישראל.

<רויטל דותן: נעשה תהליך של בחינת הפעלת התכניות, כל התכניות נבדקות אחת אחת, כך שהתהליך הזה בביצוע.

<רויטל דותן: יש מינוי ועדה בראשות המנכ"לית שבסמכותה לאשר תכניות או מסגרת ייעודית ליוצאי אתיופיה, גם בחינוך הפורמלי וגם בחינוך הבלתי פורמלי.

<רויטל דותן: הרשימה בגיבוש כרגע.

<רויטל דותן: לגבי תכנית מורשת במסגרת פסיפס ישראלי, מדובר על הטמעה ויישום של יחידות לימוד בנושא תרבותה או מורשתה של קהילת אתיופיה, כחלק מהנושא השנתי, פסיפס ישראלי.

<רויטל דותן: הדבר ממש בתהליכי עבודה.

מאיר כהן: את יכולה למתוח קו מתחת לדבר החדש שאתם עושים?

<רויטל דותן: אני חושבת שציינתי.

<רויטל דותן: הדבר החדש הגדול זה שהטיפול ביוצאי אתיופיה קודם כל עבר לאגפי הגיל.

<רויטל דותן: מינוי ועדה זה דבר חדש.

מאיר כהן: מה עובר איתם?

מאיר כהן: זה שמעבירים לאגף הגיל זה לא אומר, הם צריכים קביים מיוחדים, מה עובר איתם לאגף?

<רויטל דותן: לכן אני המשכתי ואמרתי שכל תכנית נבדקת ומותאמת אליהם.

מאיר כהן: ומתוקצבת במיוחד ל - - -

<רויטל דותן: ומתוקצבת, והמטרה היא שהן יהיו תכניות אינטגרטיביות, שיכללו גם יוצאי אתיופיה וגם שאר ילידי ישראל.

מאיר כהן: כמה יוצאי אתיופיה יש, כשאתם עושים את הפילוח של תוצאות בחינות הבגרות, באחוזים?

<רויטל דותן: אני לא יכולה להגיד לך את זה בשליפה כרגע, אני יכולה לבדוק ולומר.

מאיר כהן: יש מישהו שיודע?

מאיר כהן: כמה אחוז של יוצאי - - -

<קריאה: אתיופיה מקבלים תעודת בגרות?

<קריאה: אחוז מקבלי בגרות בקרב בני הקהילה, נכון לעכשיו, הוא בסביבות 50%, פחות, 47%, זה מה שידוע לי, בכלל החינוך היהודי העברי בסביבות 62%.

<קריאה: יש פער גדול בין איכות הבגרות, בגרות איכותית שמאפשרת כניסה לאוניברסיטה, שם מדובר, לפי מה שאני יודע, על כ-23%.

מאיר כהן: כשאתה אומר 24%, אתה מתכוון לחבר'ה עם 4-5 יחידות מתמטיקה, אנגלית?

<קריאה: תלוי באיזה חוגים.

<קריאה: יש חוגים, אבל מסלול איכותי באוניברסיטאות בסך הכול מדבר על 4-5 יחידות במתמטיקה ואנגלית ובאיזה שהוא מקצוע מדעי.

<קריאה: כך שהפער בבגרות האיכותית הוא במיוחד גדול.

<קריאה: כמו שאמרתי, בסביבות 23% לעומת כ-43%.

<קריאה: זה מה שאני יודע.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: יש התייחסות?

<רויטל דותן: אני רוצה לומר שיש מגמת השתפרות גדולה מאוד וזה תהליך.

<רויטל דותן: תהליך ארוך מאוד.

יוסי יונה: סליחה שאני מתערב, כדי לסייע, השאלה של מאיר הייתה שהנתונים הללו, נוכל להעריך אותם רק אם נוכל להבין אותם על ציר הזמן.

יוסי יונה: השאלה אם את יכולה לספק לנו, גם אם את לא יכולה, את יודעת, אנחנו נגיד לך אם תיאותי בפעם הבאה להביא את הנתונים האלה, אבל אני חושב שזה הדבר המאוד מאוד חשוב.

יוסי יונה: להבין שיפור, אם אין לנו ציר זמן, אז האינפורמציה היא כמעט חסרת חשיבות.

<רויטל דותן: אני אעביר את הנתונים המדויקים.

<רויטל דותן: אני חושבת שזה לא נכון שאני אמסור אותם על בסיס הזיכרון.

<רויטל דותן: אני אעביר בצורה מסודרת.

<רויטל דותן: אני יכולה לומר שיש שיפור גדול מאוד.

מרדכי יוגב: גם אני לא אוהב להפריע, אני בעיקר רוצה, אחרי שאני אשמע, אבל בכל זאת, אם חבריי פה כבר שאלו, אני רוצה להוסיף עוד שאלה וחצי.

מרדכי יוגב: הראשונה היא, מתבקש שבכל אגפי הגיל, אם זה כך, יהיו יוצאי העדה בעלי כישורים פדגוגיים בתפקידים, כדי שיידעו לתת את תשומת הלב הייחודית מתוך העדה.

מרדכי יוגב: מתבקש למנות.

מרדכי יוגב: ואם אפשר להרוויח שתי ציפורים במכה אחת וכתוצאה מכך שיש בעלי תפקידים מתאימים במגשרים של ועדת ההיגוי, שכעת תשובת המשרד היא שהארגון הזה לא יישאר להמשיך לגשר, אז יכול להיות שבאחד על אחד אפשר גם להוסיף או אולי אפילו תקן נוסף כדי שיהיה מי שיסב את תשומת הלב ואז נטפל בשתי ציפורים במכה.

מרדכי יוגב: גם תשומת לב של אדם מתוך העדה וגם - - - ויש בעלי כישורים פה, בוגרי תארים, חינוך ולא חסר.

<רויטל דותן: אני חושבת שאורנה תתייחס תיכף לנושא הזה.

<רויטל דותן: אתם שאלתם אותי על דברים חדשים, אז אני רוצה לציין גם את שבוע העלייה שיחל השנה לראשונה ביוזמת השר, שבוע העלייה יהיה ב-29 במאי, כל המערכת תעסוק בנושא העליות לישראל, התרבות, המורשת שכל קבוצה הביאה איתה לפסיפס הישראלי.

<רויטל דותן: יהיה ציון מיוחד שיסכם - - -

מאיר כהן: את יכולה לשים דגש על תכניות ולא פולקלור?

מאיר כהן: עם כל הכבוד, סליחה שאני כזה בוטה.

<רויטל דותן: אני חושבת שלמידה על העליות זה לא פולקלור.

מאיר כהן: אני מצטער, אני עולה חדש, אני עליתי ממרוקו, באמת לא הפולקלור עזר לי, עזר לי מה עשינו בתוך בתי הספר, איזה מורים הבאנו, האם היה שיח של מצוינות, האם אנחנו ידענו לטפל בצורה הוליסטית.

מאיר כהן: לכן אני שואל, עם כל הכבוד, שבוע עלייה זה נחמד, אבל האם זה הדבר שצריך להישמע כאן?

מאיר כהן: יש פה תקצוב, יש פה הזדמנות פז של ועדת שרים, שלושה שרים, איך אנחנו מגיעים לתכניות שהן מעצימות.

מאיר כהן: זה נחמד, כל מה שאת אומרת, אבל - - -

<רויטל דותן: יש שורה של תכניות - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה לחדד גם את שאלתו של חבר הכנסת מאיר כהן, התכנית האחרונה שהגשתם ואושרה בוועדת השרים, לכן גם חברי הכנסת וגם המשתתפים יודעים, מה שאנחנו מבקשים, להתמקד בתכנית הזו.

אברהם נגוסה: המשרד עושה הרבה דברים, אבל אנחנו רוצים להתמקד ולקבל עדכון על הביצוע של התכנית הזו.

יוסי יונה: אם תרשה לי, יושב הראש, להוסיף מילה.

מרדכי יוגב: היא התייחסה לסעיף 1, היא דווקא קוהרנטית.

<רויטל דותן: אני הולכת לפי הסעיפים.

יוסי יונה: אני רק רוצה להגיד משהו, כהערה כללית, ברשותכם, אני מצטער שאנחנו שוב מפסיקים אותך באמצע, כהשקפת מסגרת.

יוסי יונה: יש מין איזה שהיא נטייה כזאת איך אנחנו מטפלים בבעיה של יוצאי אתיופיה, אני חושב שצריך לעשות איזה שהוא שינוי של דיסק ולהגיד איך אנחנו מטפלים בבעיה של החברה הישראלית, איפה נמצאת הבעיה.

יוסי יונה: להציג תמיד את יוצאי אתיופיה כבעיה שאנחנו מטפלים בה, המון פעמים זה יכול להחמיץ את העניין, כי אני חושב שחלק מקשיי השילוב של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית הם בעצם בעיות שלנו, אנחנו, לא יוצאי אתיופיה, שמקשים עליהם להשתלב.

יוסי יונה: לכן אני תוהה, כשאנחנו חושבים על התכניות הללו, עד כמה התכניות הללו נוגעות בבעיה הישראלית בבואה לשלב את יוצאי אתיופיה.

יוסי יונה: לחשוב ככה - - -

מאיר כהן: אני חושב שזו הערה חשובה.

יוסי יונה: לחשוב ככה, אני חושב שזה לשנות את הדיסק.

יוסי יונה: כאילו לקחת את המוקד של הבעיה הגדולה, זה בנו, ואני אומר בנו, אני לוקח גם על עצמי את האחריות.

יוסי יונה: אם תרשה לי, אדוני היושב ראש, כשכתבתי ספר על הנושא של רב תרבותיות רציתי לסיים באיזה שהוא דימוי ובדימוי שמתי מילים על הקאוור ברוסית, באמהרית, ורציתי לשים - - - אמרתי למי אני אלך?

יוסי יונה: אז ברור שהלכתי על הדשא באוניברסיטת בן גוריון לבחור יוצא אתיופיה ואמרתי לו 'תגיד, איך כותבים באמהרית אדיס אבבה?' אז הוא הסתכל עליי ואמר לי 'ולמה אתה חושב שאני יודע?

יוסי יונה: ' אז הבנתי את הדעה הקדומה שלי, כי מבחינתו, זה שהוא שחור והוא יוצא אתיופיה, אז הוא תמיד יוצא אתיופיה.

יוסי יונה: גם כשהוא נולד פה ואולי סבתא שלו רק עלתה, מבחינתי, אמרתי, תראה, הנה צפירה אליי, אל הדעות הקדומות שלי, שהנה אני גם נתון בזה, שאני רואה אותו כל החיים שלו כמו עולה.

יוסי יונה: הוא לא יודע אמהרית.

יוסי יונה: לכן אני אומר שהמון פעמים אנחנו צריכים לטפל בבעיה שלנו ביחסינו ליוצאי אתיופיה, לפני שעוסקים בבעיה של יוצאי אתיופיה.

מרדכי יוגב: אדוני היושב ראש, חצי שעה עברה ועוד לא שמענו.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: אני חושב שבואו נשמע, אתה צודק, אני חושב שזה אחד ההישגים מהתכנית הזו, שראינו שעד עכשיו היו באגף אחד ועכשיו כמו כל החברה הישראלית.

אברהם נגוסה: זה הישג גדול, לדעתי, התחלה.

<קריאה: אם לקרוא לזה הישג.

אברהם נגוסה: לפחות לאלה שנולדו, אני חושב שזו הדרישה שלנו וזה מה שקורה.

אברהם נגוסה: אם זה טוב או לא טוב, בואו נראה את זה מעשית.

אברהם נגוסה: אני מבקש שניתן לה להציג.

אברהם נגוסה: אמנם לחברי הכנסת יש את הפריבילגיה לשאול שאלות, להיכנס באמצע, אבל ניתן לה להציג את הנושא.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<רויטל דותן: הסעיף הבא שאני רוצה להתייחס אליו זה שעומד לצאת חוזר מנכ"ל בנושא כל ההנחיות של הדרך החדשה, כך שזה יהיה מפורסם, יהיה שקוף, כולם יוכלו לראות.

<רויטל דותן: לגבי תכניות אגפיות, זה עונה על השאלות שאתם העליתם פה, לקידום ולצמצום פערים, אז כן יהיה חוג לכל ילד והכוונה היא בסבסוד חוגים לתלמידים, שזה תכנית הוליסטית ממש להעשרה.

<רויטל דותן: לגבי מעורבות הורים, גם בקדם יסודי וגם בגילאים הגדולים יותר, יודגש חיבור בין תרבות הבית לתרבות הגן, לתרבות בתי הספר.

<רויטל דותן: יגובשו דפוסי עבודה משותפים עם ההורים והמפגשים יהיו גם קבוצתיים וגם פרטניים לאורך כל שנת הלימודים.

<רויטל דותן: אנחנו מדברים על 100 קבוצות בבית ספר להורים.

<רויטל דותן: לגבי צוותים, עוד מעט יוסיפו לדברים שאני אומר, אבל בהחלט תהיה הכשרה של צוותים ועובדי הוראה לשלושת שלבי הגיל.

<רויטל דותן: לזה גם יוקצו ימי הדרכה.

<רויטל דותן: כל התגבורים הלימודיים, גם ביסודי במקצועות הליבה, גם בעל יסודי, סיוע במקצועות הליבה לאחר שעות הלימודים, כמובן הכנה לבגרויות, תכניות כולל הזנה, שיפור מיומנויות למידה לתלמידים מתקשים וכמובן תכניות מצטיינים להגדיל את כמות התלמידים יוצאי אתיופיה בתכניות למצטיינים, בתכניות אמירים.

אברהם נגוסה: התחלתם, כל מה שאת אומרת לנו כבר התחלתם?

<רויטל דותן: כן, בהחלט.

<רויטל דותן: יש עלייה במספר הילדים שמשתתפים בתכניות למצטיינים.

<רויטל דותן: קידום בהישגי בגרויות, מה שעלה כאן, אז כמובן שהעלאת אחוז הזכאים לתעודת בגרות, שיפור אחוז הזכאות לתעודת בגרות כמותית, כשאנחנו מדברים על מקצועות של 5 יחידות שיכולים לאפשר כניסה חלקה יותר למוסדות להשכלה גבוהה.

<רויטל דותן: שיפור הזכאות לילדים שלא השלימו בחינה או שתיים על ידי זה שיקבלו הזדמנויות נוספות.

<רויטל דותן: אני חושבת שבגדול זה החלק ש - - -

מאיר כהן: את יכולה להביא לנו, גברתי, דוגמה?

מאיר כהן: שתהיה לנו חוויה של הצלחה, אמרה הגברת לידך מספר, מכמה לכמה.

<רויטל דותן: אם אתם שואלים על טיפוח מצטיינים לדוגמה - - -

מאיר כהן: לא, אנחנו שואלים על בחינות בגרות, אני מתעקש על זה.

<רויטל דותן: אני אומרת, גידול של 25% מבני הקהילה ל-5 יחידות לימוד ו-4 יחידות לימוד במתמטיקה ואנגלית, כי שם זוהו נקודות התורפה.

מאיר כהן: זו מהפכה אמיתית, מה שאת אומרת.

מאיר כהן: בפרק זמן של כמה?

<רויטל דותן: זה היעד, אנחנו מדברים - - -

מאיר כהן: לא, אני לא מדבר על היעד, אני מדבר על האם את יכולה למשל להגיד, ב-2013 היה ככה וב-2015 אלה התוצאות?

מאיר כהן: עדיין לא?

<רויטל דותן: לא, כיוון ש - - -

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו מדברים בשלב - - - לפני שלושה חודשים התכניות אושרו.

מאיר כהן: חבר'ה, האתיופים פה 40 שנה.

אברהם נגוסה: בסדר, אבל אנחנו הגבלנו אותם לדווח לנו לגבי התכניות.

אברהם נגוסה: שלא נתפזר.

<רויטל דותן: זה בעקבות הדרך החדשה.

אברהם נגוסה: מטרת הפגישה פה, אמרתי בהתחלה, אני לא רוצה שעכשיו משרד החינוך יפרוס לנו את כל השנים.

אברהם נגוסה: הדיון מתמקד במימוש, בהתחלת המימוש.

אברהם נגוסה: האם התחלתם או לא התחלתם?

<רויטל דותן: כן.

אברהם נגוסה: אם התחלתם במה התחלתם.

אברהם נגוסה: אלה הדברים שאנחנו רוצים לשמוע.

אברהם נגוסה: לא הישגים עכשיו, כרגע.

<רויטל דותן: בסך הכול כל הדברים שאני מציינת אלה דברים שהתחילו עכשיו, ממש בחודשים האחרונים.

אברהם נגוסה: ועדה, 'הקמנו', אמרת.

אברהם נגוסה: ועדה ציבורית הוקמה על פי החלטת ועדת השרים, על פי החלטת הממשלה?

אברהם נגוסה: זו כבר החלטת ממשלה.

אברהם נגוסה: הקמתם את הוועדה, 50% יוצאי אתיופיה?

<רויטל דותן: לא אמרתי שהקמנו את הוועדה, אמרתי שזה בגיבוש הרשימה.

אברהם נגוסה: אז עוד לא הקמתם את הוועדה.

<רויטל דותן: כרגע עוד אין ועדה, הרשימה בגיבוש.

אברהם נגוסה: אז לא עמדתם ב-60 יום, כי זה מה שהוחלט בהחלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: כתוב תוןך 60 יום, אז פה מצאנו פגם אחד, לפחות.

<רויטל דותן: אני רושמת ואנחנו ניתן לזה קדימות, כמובן.

אברהם נגוסה: אנחנו עוד שלושה חודשים מזמינים אתכם.

אברהם נגוסה: להמשיך, בבקשה.

אברהם נגוסה: סיימת?

<רויטל דותן: כן, אני מעבירה ל - - -

אברהם נגוסה: אני רציתי לשאול אותך בעניין השילוב של בני הנוער לתנועות הנוער הקיימות.

<דורית בר חי: אני אחראית על העניין הזה.

<דורית בר חי: שמי דורית בר חי ואני ממונה על מכינות אופק וצעירים בגיל גיוס.

<דורית בר חי: אני אתחיל, ברשותכם, כל נושא ההכנה לצה"ל או הכנה לשירות משמעותי, אנחנו סיימנו תהליך של מיפוי הקיים, התמקדנו בכיתות שבהן יש 8 תלמידים יוצאי אתיופיה ויותר ואותן כיתות יקבלו תגבור.

<דורית בר חי: אנחנו בעצם מגדילים את התגבור מבחינת כל התכניות הקיימות בהכנה לצה"ל כך שהם יגיעו לצו ראשון בצורה הטובה ביותר, המיטבית ביותר, שיוכלו לעבור את המשוכה הראשונה, לקבל קב"א ודפ"ר ברמה גבוהה יותר ולהשתלב טוב יותר בשירות בצה"ל.

<דורית בר חי: כיום יש 100 כיתות, אנחנו מגדילים ל-250 כיתות.

<דורית בר חי: התכנית הזאת תתחיל בשנת הלימודים הבאה, כי השנה הזאת מבחינת בני הנוער היא כבר לקראת סיום, אנחנו גם לא בשלב של צו ראשון, מבחינת לוח הזמנים של צה"ל, בתחילת כיתה י"א, הם כבר עברו את השלב הזה.

<דורית בר חי: אנחנו נערכים בתכניות האלה לקראת שנת הלימודים הבאה.

<דורית בר חי: בנושא של הכנה, אנחנו מיפינו את השכונות ב-25 רשויות ממוקדות יוצאי אתיופיה.

<דורית בר חי: באותן שכונות אנחנו מתגברים את נושא פעילות אחר הצהריים, כמו אחריי, כמו אמירים, כמו פעולות נוספות חדשות שאנחנו מכניסים לתוך המערכת, כדי ליצור לא רק פעילות של הכנה לצה"ל, אלא פעילות של הכנה למצוינות, מנהיגות, כך שהם ישתלבו בצורה טובה יותר בתפקידי פיקוד בשירות הצבאי.

<דורית בר חי: זה מתוך העצמה ולא מתוך איזה שהיא חולשה.

<דורית בר חי: אני רוצה לומר שאנחנו מוסיפים לשכונות ההן, כיום יש רכזי זינוק בעלייה, אבל המודל הזה של רכז יישובי שמלווה אותם ליווי פרטני כדי שישתלבו טוב יותר גם בתנועות הנוער, גם בקבוצות הפעילות של הכנה לצה"ל, היום יש 10 יישובים כאלה, אנחנו מגדילים ל-25 יישובים, זו תוספת של עוד 15 יישובים בנושא הזה.

<דורית בר חי: זה בתחום ההכנה לצה"ל.

<דורית בר חי: אנחנו ממתינים להעברת התקציב.

<דורית בר חי: ברגע שהתקציב יועבר אנחנו יכולים להתחיל להפעיל, לגייס את האנשים המתאימים ואת הרכזים ולהכניס אותם לשכונות.

אברהם נגוסה: האם אני שומע שהתקציב לא הגיע אליכם עד עכשיו?

<דורית בר חי: התקציב הגיע אבל עוד לא הועבר ליחידה המקצועית.

<דורית בר חי: ברגע שאנחנו נדרשנו לבצע את המיפוי המקצועי, אנחנו סיימנו אותו ועכשיו אנחנו עוברים לבקשה להעברת התקציב בהתאם למיפוי, כדי לעשות את זה מקצועי ולא מה שנקרא חובבני, רצינו לעשות את זה מדויק.

<דורית בר חי: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו זה כל נושא המכינות או התכניות הקדם צבאיות.

<דורית בר חי: יש לנו גם שנת שירות, גם מכינות קדם צבאיות וגם מה שנקרא מכינות אופק.

<דורית בר חי: הוקמה ועדה שבוחנת משפטית את דרך העברת התקציב למכינות, הן כולן מתוקצבות בתקנה.

<דורית בר חי: במקביל הוקמה ועדה לבחון את הקמת קרן מלגות כדי שהמלגה תתמוך בנער גם ברמה של התקציב שדורשות אותן מכינות לנער עצמו, וגם אם צריך איזה שהיא תמיכה כספית לנער כדי להגיע למכינה, אם הוא נדרש לעבוד, אולי למשפחתו, אולי לדברים נוספים, כדי לאפשר לו להתפנות ולהיות עסוק באותה שנה רק לטובת המכינה או השינשין או מה שהוא בחר לעשות באותה שנה.

<דורית בר חי: אנחנו הגדרנו יעד שלנו, להרחיב בצורה משמעותית את מספר יוצאי אתיופיה בתוך אותן מכינות.

<דורית בר חי: המלגות זה הסיוע.

<דורית בר חי: הדבר השלישי שאני רוצה להתייחס, תנועות הנוער וארגוני הנוער.

<דורית בר חי: היום משתתפים בפעילות 8,000 בני נוער יוצאי אתיופיה.

<דורית בר חי: היעד שלנו הוא 9,000 בתשע"ו ובתשע"ז 10,000, וגם כאן דרך התקנה באמצעות קרן המלגות שתתמוך בהם - - -

אברהם נגוסה: לא, היעד זה 12,000.

<דורית בר חי: 12,000 ב - - -

אברהם נגוסה: זה מה שכתוב.

<דורית בר חי: זה בסדר, זאת אומרת אם אנחנו - - -

אברהם נגוסה: כלומר שיש לכם 8,000 היום, אתם התחייבתם - - -

<דורית בר חי: תוך ארבע שנים ל-12,000.

אברהם נגוסה: עוד 4,000, כל שנה 1,000.

אברהם נגוסה: זה מה שאני זוכר מהדיונים.

<דורית בר חי: נכון מאוד, לכן אמרתי, היום 8,000, בתשע"ו 9,000, בתשע"ז 10,000 ותשע"ח - - - אני מאמינה, מתוך הניסיון שלי שברגע שהתנועה הזאת מתרחשת אח מביא אח, אנחנו כבר ניצור הרבה יותר ממה שאנחנו חושבים.

<דורית בר חי: אני מאמינה שזה מה שקורה.

<דורית בר חי: כמו שאני מכירה אצלי בבית, כולם בתנועת נוער כי זה חלק מהמסורת המשפחתית.

<דורית בר חי: אני מאמינה שכך זה יקרה.

<דורית בר חי: אנחנו ממוקדים בכל העשייה שלנו במינהל חברה ונוער לקידום יוצאי אתיופיה בכל הרמות.

<דורית בר חי: ברגע שיתקבל תקציב, זה מה שאנחנו ממתינים, התכניות האלה כבר למימוש, מה שאפשרי מיידי ומה שמחכה, בגלל שזה בני נוער, לתחילת שנת הלימודים הבאה.

אברהם נגוסה: מה עם העניין של הכשרת 300 מורים?

<אורנה שץ אופנהיימר: אני עובדת במשרד החינוך במינהל עובדי הוראה ואחראית על שני תחומים, תחום ההכשרה ותחום ההשמה.

<אורנה שץ אופנהיימר: יושבת איתי ד"ר פוריה קלעי, אנחנו עובדות יחד.

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו התחייבנו בסוף תקופת הדרך החדשה להגיע למצב שיהיו בשדה 600 מורים.

<אורנה שץ אופנהיימר: יש לנו היום תכניות בשש מכללות.

<אורנה שץ אופנהיימר: השנה כבר הגדלנו את ההיקף, היו לנו ארבע מכללות שעשינו שם הכשרת מורים, מכללת אורנים, קיבוצים, שאנן ואפרתה בירושלים, הרחבנו כבר היום לשתי מכללות נוספות, למכללת הרצוג ולמכללת אורות ישראל.

<אורנה שץ אופנהיימר: סך הכול יש לנו היום 222 מבני הקהילה שלומדים הכשרת מורים.

<אורנה שץ אופנהיימר: הם לומדים באופן שוויוני לחלוטין בתוך המכללה, בכל המסלולים, התמחויות וכו'.

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו מציעים להם כל מיני נושאים נוספים.

<אורנה שץ אופנהיימר: קודם כל תוספת של סיוע אקדמי, פדגוגי, שזה כולל אוריינות, כתיבת עבודות וכו'.

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו מציעים קורסים בתחום מורשת, זהות ומנהיגות.

מאיר כהן: למה אתם לא מנהלים שיח עם הדרום?

מאיר כהן: למה אין בבאר שבע ובמכללות מסביב?

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו הפצנו את זה באופן מסודר על פי נהלי משרד החינוך, מכרז.

מאיר כהן: תיזמו את זה, יש קהילה גדולה מאוד בבאר שבע ובקרית מלאכי, צריך לייצר - - -

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו מחויבים למכרז של משרד החינוך והם לא זכו.

מאיר כהן: זהו?

מאיר כהן: אז עכשיו סטודנט או סטודנטית יוצאי אתיופיה צריכים לנסוע לירושלים ללמוד?

מאיר כהן: הם לא יוכלו ליד הבית?

<קריאה: לא, יש בכל המכללות וגם באוניברסיטאות - - -

מאיר כהן: אבל זה לא מה שאומרת הגברת.

<קריאה: יש פה תכניות ייחודיות.

מאיר כהן: אני מדבר על תכניות ייחודיות, לזה הממשלה הקציבה כסף.

מאיר כהן: האם סטודנט מהדרום יכול ליהנות מהתכניות המיוחדות שלכם?

<אורנה שץ אופנהיימר: בוודאי שכן, ויש לנו סטודנטים מאשקלון ומקרית גת - - -

מאיר כהן: בתנאי שהוא נוסע לירושלים כל יום?

<אורנה שץ אופנהיימר: והם מעדיפים ללכת ללמוד - - - אני יכולה להגיד לך, אני ראיינתי את הסטודנטים האלה שלומדים, יש לנו סטודנטים מאשקלון ומאשדוד ומקרית גת, הם מעדיפים ללכת ללמוד למשל במכללת סמינר הקיבוצים.

<אורנה שץ אופנהיימר: מכללה רצינית, טובה, הם רוצים ללמוד שם.

<אורנה שץ אופנהיימר: הם יכלו ללמוד באחווה, למשל, הם אמרו 'לא, אנחנו נוסעים לתל אביב'.

<קריאה: כי אין להם ברירה.

<אורנה שץ אופנהיימר: 'אנחנו רוצים להיות במיינסטרים'.

<אורנה שץ אופנהיימר: אני חושבת שזה גם - - -

מאיר כהן: גברתי, אם תאפשרו להם באחווה, ואני חולק על דברייך, זאת מכללה מצוינת, אם תאפשרו שם - - -

<אורנה שץ אופנהיימר: מכללה מצוינת, אני עבדתי שם הרבה שנים.

<אורנה שץ אופנהיימר: אני לא מזלזלת, אני רק אומרת שיש להם בחירה והם עושים את הבחירה שלהם.

<קריאה: אבל יש באחווה?

<קריאה: יש להם בחירה באחווה?

אברהם נגוסה: תחכו, אני מבקש - - -

<אורנה שץ אופנהיימר: מכללת אחווה היום לא שייכת למשרד החינוך.

<אורנה שץ אופנהיימר: היא שייכת לוות"ת ואנחנו לא קשורים מבחינה פורמלית.

אברהם נגוסה: אני מבקש, כל אחד ירשום את ההערות שלו, את השאלות שלו ואז ניכנס לדיון.

אברהם נגוסה: קודם כל נקבל דיווח, תרשמו את זה ואחר כך ניכנס לדיון.

אברהם נגוסה: אני אומר שרק לחברי כנסת יש את הפריבילגיה.

<אורנה שץ אופנהיימר: אז יש לנו קורסים לזהות, מורשת והקורסים האלה פתוחים גם לכלל הלומדים ויש לקורס הזה ביקוש וערך רב, כי הוא יוצר חשיפה לכל התחום הזה, גם של המסורת האתיופית, כולל אופציה היום שמתפתחת למשל באורנים, כתיבת מודולות לתכניות לימודים לבתי הספר, אנחנו מתחילים איזה שהוא ניסוי ראשוני של כתיבת תכנית לימודים ראשונית, שהם גם יעבירו אותה וילמדו בתוך בתי הספר, הסטודנטים בעצמם.

<אורנה שץ אופנהיימר: חוץ מזה יש לנו תוספת של ימי עיון.

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו עושים ימי עיון בכל מכללה, ימי עיון שעוסקים בכל מיני תכנים, משאלות של מה זה גבורה עד שאלות של ילדים בסיכון, שאלות חינוכיות.

<אורנה שץ אופנהיימר: ימי העיון האלה חשובים כי גם שם יש לנו שני חלקים, יש חלק אחד שנעשה רק בחלק של בני הקהילה, בשנה שעברה היה לנו יום עיון גדול בירושלים, היינו גם בביקור בבית הנשיא, אצל הנשיא, ויש לנו גם ימי עיון בתוך המכללה עצמה, שהיא פתוחה לכלל הלומדים.

<אורנה שץ אופנהיימר: מבחינה זו יש לנו מטרה, לחשוף את הקשר החברתי של מפגשים בין תרבותיים בכל המכללות.

<אורנה שץ אופנהיימר: דרך אגב, יש גם מלגות, לא הזכרתי, אבל כמובן גם לסטודנטים יש מלגות.

<אורנה שץ אופנהיימר: יש לנו קריטריונים, יש תהליכים, המלגות כלולות בתוך מינהל סטודנטים, חלק מהם מקבלים ישירות, חלק מקבלים באופן אחר.

<אורנה שץ אופנהיימר: לגבי השמה.

<אורנה שץ אופנהיימר: ההשמה זה החלק שהם נכנסים לשדה לעבוד כמורים לכל דבר.

<אורנה שץ אופנהיימר: יש לנו מערך שלם של שעות תוספתיות, כל בן קהילה שרוצה יכול לקבל סיוע כדי ליצור העדפה בהשמה.

<אורנה שץ אופנהיימר: זה סוג של אפליה מתקנת במובן הזה שמי שרוצה יכול לקבל ביסודי 8 שעות ובעל יסודי 6 שעות, הוא בא לבית הספר עם שעות ומנהל בית הספר עושה לו מצ'ינג וככה הוא נכנס לפחות עם איזה חצי משרה לבית ספר וזה מאפשר גם למורה וגם לבתי הספר לבחון את השאלה, איך ההתאמה, איך רוצים לראות את המשך הדרך.

<אורנה שץ אופנהיימר: יש לנו הגדלה, בעקבות הדרך החדשה, קיבלנו תוספת של הדרכה.

<אורנה שץ אופנהיימר: יש לנו מדריכה נוספת שעובדת בהשמה של התאמה של המורה לתוך בתי הספר ולגנים ואם צריך סיוע והדרכה - - -

יוסי יונה: עוד פעם, סליחה שאני מתפרץ, כל פעם זה איך אנחנו מתאימים את יוצא אתיופיה לסיטואציה שבה הוא נמצא ולא חושבים על הסיטואציה, איך היא מתאימה את עצמה ליוצאי אתיופיה.

<אורנה שץ אופנהיימר: זה החלק הבא, יש לי תשובה.

יוסי יונה: כדי להמחיש את העניין, תארי לך שיש מצב שבו אני אומר למישהו 'זה מועדון, אלה הם האנשים, זו המוזיקה שהם שרים, טה טה טם, ואלה הנוהגים שלהם', ואני עכשיו מכשיר אותו למועדון, אבל הוא בא למועדון והמועדון אומר לו 'אתה לא תיכנס לפה', אז מה עשיתי עם כל הסיפור שאני אומר לו עכשיו מה הוא המועדון, מה טיבו של המועדון, מה ההיסטוריה של המועדון, מה הנוהגים במועדון, אם אני לא עובד גם למול המועדון?

<אורנה שץ אופנהיימר: יש לי תשובה.

מרדכי יוגב: עוד כמה זמן את מסיימת?

מרדכי יוגב: כי אני חייב ללכת.

<אורנה שץ אופנהיימר: עוד שתיים-שלוש דקות.

מרדכי יוגב: אני 30 שניות ברשותך.

מרדכי יוגב: כולנו פה מתוך זה שהנושא חשוב לנו ואני אומר רק דבר אחד, חוץ מלברך את היושב ראש ואת המנהלת ואת כל מי שהתכנסו פה, אנשי משרד החינוך, בריאות ורווחה, אני רוצה לדבר בהכללה, כל קליטת העלייה, לצאת רגע מהראש של יהודי אתיופיה.

מרדכי יוגב: 32,000 שעלו ב-2015, הם מבורכים ואם אנחנו רוצים לצפות קדימה, 40,000, אני יותר ויותר חש ואני חבר בוועדה הזאת כבר קדנציה שנייה שהוועדה הזאת נעשית יותר ויותר אסטרטגית במובן של אחת מהמשימות, קיבוץ הגלויות, כמו שקראו לה פעם, קליטת עלייה, שאנחנו מתברכים בה בשנה אחורה, שנתיים אחורה, אם ממצוקות, אם מאידיאולוגיות, אם מכל סיבה אחרת.

מרדכי יוגב: מזה אני אומר ואמרתי פה לחבריי וליושב ראש, וגם למשרדים אני אומר, ועדות המעקב צריכות לקדם את כולנו.

מרדכי יוגב: כדי שדברים אכן יחולו ויתרחשו ובצעדים יותר נמרצים, אני אומר את זה פה, אודי, גם במובן האסטרטגי של התכלול של המערכת במשרד ראש הממשלה, ואם אני חוזר רגע לנושא של השתלבות יוצאי אתיופיה, לי הייתה סברה אחרת, שכן נכון שיהיו עוד חממות ייחודיות, כך סברתי, למשל לגבי קורסים בצה"ל שיקדמו, כך נהגתי כמזכ"ל בני עקיבא, סניפים ייחודיים, עד שיהיו מדריכים מקרב העדה ויהיה להם את הביטחון העצמי והם יהיו גם מדריכים במקום אחר, אחרת הם לעולם לא יתפסו את הביטחון העצמי.

מרדכי יוגב: אבל אני עדיין סובר שיש עיקרון יותר גדול והוא להתייעץ עם אנשי העדה, כי בסוף הם יודעים אולי יותר טוב, או לפחות את האיזון הזה.

מרדכי יוגב: לכן אני כך מבטל את דעתי בפני דעתם ואני שמח במה שנאמר פה, שנוצרה השתלבות, אבל אני סבור שבכל ההשתלבות הזאת צריכים להיות נציגי העדה כדי שהאיזונים הללו כל הזמן יהיו וימצאו את מי שלא הצליח לצעוד עם כולם, גם בדור השני וגם אם צריך מעבר לכך, כי הפערים המנטליים האלה ואחרים אינם דומים ממקום למקום וחובתנו להביא את כולם לכך שנהיה פה בערבות הדדית עם אחד.

מרדכי יוגב: אז אל"ף, תודה, ובי"ת, נמשיך לעקוב וזו משימה אסטרטגית.

מאיר כהן: היות שגם באחת יש לנו עוד ישיבה אני רוצה להגיד משהו לאנשי משרד החינוך, למשרד הרווחה.

מאיר כהן: השאלות הן לא שאלות מתגרות, חלילה, זה לא שאנחנו מטילים ספק ברצון שלכם, אבל חשוב להפוך את דוח מבקר המדינה של 2013 לתכנית העבודה.

מאיר כהן: מי שקורא את דוח מבקר המדינה הוא פרופ' יונה, אחד הכשלים שהוא מוצא שם זה כל שאלת הבקרה אחרי מיליארדי שקלים.

מאיר כהן: לא מאות מיליוני שקלים, מיליארדי שקלים.

מאיר כהן: אין לכם מושג.

מאיר כהן: כלומר זה לא שמישהו יחשוב שהעסק הזה התחיל לפני שלושה חודשים.

מאיר כהן: היום מגבשים את זה מחדש וזה מצוין ועושים חיפוש מחדש, אבל חבריָה, מיליארדי שקלים ששואל המבקר איפה הבקרה על זה.

מאיר כהן: לכן אני אומר למשרד החינוך ולכן אני אומר את זה למשרד הרווחה, ואני הפכתי את זה במשרד הרווחה לתכנית העבודה, אי אפשר היום, באמת, גם הקהילה התבגרה, הקהילה שואלת שאלות, אי אפשר לבוא לתכנית כזאת ששמים בה המון כסף, המון מיליונים, ולבוא ולשמוע תכניות בלי שלצידם יהיה לוח זמנים ברור, מערך בקרה ברור, ולא לקבל אמירות של 'הם לא זכו במכרז'.

מאיר כהן: משרד החינוך יודע לעשות, כמו משרד הרווחה, מיזמים משותפים.

מאיר כהן: אם משרד החינוך חושב שצריך להכשיר מורים אתיופיים בבאר שבע אז הוא יפנה לבאר שבע ולאחווה ויגיד להם 'אתם לא תהיו במכרז, אתם תהיו במיזם משותף, כי יש לי אינטרס לחזק את הדרום'.

מאיר כהן: אז באמת, הסיפורים האלה הם סיפורים - - - אנחנו יודעים איך לעבוד.

מאיר כהן: לכן אני אומר שוב, אדוני, זה דבר מצוין שאתה עושה, אני מברך אותך על כך, זה בער לנו בעצמות גם כשרים ואני כל כך שמח שדווקא אתה, בן העדה, שהגיע לכאן, מוביל את זה.

מאיר כהן: אבל תזכרו את הדבר, בקרה ולוח זמנים, כי אחרת נשב פה עוד חמש שנים.

מאיר כהן: אני לא בטוח שאני אהיה, אבל אתם תהיו בעזרת ה' ותפנו לאנשים אחרים ותגידו עוד פעם תכניות ועוד פעם כסף.

מאיר כהן: ותקפידו על עוד דבר אחד, בהחלטת הממשלה הקודמת, מ-2011, התחילו ב-840 מיליון, שנתיים לא היה שום דבר, ב-2013 תקצבו רק 480 מיליון, חצי נעלם.

מאיר כהן: לכן, אודי ואדוני היושב ראש, התקציב, להקפיד, גם על זה אתם צריכים לעשות הקפדה.

מאיר כהן: תודה ואני מצטער שאני הולך.

אברהם נגוסה: לכן השאלה הבאה שלי, אנחנו שמענו ממשרד החינוך, עוד נשמע גם ממשרד הרווחה והבריאות, אבל כיוון שאתה עוזב באחת, אני רוצה שאלה אחת, השאלה היא, אחד השינויים זה שהתכנית הזאת, מי שמתכלל אותה זה משרד ראש הממשלה, זה לא משרד הקליטה, כמו שהיה בשנים הקודמות, לכן על הטענה שהכסף לא הגיע, אני רוצה שתסביר לנו מה הבעיה.

<אודי פראוור: אני אבדוק.

<אודי פראוור: נתחיל בשתי מילים, אני רוצה שהציבור יידע, וגם חברי הכנסת.

<אודי פראוור: התכנית נמצאת בהסכמים תקציביים לארבע שנים עם המשרדים, התכנית מתוקצבת, התכנית לא חשופה לזה שהיום יש כסף/אין כסף, כפי היה בחומש.

<אודי פראוור: הדבר הראשון שלמדנו זה זה.

<אודי פראוור: להבנתי הכסף עבר, אבל הוא טרם עבר לאגף במשרד החינוך, להבנתי הוא שם.

<אודי פראוור: אבל אני אבדוק את זה, כי זה מטריד אותי, זה אור אדום.

<אודי פראוור: אם בתוך המשרד, עד שיקצו לאגף - - - זה יכול להיות, אבל להבנתי הכסף צריך להיות אצל המשרדים.

<אודי פראוור: גם של 15', המעט שהיה, וגם של 16'.

<אודי פראוור: אני אגיד עוד דבר, אני חושב שאתה פועל נכון במובן שאתה אומר שהאחריות היא על המשרדים שקיבלו תכניות והמדדים הם מדדים משרדיים.

<אודי פראוור: אנחנו לא מתחמקים ולא נעלמים מהתמונה, אנחנו מסתכלים בתמונת העל.

<אודי פראוור: אלה תכניות שהוגשו על ידי המשרדים, מופעלות על ידי המשרדים ובמקביל למה שאתה עושה אנחנו עושים וכל אחד צריך לעשות את התפקיד שלו.

<אודי פראוור: אנחנו גם צריכים לעזור אם משהו נתקע.

<אודי פראוור: תודה.

<אודי פראוור: בכל אופן אני אבדוק את זה, נקפיד עם זה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני צריך לתת לה להשלים את המשפט ואז אנחנו נעבור למשרד הרווחה.

אברהם נגוסה: אני מבקש שתרשמו את זה, כי אני לא רוצה שנדון רק על משרד החינוך ואז נלך.

אברהם נגוסה: אז נשמע את כולם והדיון ייפתח לאחר שנקבל דיווח משלושה המשרדים האלה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

אברהם נגוסה: אבל אני מבקש לתמצת.

<אורנה שץ אופנהיימר: אני לקראת סיום.

<אורנה שץ אופנהיימר: אני גם רוצה לענות לשאלה לפרופ' יונה.

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו התחלנו השנה גם בעבודה של איתור בתי ספר שמעוניינים לקלוט את בני הקהילה האתיופית ויש לנו.

<אורנה שץ אופנהיימר: אתמול הייתה לי פנייה של מנהל מרחובות שאומר 'אני רוצה', כלומר אנחנו גם מחפשים את הצד האחר לשותפות ובעיניי זה קריטריון שאפשר - - -

<קריאה: למה איתור?

<קריאה: זה נשמע כאילו - - -

<אורנה שץ אופנהיימר: כי אנחנו רוצים לעשות שיתופי פעולה.

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו רוצים לבנות את שיתוף הפעולה ודרך אגב, זה כל המורים במדינת ישראל, דופקים על דלתות בתי הספר.

<אורנה שץ אופנהיימר: לא, אנחנו רוצים שמלכתחילה תהיה לנו אפשרות לתכנן ולבקר את כל התהליך הזה של כניסה להוראה.

<אורנה שץ אופנהיימר: אני מניחה שאנחנו גם - - -

אברהם נגוסה: אולי אני אשאל אותה שאלה פה, כשאת אומרת שיש שיתוף פעולה, האם אתם בשיתוף פעולה עם ארגונים הפועלים בתחום החינוך?

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שבשטח ארגונים פועלים, האם אתם בשיתוף פעולה, האם הם יהיו חלק מהעשייה?

אברהם נגוסה: את יכולה להגיד לנו?

<אורנה שץ אופנהיימר: לנו יש קשר, אני יכולה להגיד שיש לנו קשר מועט, אבל יש לנו פגישות עם עולים ביחד ו - - -

<קריאה: הם לא בחינוך.

אברהם נגוסה: לא, הם לא חינוך, הם תעסוקה.

<אורנה שץ אופנהיימר: בתעסוקה וזה שלב מאוד מאוד קריטי, התעסוקה.

<אורנה שץ אופנהיימר: בכל מדינת ישראל, לכל המורים בישראל, זה שלב קריטי המעבר הזה משלב ההכשרה לשלב ההעסקה.

<אורנה שץ אופנהיימר: יש לנו פחות קשר כי אין לנו זמן לכול ואין לנו כמובן תקציב לכול, אבל גם רציתי להזכיר שבכל התכניות שלנו יש לנו מרכזי תכניות, בכל מכללה יש לנו מרכזי תכניות ובכל מכללה יש לנו שיתוף פעולה בין מרכז תכנית מתוך המכללה, שהוא גם בן הקהילה האתיופית, בכל התכניות, כי אנחנו רואים בזה חשיבות כפי שנאמר פה, לשיתוף הפעולה, להאזנה, להקשבה, לעשות את הדברים נכון יותר.

<אורנה שץ אופנהיימר: אנחנו לא עובדים לבד, אנחנו לא הפטרונים, אנחנו עושים את הדברים בהקשבה מאוד מאוד חזקה.

<אורנה שץ אופנהיימר: אלה אנשים בוגרים ואנחנו מתדיינים איתם ויש לא מעט שאלות, יש הרבה שאלות וזה פתוח, מפני שאני חושבת שהתהליך הוא תהליך מאוד מורכב.

<פוריה קלעי: אני רוצה רק להוסיף דבר אחד.

<פוריה קלעי: צריך להבין שבשנה שעברה עדיין עבדנו בכלל בלי תקציב של הכשרת מורים, לא היה לנו תקציב.

<פוריה קלעי: זו פעם ראשונה שבזכות התכנית הזאת של הארבע שנים אנחנו מקבלים תקציב ואחד הדברים שלמשל ממש בימים אלה פתחנו זה יחידת השמה, שהיחידה הזאת אמורה להסתכל לא רק על השמה של סטודנטים שלנו, השמה מוצלחת בבתי הספר, אלא יש בארץ הרבה מאוד מורים אתיופים שלא מצאו עבודה ואנחנו רוצים לתת מענה גם להם וגם לעזור להם להשתלב בתוך מערכת החינוך.

<פוריה קלעי: אני רוצה להעיר להערה שלך, שאתה אמרת, צריך להבין, נכון, העלייה כבר המון שנים יש לנו את יוצאי אתיופיה, אבל מה לעשות, לא כל מנהלי בתי הספר פתוחים לקבל אותם.

<ליאור אבבה: אז לחייב אותם.

<פוריה קלעי: אני יכולה להגיד לך שקשה מאוד לחייב.

<אורנה שץ אופנהיימר: אני לא בטוחה שיש מורים שרוצים לעבוד כך.

<ליאור אבבה: אבל את המנהלת שלהם.

אברהם נגוסה: ליאור, אם אתה לא תתנהג כמו שצריך להתנהג בוועדה אז בלית ברירה צריך להוציא אותך.

אברהם נגוסה: אני מבקש.

יוסי יונה: <> לא, קודם לקרוא לו לסדר פעם ראשונה.

אברהם נגוסה: הנה אני קורא.

אברהם נגוסה: אני מבקש.

<פוריה קלעי: אני רוצה להגיד לך שאני עובדת בתכנית שנה וחצי, לפני זה עבדתי הרבה מאוד שנים בשילוב מורים מכללת לוינסקי לחינוך, שילבתי מאוד סטודנטים, זה לא עובד על להכריח.

<פוריה קלעי: אתה צריך לעבוד בשיתוף פעולה, אתה צריך לעבוד עם מפקחים, עם מנהלים, לדבר, להסביר, להראות הצלחות וככה זה עובד בכל המורים החדשים, על אחת כמה וכמה עם יוצאי הקהילה האתיופית.

<קריאה: לא, אולי גם עם סנקציות.

אברהם נגוסה: אני יודע שיש שאלות, אני רוצה שתרשמו את השאלות.

אברהם נגוסה: אם אני עכשיו אפתח את הדיון רק בתחום החינוך אז את שני המשרדים לא נשמע ולא נקבל דיווח.

אברהם נגוסה: אז בואו נקבל דיווח מהמשרדים האחרים בתמצית, בקיצור, ואז אנחנו נכנס דיון ביחד.

אברהם נגוסה: אז כל אחד ירשום בתחום החינוך את השאלות שלו, בתחום הרווחה השאלות שלו, בתחום הבריאות השאלות שלו, כך תרשמו ואז אנחנו נפתח את זה לדיון.

אברהם נגוסה: תודה רבה למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: אני עובר עכשיו למשרד הרווחה.

אברהם נגוסה: בבקשה, גב' דפני מושיוב.

<דפני מושיוב: במשרד הרווחה קיימת מדיניות כתובה שכוללת את מודל העבודה ברשויות המקומיות.

<דפני מושיוב: המדיניות כוללת את תיאור התכניות, מדדי תוצאה ולו"ז לשנת 2016 והמסמך הזה ייצא לכל הרשויות במהלך החודש הזה.

<דפני מושיוב: יצאו הודעות ליישובים המשתתפים בתכנית על השתתפותם בתכנית, יצאו הודעות על אישור כוח אדם לתכניות, לרשויות המקומיות, אני מקווה שבתחילת השבוע הבא ייצא גם כתב המינוי לחברי הוועדה העליונה ונקבעו שלושה מועדים.

<דפני מושיוב: זו הוועדה העליונה שבה ישתתפו 50% מקרב יוצאי אתיופיה, אנשי מקצוע ואנשי המשרד.

<דפני מושיוב: יש נוהל הסבר לנושא התקציבי, איך הוא יתבצע, פלוס חוזה מול הרשויות.

<דפני מושיוב: בדיוק לפני הישיבה כאן ישבתי עם אגף הכלכלה אצלנו והם צריכים לאשר את זה ואני מקווה שנוציא את זה בשבוע הבא.

<דפני מושיוב: אנחנו עובדים על בניית בסיס נתונים מסודר בתוך המשרד, שהוא בין מה שנקרא אצלנו נתוני היסוד, התכנית הלאומית ועם ברוקדייל, כדי שנוכל לעקוב אחרי הנתונים בצורה מדויקת.

<דפני מושיוב: דרך אגב, לא רק לתכנית הזו אלא בכלל שיהיה לנו דבר קבוע במערכת ומבחינתנו זה להחלטות ממשלה.

<דפני מושיוב: בחלק מהיישובים כבר התקיימו ישיבות עבודה, בחלקם אנחנו במהלך של קביעת הישיבות.

<דפני מושיוב: נקבע מועד, יש לנו פגישה עם מנהל משאבי אנוש להכניס סטודנטים, אנחנו יחד עם נציבות שירות המדינה התחברנו לתכנית של הכנסת סטודנטים שנה ג' לעבודה סוציאלית כדי שיוכלו להיכנס אחר כך לתפקידים בכירים בלי מכרזים חיצוניים אלא בשילוב עם נציבות שירות המדינה.

<דפני מושיוב: אנחנו יושבים, כמו שדיברנו, על חיזוק העברית התעסוקתית אצל אנשים שעובדים באגף מש"ה, שזה במסגרות החוץ ביתיות של האדם עם מוגבלות שכלית, שהם ממילא עובדים שם והם לא מצליחים להיכנס לקורסים של מעבר ממדריך לא מוסמך למדריך מוסמך, והמשמעות היא הכפלה של השכר שלהם.

<דפני מושיוב: אז אנחנו מקדמים גם את הנושא הזה.

<דפני מושיוב: אנחנו נתנו הנחיה שבכל תכנית 'נושמים לרווחה' תהיה עדיפות ליוצאי אתיופיה, במסגרת תכנית סילמן, הפיילוט עדיין לא התחיל, אני מניחה שהוא יתחיל בחודשים הקרובים וגם שם תהיה עדיפות ליוצאי אתיופיה ואנחנו מתחילים בכלל לעבוד על מה שנקרא סטנדרטים בתרגום במערכות טיפוליות.

<דפני מושיוב: לצערי מתברר שאין לנו סטנדרטים ואמנם המכרז של המדינה למתורגמנים כבר קיים הרבה מאוד שנים, אבל אף אחד, למשל במכרז, לא כתב הערה של לבדוק אם לאדם יש עבר פלילי או אין.

<דפני מושיוב: אז את הנקודה הזו אנחנו מתחילים להבין יותר כדי שנדע מה הסטנדרטים.

<דפני מושיוב: בהתאם לזה גם נתחיל לבנות את מאגר המתורגמנים, המתורגמנים שונים למצבים שונים, ואנחנו גם מוצאים מה שנקרא את הדרכים הטכניות לדרכי תשלום.

אברהם נגוסה: שאלה אחת.

אברהם נגוסה: גם אצלכם יש בעיה של תקציב, או שהתקציב הגיע?

<דפני מושיוב: התקציב נמצא במה שנקרא עודף מחויב, שמרנו על הכסף.

<דפני מושיוב: האוצר העביר בסוף השנה ואני מקווה, זה חלק מהישיבה הבוקר, שאנחנו כבר נעשה את ההקצאה לרשויות.

<דפני מושיוב: זה עניין של הימים - - -

אברהם נגוסה: זה עניין טכני.

<דפני מושיוב: ההודעה יצאה.

<דפני מושיוב: שני דברים יצאו, האחד ההודעה מה התקציב לרשויות, זה יצא, הרשויות יודעות, והדבר השני, יצאה הודעה על כוח אדם.

<דפני מושיוב: מה שחסר, הם צריכים לראות, הם קוראים לזה 'סדין'.

אברהם נגוסה: הוועדה העליונה של 50% יוצאי אתיופיה הוקמה?

<דפני מושיוב: כן, אמרתי.

<דפני מושיוב: אמרתי שכתב המינוי - - -

אברהם נגוסה: אז יש להם 50%.

<דפני מושיוב: כן, כתב המינוי יוצא.

אברהם נגוסה: לקחתם את האנשים יוצאי אתיופיה שעובדים בתוך המערכת או לקחתם - - -

<דפני מושיוב: אנשי מקצוע שהם עובדים סוציאליים.

אברהם נגוסה: בתוך המערכת?

<דפני מושיוב: לא רק.

<דפני מושיוב: חלק מהאנשים הם גם מחוץ למערכת.

<דפני מושיוב: אתם יודעים שיש בעיה פה בעניין הזה, אני מבקש שתיקחו בחשבון, אם אתם לוקחים את העובדים שנמצאים בתוך המערכת, אני מסכים שכל נציג יהיה מקצועי לאותו תחום, אבל אם אתם לוקחים את אותם עובדים אנחנו לא השגנו את המטרה, כי הם לא יפתחו את הפה, כי הם יפחדו על הפרנסה ועל הכיסא שלהם.

<דפני מושיוב: לכן אתם תיקחו אנשי מקצוע, זה לא חסר, שלא עובדים.

<דפני מושיוב: אז לקחנו, עובדים ברשויות חלקם, אין כפיפות ישירה.

<דפני מושיוב: וחוץ מזה, חלקם מארגוני עולים וחלקם נבחרי ציבור, שנבחרו לרשויות, הם גם עובדים סוציאליים אבל הם גם נבחרו.

<קריאה: חברי מועצה?

<דפני מושיוב: כן, חברי מועצה.

<דפני מושיוב: ניסינו ליצור תמהיל שהוא מגוון כדי שאנשים יוכלו להוסיף גם ידע, גם ניסיון וגם ממיקומים שונים.

אברהם נגוסה: שיהיה להם חופשיות להתווכח.

<דפני מושיוב: כן.

<דפני מושיוב: אני אגיד לך מה הם אמרו לנו, אני עושה סבב כמובן לבדוק אם אנשים רוצים, אז למשל אחד הדברים שמאוד בלט זה שהם לא מבינים את המערכת שלנו.

<דפני מושיוב: אפילו אנשים שמכירים את המערכת, עובדים סוציאליים הרבה מאוד שנים, להבין מערכת.

<דפני מושיוב: אז אחד הדברים שאנחנו ניקח על עצמנו כאקסטרה, מי שירצה כמובן, זה לדאוג לזה שהם יכירו טוב יותר את המערכות שלנו, את השפה שלנו, את האנשים שלנו, זה מעבר לפגישות, כדי שגם השיח יהיה שיח של שווים ולא - - -

אברהם נגוסה: אנחנו נבדוק גם את הסוגיה הזו.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נבדוק את זה.

אברהם נגוסה: אני עכשיו מבקש ממשרד הבריאות, הגב' שלומית אבני.

<שלומית אבני: הייתה מצגת, אבל אנחנו לא מצליחים לחבר אותה, אז אני פשוט אתחיל, חבל על הזמן.

<שלומית אבני: אני שלומית אבני, אני מנהלת התחום של צמצום פערים בבריאות, במינהל תכנון אסטרטגי וכלכלי במשרד הבריאות.

<שלומית אבני: אני אתחיל ממינוי הוועדה.

<שלומית אבני: ב-21 בדצמבר מנכ"ל המשרד מינה ועדה בראשות המשנה למנכ"ל, פרופ' ארנון אפק, בוועדה יושבים עשרה נציגים, מתוכם חמישה יוצאי אתיופיה.

<שלומית אבני: הוועדה כבר נפגשה מפגש ראשון ב-24 בינואר.

<שלומית אבני: מבחינת ההתקדמות מול המשימות אני אשמח לשלוח לכם את הסטטוס המדויק של כל משימה, זה מה שהייתם צריכים לראות במצגת.

<שלומית אבני: כשאני אומרת משימה, אני אומרת גזירה במדויק מה כתוב מבחינת התכנית שאנחנו אמורים לבצע במסמך שיש לכם.

<שלומית אבני: מבחינת מרבית המשימות אנחנו כבר התחלנו לגלגל אותן ואני אהיה מאוד ספציפית לגבי כל משימה ומשימה.

<שלומית אבני: הנושא הראשון היה תחת הנושא של חיזוק התא המשפחתי.

<שלומית אבני: כל ההיבט של כשירות תרבותית ולשונית מול מבוגרים יוצאי אתיופיה ומול עולים חדשים.

<שלומית אבני: בנושא הזה אנחנו התחייבנו להכפיל את מספר המגשרים שפועלים בתוך המערכת עד 2020, שזה אומר מ-12.5 משרות ל-25.

<שלומית אבני: התחלנו במיפוי של הצרכים, גם בבתי החולים וגם בקהילה, לראות איפה יש מקומות שבהם יש ריכוז גבוה של עולים חדשים או מבוגרים שאין מגשר והמיפוי, אני מקווה שיסתיים לקראת הפגישה הבאה שלנו ונוכל לעדכן איפה אנחנו מתכוונים להציב אותם.

<שלומית אבני: דבר נוסף לגבי המגשרים, אנחנו התחייבנו להפיץ טיוטה תוך שלושה חודשים מיום החלטת הממשלה בנושא של סטנדרטים להפעלת מגשרים, מה התפקיד של המגשר, איזו הכשרה מינימלית הוא צריך לעבור, איפה הוא אמור להיות מועסק, מה הוא אמור לעשות.

<שלומית אבני: הופצה טיוטה באיחור של יומיים ב-31 בינואר, במקום ב-29 בינואר, טיוטה ראשונה שקיבלה אותה גם ועדת המעקב וגם צוות ראשון של מומחים מחוץ למערכת שרצינות לקבל מהם פידבק.

<שלומית אבני: אני משערת שתוך חודש אנחנו נסיים עבודה על הטיוטה ואז נפיץ אותה להתייחסות חיצונית, כמו רוב טיוטות החוזרים שלנו.

<שלומית אבני: אנחנו התחייבנו להכשיר 60 מנהלים ומטפלים בתוך המערכת בנושא של כשירות תרבותית בקורסים עד סוף 2017.

<שלומית אבני: הכשרנו 30 אנשי צוות ראשונים בקורס ראשון שהתחיל באוניברסיטת תל אביב, אנשי צוות בנושא של בריאות הנפש, שם קיבלנו הערות בתקופת הדיונים עם הציבור שהכשירות התרבותית מול הצוותים שלנו בבריאות הנפש היא חסרה במיוחד ולכן התחלנו שם.

<שלומית אבני: יש לנו תקציב נוסף להחלטת הממשלה, להכשרה של 40 מדריכים מכל מוסדות הבריאות בארץ במוסדות בהם אין מדריכים, כי כבר הכשרנו 66 בשנה שעברה, אנחנו רוצים להכשיר עוד 40 נוספים, כך שלכל המערכת יהיו מדריכים בנושא הזה של כשירות תרבותית.

<שלומית אבני: התחייבנו לחזק ולעשות עבודת עומק נוספת על בקרות במרפאות שיש בהם עולים חדשים ומבוגרים.

<שלומית אבני: התחייבנו ל-20 בקרות ייעודיות במרפאות שיש בהם ריכוז גבוה של עולים חדשים יוצאי אתיופיה עד ל-2020.

<שלומית אבני: אנחנו עכשיו מעצבים מכרז לבקר ייעודי, שיעשה רק את זה ולא עוד דברים, שהוא צריך לבדוק כשהוא פוגש מרפאה בקהילה או בית חולים.

<שלומית אבני: התחייבנו לעדכן את מערך הבקרות בבריאות הנפש.

<שלומית אבני: עשינו עבודה עם האגף לבריאות הנפש, עבודת רקע, אבל עוד לא עשינו את התיקון בבקרות עצמן.

<שלומית אבני: כלומר דף הבקרות, אני מקווה שהוא יעודכן עד סוף השנה.

<שלומית אבני: התחייבנו להפיץ או להעלות לאוויר פרויקט שפותח יחד עם עמותת טנא בריאות, בנושא של הסברה ליוצאי אתיופיה בתחומים של סוכרת, בריאות נשים וכו'.

<שלומית אבני: האתר כעיקרון כבר מוכן, אבל אנחנו עוד לא התחלנו לעבוד על עלייה לאוויר שלו והתחייבנו גם להוסיף שירות באמהרית במוקד פניות הציבור שלנו, 'כל הבריאות', כשיגיע התקציב.

<שלומית אבני: התקציב עוד לא הגיע אלינו.

<שלומית אבני: בדקתי אתמול עם התקציבים אצלנו, להבנתנו צריכה להיות פנייה, התקציב אמור להגיע מוועדת הכספים, הוא עוד לא הגיע, הוא צפוי להגיע במרץ.

אברהם נגוסה: מה שאני הבנתי, מה שאודי קודם הסביר, יש פה עניין של הסכמה בין המשרדים.

אברהם נגוסה: לא צריכים לחכות לכסף, המשרד יכול להמשיך לבצע בתקציב הקיים והתקציב מגיע ומשלים את זה.

אברהם נגוסה: זה מה שאני הבנתי.

<שלומית אבני: נכון.

<שלומית אבני: התקציב המשלים אמור להגיע במרץ וכמו שאתם רואים, אנחנו לא מחכים לתקציב, אבל בנושא של הוספת מוקדן או שירות באמהרית למוקד פניות הציבור, שזו עלות שהיא גבוהה יחסית ליתר הדברים שתיארתי, אנחנו נחכה למרץ ואז נוכל להוסיף מוקדן או שירות בשפה האמהרית גם בפניות הציבור שלנו.

<שלומית אבני: התחייבנו לפרסם נוהל להנגשת זכויות במערכת.

<שלומית אבני: הנגשת זכויות בכלל, לא רק ליוצאי אתיופיה.

<שלומית אבני: זה נושא שחשוב לנו לטפל בו במשרד.

<שלומית אבני: הופצה טיוטה ראשונה של הנוהל לחברי הוועדה.

<שלומית אבני: היו חברי ועדה שעבדו בחודשים האחרונים מכל מערכת הבריאות וגם נציגות ציבורית שעבדו על נוהל בנושא של איך עושים הנגשה טובה יותר של זכויות במערכת.

<שלומית אבני: הם כתבו נוהל ראשון, יש טיוטה ראשונה שהופצה פנימה.

<שלומית אבני: התחייבנו להגדיל את מספר הפניות בשפה האמהרית למוקד התרגום הרפואי הטלפוני שלנו, שזה מוקד נפרד ממוקד פניות הציבור שמקבל תלונות.

<שלומית אבני: שם התחייבנו, מכיוון שיש שירות באמהרית, להגדיל את מספר הפונים וגם להנגיש לפונים, לאנשים בתוך המערכת, מידע לגבי זה שהם יכולים להשתמש במוקד תרגום ולדרוש את זה מהמטפלים שלהם.

<שלומית אבני: בשני הנושאים האלה עוד לא התחלנו לעבוד.

<שלומית אבני: כל מה שתיארתי עכשיו הוא סביב הנושא הראשון, של כשירות תרבותית.

<שלומית אבני: בנושא של צמצום פערים.

<שלומית אבני: סוכרת היה המוקד העיקרי בנושא של צמצום פערים.

<שלומית אבני: ערכנו סבב ראשון של התייעצויות בנושא של איך עובדים מול קופות החולים כדי לתת דגש נוסף חזק כי קופות החולים עובדות על סוכרת, אבל איך אפשר לעשות שיפור משמעותי בנושא של שכיחות הסוכרת הגבוהה בקרב יוצאי אתיופיה.

<שלומית אבני: נערך סבב התייעצויות ראשון, יש טיוטה פנימית ראשונה של מבחני תמיכה לקופות חולים.

<שלומית אבני: היא עוד לא יצאה להערות ציבוריות בחוץ.

<שלומית אבני: אני משערת שזה יהיה קצת יותר מורכב מסטנדרטים למגשרים.

<שלומית אבני: הסיפור של מבחני תמיכה גם צריך לעבור ייעוץ משפטי, אז זה ייקח מעט יותר זמן, אבל יש טיוטה ראשונה.

<שלומית אבני: והתחייבנו גם להרחיב פעילות של המחלקה לחינוך וקידום בריאות בנושא של מניעת סוכרת בקהילה, לעשות עבודה עם הקהילה ולא רק דרך קופות החולים.

<שלומית אבני: גם שם אנחנו בסבבי התייעצות ראשונים.

<שלומית אבני: בנושא של מצוינות וחוזקות, שזה קשור בייצוג הולם.

<שלומית אבני: אנחנו עובדים בשלוש רמות.

<שלומית אבני: רמה אחת היא הרמה של ייצוג של יוצאי אתיופיה בפורומים בעלי השפעה, בין אם זה מועצות לאומיות, ועדות ממלכתיות, מתמחים שמגיעים אלינו למשרד.

<שלומית אבני: בהקשר הזה מנכ"ל המשרד כבר הנחה את ההנהלה הבכירה לקדם ייצוג הולם בוועדות ממלכתיות ובכל פורום בעל השפעה שהם מקימים, כלומר פורומים חדשים שיוקמו, הם צריכים לדווח לו על רמת הייצוג ההולם.

<שלומית אבני: אגב, שוב, לא רק יוצאי אתיופיה.

<שלומית אבני: אנחנו צריכים לתרגם לפרקטיקה ספציפית מול פורומים שכבר קיימים, שהם כבר יצאו לדרך עוד לפני החלטת הממשלה ולראות איך באמת בכל מקום כזה אנחנו עושים מיפוי מדויק ודואגים לקדם את הייצוג ההולם.

<שלומית אבני: יש לנו פגישה במרץ עם המל"ג לגבי הסיפור המורכב מאוד, אני חייבת להגיד, של איך מעלים את ריכוז הסטודנטים בלימודי הרפואה ומקצועות הבריאות הנוספים.

<שלומית אבני: בסיעוד דווקא המצב הרבה יותר טוב מפיזיותרפיה, תזונה, רפואה כמובן, קלינאות.

<שלומית אבני: שם המצוקה היא הרבה יותר קשה.

<שלומית אבני: מרבית עובדי הבריאות שלנו יוצאי אתיופיה הם עובדי סיעוד, זה לא אומר שאנחנו לא זקוקים לעוד אחים ואחיות, אבל שם יש פחות בעיה.

<שלומית אבני: והנושא של הסרת חסמים בקבלה ללימודים, חשוב לי להגיד את זה בפורום הזה, הוא נושא מורכב, כי הוא לא תלוי רק במשרד הבריאות אלא הוא תלוי גם במשרד החינוך ובחסמים נוספים של פסיכומטרי ובגרות.

<שלומית אבני: אני לא יודעת מה נוכל להביא לשיחה עם המל"ג, אבל זה נושא, אני חושבת, לשיחה יותר רחבה, שהיא בעיה של כל משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: שיגדילו את מספר הסטודנטים לרפואה, דברו עם ראשי האוניברסיטאות שיכניסו, יעזרו להם.

אברהם נגוסה: פשוט מאוד.

<שלומית אבני: השאלה היא באמת הסף של הפסיכומטרי ובגרות.

<שלומית אבני: יש פה כמה שאלות - - -

אברהם נגוסה: בזה הם צריכים להתחשב.

אברהם נגוסה: כמו שהם עושים העדפה מתקנת לאוכלוסיות האחרות, כמו לערבים, לדרוזים ולחרדים, אז מל"ג יכול לעשות מול ראשי האוניברסיטאות.

<שלומית אבני: גם שם יש לנו בעיה.

<שלומית אבני: יש לנו בעיה עם ערבים ועם חרדים, אבל אנחנו נהיה חכמים יותר אחרי פגישה ראשונה איתם.

<שלומית אבני: אני עוד לא יודעת להגיד מספיק על זה.

<שלומית אבני: והנושא הנוסף הוא נושא של ייצוג הולם, הוא קשור בלהעלות את מספר המועמדים בין אם זה ממקצועות הבריאות או מדעי החברה, למשל אצלנו במטה יש הרבה מדעי החברה, למכרזים אצלנו, פשוט שייגשו יותר ושם אנחנו עושים עבודה עם אגף משאבי אנוש.

<שלומית אבני: אגף משאבי אנוש הכניס את זה לתכנית העבודה שלו, זה גם נכנס לעמוד האש, תכנית האב של משרד הבריאות, של המנכ"ל.

<שלומית אבני: יש טיוטת תכנית עבודה פנימית לאיך אנחנו עושים את זה ואנחנו כאמור נציג אותה עד סוף מרץ, כמו שאנחנו מחויבים.

<שלומית אבני: הנושא האחרון קשור בבניית האמון והקשר שאבד עם יוצאי אתיופיה מול המערכת ופה התחייבנו גם לקיים מפגשים פעמיים בשנה עם נציגות של יוצאי אתיופיה.

<שלומית אבני: אנחנו בתכנון של זה מול המשנה למנכ"ל.

<שלומית אבני: אני מקווה שביוני נעשה מפגש ראשון ולקראת סוף שנה מפגש שני.

<שלומית אבני: למה ביוני?

<שלומית אבני: אפשר לעשות את זה גם במאי או באפריל, אנחנו - - -

<קריאה: המסקנות של ועדת גרמן הן כבר ב-2014.

<שלומית אבני: אתה מדבר על תרומות הדם?

<קריאה: נכון.

<שלומית אבני: אוקיי, אני רק אפריד בין ה - - -

אברהם נגוסה: לא, זו סוגיה קצת שונה.

אברהם נגוסה: זה נמצא ברמה של השר, אני מטפל גם מול השר ולכן אולי פה לא ניכנס לזה, כי זה לא בתוך התכנית.

<שלומית אבני: פרט לנושא של תרומות דם, שאני יודעת שהוא נושא אקוטי לטפל בו והוא יושב אכן על שולחנו של השר יש לנו עוד הרבה דברים לדבר ולעדכן ולהתייעץ איתם לגבי יוצאי אתיופיה וזאת הייתה הכוונה, שפעמיים בשנה אנחנו ניפגש ברמת בכירוּת גבוהה, מנכ"ל או משנה למנכ"ל, עם יוצאי אתיופיה, מי שירצה להיפגש איתנו ונשמע מה יש להגיד, נעדכן באיך אנחנו מתקדמים.

<שלומית אבני: אז כאמור אני מקווה שביוני יהיה מפגש ראשון.

<שלומית אבני: אנחנו גם אמורים לעשות כנסים בנושא של אבני היסוד למנהלים בתוך המערכת ולרופאי משפחה.

<שלומית אבני: עוד לא התחלנו עם התכנון של זה.

<שלומית אבני: הנושא האחרון הוא הטיפול בגזענות.

<שלומית אבני: אנחנו התחייבנו לטפל בפניות בנושא של גזענות תוך 48 שעות.

<שלומית אבני: פיתחנו איזה שהוא נוהל פנימי שאנחנו עוד לא מיצינו את הפיתוח שלו, שאומר שיהיה קו ייעודי מבחינת מייל וטלפון לנושא של גזענות שיגיע לרמת הסמנכ"ל, המנהל הישיר שלי, סמנכ"ל בכיר, ישירות לסמנכ"ל בכיר, שהוא יטפל בזה ויהיה מחויב להתחיל לטפל בפנייה תוך 48 שעות.

<שלומית אבני: עוד לא סיימנו להסדיר את זה במובן הזה, כדי שזה יהיה מתועד במערכת שלנו וכו', זה מעט מורכב, אבל אני מאמינה שעד הישיבה הבאה שלנו כאן כבר יהיה נוהל מסודר ותוכלו לראות איך משתמשים בערוץ הזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו קיבלנו סקירה משלושה משרדים, חינוך, רווחה ובריאות.

אברהם נגוסה: אני בטוח שרשמתם את השאלות שלכם.

אברהם נגוסה: הם פה איתנו, אז אני פותח את הדיון במה ששמענו עד עכשיו.

אברהם נגוסה: אני מבקש להתמקד רק בתכניות, לא להביא נושאים אחרים מסביב.

אברהם נגוסה: הדוברת הראשונה היא גב' מיכל אברה סמואל, מנהלת עמותת 'פידל'.

<מיכל אברה סמואל: עמותת 'פידל' עוסקת בנושא של חינוך מזה 20 שנה, הכשרה וליווי של מגשרים חינוכיים, אנחנו עובדים עם למעלה מ-5,000 ילדים ונוער ברחבי הארץ, מהציר של החינוך הפורמלי בבתי הספר דרך מגשרים עד החינוך הבלתי פורמלי בציר משותף של עבודה עם ילדים אחרי הצהריים בחינוך הבלתי פורמלי וכמובן עבודה גם עם הנושא של הורים, שזה חלק מאוד משמעותי ביום יום.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שמשרד החינוך לא מיצה אפילו בחלק את ההתחייבות שלו לקראת הדיון הזה.

<מיכל אברה סמואל: איפה היעדים שהוצבו בתכנית המאוד גדולה והלאומית שככה בהתייחסות שלה ולכן ציפיתי שנקבל נתונים מאוד מדויקים, של כמה מורים בהשמה - - -

<קריאה: יש נתונים מדויקים מאוד.

<מיכל אברה סמואל: כמה הם בתקן, כמה הם - - -

אברהם נגוסה: לא לפתוח.

אברהם נגוסה: אני מבקש, לא ויכוח, כמו שהם שמעו אתם גם תשמעו ובסוף תהיה לכם זכות להגיב.

<מיכל אברה סמואל: שאם אנחנו צריכים לדפוק על דלתות של מפקחים או לראות כמה תקנים יש.

<מיכל אברה סמואל: התכניות למצוינות, אני חושבת שאחד הדברים שלא עלו זה כמה ילדים נכנסו לתוך התכניות.

<מיכל אברה סמואל: דיברו על תנועות נוער, שזה חשוב וזה משמעותי להשתלב בתנועות נוער, אבל היום אנחנו יודעים שאם לא רואים את הילדים בצורה הוליסטית, גם להתחיל את תנועות הנוער בגיל יותר צעיר, הרי בכיתה ז'-ח' אתה לא מכניס ילד עכשיו לתנועות נוער ויש את החוויה המשפחתית.

<מיכל אברה סמואל: אני מעריכה שהילדים שלכם בתור חלק מאוד משמעותי בחיים שלהם בכיתה ד', מתחילים בכיתה ד', אבל צריך להתחיל בגיל צעיר.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שאנחנו ב'פידל' שותפים בתכנית מאוד משמעותית שנוגעת בצורה ההוליסטית, גם בבתי הספר היסודיים, שנותנת מענה של פיתוח קהילה ואוריינות, לצד העבודה האיתנה שלנו בחינוך הבלתי פורמלי יחד עם הפרויקט הלאומי האתיופי.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שאחד הדברים שמדברים עליו זה איפה בני הנוער היום נמצאים, לא דיברו כמה נשירה יש, כמה הנושא של אלימות של המשטרה כלפי יוצאי אתיופיה וההתגייסות לצבא.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שגם בצבא, אם לא נוגעים בהורים, במודל המאוד מצליח של הגישור של הורים, לעבוד עם ההורים ולעבוד עם החיילים, אני חושבת שזה חלק מאוד משמעותי שצריך לגעת.

<מיכל אברה סמואל: החלק שאותי בכל הסיפור באמת, אני מתחברת עם חבר הכנסת פרופ' יונה, שדיבר שאנחנו כל הזמן צריכים להשתלב, להשתלב, להשתלב.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שיש קאדר מאוד גדול של אנשי מקצוע יוצאי אתיופיה שנמצאים בכל מיני זירות ובאמת צריך לשאול איפה הם נמצאים היום.

<מיכל אברה סמואל: איפה הם נמצאים, איפה הם משתלבים וצריך לדבר על ההצלחה של הקהילה.

<מיכל אברה סמואל: אם הקהילה מצליחה היא תוכל להשתלב.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שהדבר שאנחנו היום - - - דיברתם על כוח אדם ברווחה, שאתם הולכים לתת תקנים ברשויות לכוח אדם, או שהרשויות הולכות לקבל תקציבים, מי מפקח על זה, איך הקהילה - - - אנחנו למדים שהכסף תמיד נשאר בצינורות והשאלה אם זה לא הולך להיות אותו דבר גם בתכנית הזאת.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שגם מבחינת תקציב עדיין אנחנו לא יודעים, אנחנו שומעים ברשויות, הנה יש תכנית משלבת, תכנית של שילוב, אנחנו נוסיף יוצאי אתיופיה עם לא יוצאי אתיופיה, אבל בפועל המעטפת שצריך לעבוד עם בני הנוער, עם ההורים, כדי שיוכלו להגיע ולצרוך את השירותים, זה נשאר בארגונים, זה נשאר עדיין במעטפת שלנו לעבוד מאוד קשה כדי להביא אותם.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שזו הזדמנות גם להתחיל לחזק את הארגונים של יוצאי אתיופיה שנמצאים בשטח ונותנים את המענה, לא פחות טוב מכל ארגון אחר שנמצא ברשות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הדובר הבא שלנו זה פנטהון אספה דויט, יושב ראש נציגות הארגונים ומנהל 'טבקה'.

<פנטהון אספה דויט: תודה, אדוני היושב ראש.

<פנטהון אספה דויט: לפני שיוצא הפרופ' חבר הכנסת יונה, אני מודה לך על ההערות המאוד נכונות.

<פנטהון אספה דויט: אני רק אתחיל בהערות שלך, במקום שהמערכות, במיוחד משרד החינוך, יתמודדו עם הבעיות האקוטיות, הם מתמודדים באיך יוצאי אתיופיה יכולים להיקלט בתוך המערכת.

<פנטהון אספה דויט: ההתמקדות ביוצאי אתיופיה, ומחפשים כל הזמן שוב ושוב את אותה נקודה, במקום לשנות, במקום להשקיע בבתי ספר, לשדרג את התשתית, להביא את המורים הכי טובים, אולי ספרייה יותר טובה, אולי חדר מחשבים ולהנגיש את השירות ליוצאי אתיופיה אנחנו מדברים כאילו יוצאי אתיופיה לא בסדר ובואו נחפש כל מיני טקטיקות כאלה או אחרות.

<פנטהון אספה דויט: יש הרבה מאוד תקציב, שמענו עכשיו גם מאודי פראוור, שתקציבים נמצאים באגפים השונים של המשרדים.

<פנטהון אספה דויט: מה שנעשה עם התכנית הזאת, אדוני היושב ראש, לא יותר ממה שהפגיעה המאוד מאוד קשה ביוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה דויט: התכנית המשלבת בהגדרה היא לא תכנית אלא מכשיר שמכשיר את העברת התקציבים מיד ליד עם תכנית חומש.

<פנטהון אספה דויט: חצי מהתקציב לא נוצל, הוא עדיין נמצא באגפים, כי הם לא יכולים להשתמש בו, כי זה כסף צבוע, כסף מיועד.

<פנטהון אספה דויט: כרגע, על ידי ההגדרה הזאת של תכנית משלבת הם בקלות יכולים להזיז כספים מאגף לאגף ולנצל אותו אפילו אם יש שם 5% יוצאי אתיופיה.

<פנטהון אספה דויט: הדבר הראשון שמשרד החינוך עשו זה לבטל תכניות שהיו קיימות כבר הרבה זמן, עוד לפני שהתכנית אושרה, כבר בספטמבר או באוקטובר, היו ילדים שבאו, לא רוצים לקבל אותם כי יש תכנית חדשה שנכנסת עכשיו ואנחנו לא זכאים.

<פנטהון אספה דויט: אין מה לעשות, לצערי - - - קודם כל לשמחתי יש יוצאי אתיופיה שהשתלבו במערכות, עשו כברת דרך, כן, יש התקדמות מסוימת, אבל לצערי הרבה מאוד מיוצאי אתיופיה, למרות שאנחנו נמצאים פה 30 ו-40 שנה, יש צורך בטיפול מיוחד, התייחסות מיוחדת ליוצאי אתיופיה, כי יש צרכים מיוחדים שם.

<פנטהון אספה דויט: ההגדרה של התכנית המשלבת היא פוגעת פגיעה מאוד מאוד קשה כי היא מבטלת הרבה מאוד מההטבות שיוצאי אתיופיה זכו להם עד עכשיו.

<פנטהון אספה דויט: תחת חסות התכנית הזאת - - -

אברהם נגוסה: אתה יכול לציין דוגמה, כמו?

<פנטהון אספה דויט: כמו למשל ילדים שרצו להירשם לתכנית ואמרו להם 'עכשיו אנחנו לא מטפלים בכם', כי יש תכנית חדשה, 'אתה מעל 15 שנה, לא זכאי לזה', אתה צריך לעבור בירוקרטיה - - -

אברהם נגוסה: דווקא התכנית מדברת על מי שנולד פה והוא מעל 15 שנה.

<פנטהון אספה דויט: זאת בדיוק הבעיה.

<פנטהון אספה דויט: זו בעיה מאוד מאוד קשה בהגדרה.

<פנטהון אספה דויט: אנחנו אומרים את זה השכם והערב, יש פה בעיה בהגדרה של משרד החינוך.

<פנטהון אספה דויט: אתה ראית משהו קונקרטי שמשרד החינוך הציגו היום?

<פנטהון אספה דויט: נאדה, שום דבר.

<פנטהון אספה דויט: לכן צריך לבחון מחדש את התכנית המשלבת הזאת.

<פנטהון אספה דויט: אם לפני שנתיים רצו לבטל את התכנית שיוצאי אתיופיה זוכים לה, התכנית של השכלה גבוהה שממומנת, יש גם שמות, בעוד שנה-שנתיים, יש אנשים בתוך המשרדים, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, שלא רוצים שינקבו בשמות, שהם אומרים שיש נסיגה משמעותית של יוצאי אתיופיה, זה יהיה בכי לדורות.

<פנטהון אספה דויט: התכנית הזאת פוגעת קשה מאוד ביוצאי אתיופיה, קשה מאוד.

<פנטהון אספה דויט: לכן, אדוני היושב ראש, ההגדרה של התכנית לא טובה וצריך לבחון אותה מחדש.

<פנטהון אספה דויט: דבר נוסף, יש כסף שעכשיו מחלקים אותו, הנה שמענו אותו, כסף מעבר, לקראת סוף השנה.

<פנטהון אספה דויט: את מה מעבירים?

<פנטהון אספה דויט: מעבירים לכל מיני, אני לא רוצה להתייחס, הנה, לפרויקט הלאומי.

<פנטהון אספה דויט: רוצים להעביר כסף לפרויקט הלאומי שעושה עבודה טובה לפי הנתונים שלהם, ומה אומרים?

<פנטהון אספה דויט: 'אלא אם כן אתם עושים תכנית משלבת, לא ניתן לכם תקציב'.

<פנטהון אספה דויט: האם זו הדרך?

<פנטהון אספה דויט: למה, ליוצאי אתיופיה לא יכולה להיות תכנית, אם היא מוצלחת?

<פנטהון אספה דויט: למה צריך לשלב?

<פנטהון אספה דויט: איפה שצריך לשלב כן לשלב.

<פנטהון אספה דויט: משרד החינוך לא משקיע במקום הנכון, משרד החינוך לא מסתכל על המקומות הנכונים.

<פנטהון אספה דויט: בואו נסתכל על בתי הספר, ניקח עשרה בתי ספר כפיילוט, נשקיע שם, למה אני צריך לפזר?

<פנטהון אספה דויט: להסיע אותו חצי שעה, שעה, לבית ספר שלא בשכונה שלו, בשם האינטגרציה?

<פנטהון אספה דויט: ילד שלומד בבית ספר, החוויה היא אחר הצהריים, בהשתתפות במסיבות ימי הולדת, המשחק אחר הצהריים, זה מה שמשלב את הילד.

<פנטהון אספה דויט: לא זה שהולך לבית ספר מאוד מאוד מפואר, יושב שם כאורח וחוזר חזרה לשכונה שלה.

<פנטהון אספה דויט: האם זה מה שאנחנו רוצים לעשות?

<פנטהון אספה דויט: אנחנו מדברים על זה כבר מהתחלה, אין אוזן שומעת.

<פנטהון אספה דויט: העובדה, משרד החינוך מקשיב למה שנוח לו.

<פנטהון אספה דויט: אנחנו מדברים על זה כבר הרבה זמן, בגלל שזה נוח למשרד החינוך לנצל את התקציב הזה, 200 מיליון שקל, להזיז אותו ממקום למקום ואז הם יסכימו.

<פנטהון אספה דויט: עטפו אותו ב-20 ידיים, מהר מאוד, לפני שהתכנית אושרה הם התחילו לפעול.

<פנטהון אספה דויט: עכשיו, שלושה-ארבעה חודשים אחרי שהתכנית אושרה אין אפילו מילה אחת שהם יכולים לבוא ולהציג לנו פה.

<פנטהון אספה דויט: לכן אני דורש, אדוני היושב ראש, בשם הרבה מאוד מחברי הקהילה, שהקול שלהם לא נשמע, אני אמרתי את זה בוועדת השרים אצל ראש הממשלה, צריך לחזור בחזרה ולבחון ולשנות את ההגדרה של התכנית המשלבת במשרד החינוך.

<פנטהון אספה דויט: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני יודעת שרצית להגיב, אבל אני מציע שתגיבי ביחד.

<קריאה: מתי שתגיד.

אברהם נגוסה: מר רוני אקלה, מנכ"ל הפרויקט הלאומי.

<רוני אקלה: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

<רוני אקלה: אני דווקא רוצה לציין שוועדת השרים התכנסה ב-8 באוקטובר 2015, החליטה את ההחלטות והקציבה גם זמן.

<רוני אקלה: אני מבקש מאדוני היושב ראש שההחלטות ייושמו כפי שיוחלט.

<רוני אקלה: זה אומר אם תקבעו תאריך יעד של הקמת ועדות ועשייה וזה לא מתרחש, זה לא קורה, היום אנחנו אחרי ארבעה חודשים, זה החודש החמישי שאנחנו יושבים ומדברים.

<רוני אקלה: דיונים כאלה, אנחנו צברנו הרבה מאוד, כבר שלוש שנים אנחנו יושבים ומדברים ומדברים והבעיות בשטח קטסטרופליות.

<רוני אקלה: מי שלא רואה את זה, אני חושב שזה מה שצוין כאן.

<רוני אקלה: יש בני נוער היום שאין להם מענה בעקבות ההחלטות שקרו, למרות שיש החלטה, למרות ההחלטות עדיין התכניות לא יצאו לפועל, התכניות נסגרו.

<רוני אקלה: בגלל התכניות שנסגרו לילדים אין מענה.

<רוני אקלה: אני חושב שהמשרד שלקח את האחריות צריך פה לתת את הדעת.

<רוני אקלה: אני שמעתי על הנושא של צה"ל.

<רוני אקלה: אני חושב שיש מושג שמטעה, הכנה לצה"ל.

<רוני אקלה: זה חשוב להכין את הילדים שישרתו בצה"ל כמו כולם, אבל זאת לא הבעיה של כולנו.

<רוני אקלה: זאת אומרת הכנה לצה"ל, זה אומר שהילדים מהקהילה האתיופית מתגייסים בין 84% ל-88%, אין היום בעיה של הכנה, הבעיה שלנו זה אחרי שנכנסו לצבא.

<רוני אקלה: איפה התכנית שמסבירה לנו שהנה הצעירים נכנסו לצה"ל וככה מטפלים.

<רוני אקלה: כשהייתי קצין בריאות נפש בצה"ל, כשהדרכתי את המפקדים איך לשלב את בני הקהילה - - -

אברהם נגוסה: אז אולי אני אשאל שאלה שתתייחס לשאלה הזו, אני שואל מה שאתה שואל, אז מה שאני מקבל, כי אם היה להם הכנה אז היו יכולים לשרוד ולעמוד מול האתגרים ולכן צריך לעשות את ההכנה, כדי להעצים אותם שיתמודדו מול הקשיים בצבא.

אברהם נגוסה: מה אתה אומר על זה?

<רוני אקלה: לילדים יש גם חברים, שהם משוכנעים על ידי החברים והם מתגייסים והם הולכים ליחידות מצוינות, הבעיה שלהם, בהכנה לא פותרים את הבעיות שהן בעיות סוציאליות.

<רוני אקלה: הבעיות הסוציאליות הן אלה שגורמות לילדים או לחיילים לנשור מצה"ל ולחפש עבודה ולעזור למשפחה.

<רוני אקלה: זאת הבעיה.

<רוני אקלה: הבעיה שם, לא בעיה של הכנה.

<רוני אקלה: עכשיו כרגע שמעתי שדיברו בתנועות נוער.

<רוני אקלה: אני אחד מהאנשים שתומך שבני נוער ישתלבו בתנועות נוער, שמעתי שיש לנו 8,000 בני נוער, מתוך כמה?

<רוני אקלה: יש לנו 18,000 בגילאי 13-18.

<רוני אקלה: אם 8,000 ישתלבו בתנועות נוער אני הייתי מאוד שמח לראות אותם.

<רוני אקלה: אני חושב שיש מספר שנזרק שמאחוריו אין רשימה של ילדים שמשתתפים בתכניות האלה.

<רוני אקלה: אני הייתי רוצה לראות שאותם 8,000 שנמצאים בתנועות נוער, שאם יש רשימה מאחוריהם וגם מספר תעודת זהות, זה יכול לתת לנו מנוף גם לדחוף את אותם בני נוער שצריכים להשתלב, שיוכלו להשתלב כמו שצריך.

<רוני אקלה: אני שמעתי מורים.

<רוני אקלה: הכשרה זה חשוב, אני הייתי רכז ארצי לתעסוקה, אבל להכשיר זה לא מספיק בלי השמה.

<רוני אקלה: הכשרה ללא השמה זה בעיה קשה מאוד.

<רוני אקלה: אני נתקלתי לפני כחודשיים, עשיתי ניסוי לפני שבאתי לוועדה, היה מורה שמלמד מתמטיקה לכיתות ט' עד י', שיש לו יכולת, לא חסר לו כלום, אבל הוא נמצא בפריפריה.

<רוני אקלה: ביקשתי שאותו מורה ישולב באותם אזורים, בבאר שבע, הוא בערד, באזורים האלה, לא מצאתי אוזן קשבת.

<קריאה: לא שלחת - - -

<רוני אקלה: רגע, שנייה, יש לי שרשרת של התכתבויות, אני לא אומר סתם.

<רוני אקלה: יש לי השתלשלות של התכתבות מ-א' עד ת'.

<רוני אקלה: ביקשתי, פניתי, אמרו לי לפנות לזה, אני פניתי במקומו, עשיתי את העבודה ואחר כך שלחתי אותו.

<רוני אקלה: הוא מיואש.

<רוני אקלה: זה אומר, אם מכשירים את המורים ולא משלבים, אני זוכר את זה בדוד ילין בהתחלה, כשהכשרנו את המורים, יש מעט מאוד מורים שהצליחו להשתלב ומשם יש לנו בעיה.

<רוני אקלה: אם אנחנו מדברים רק על הכשרה, אני מבקש לא לעשות את ההכשרה.

<רוני אקלה: אם אין לו השמה אחרי ההכשרה זה לא יכול להיות יעיל.

<רוני אקלה: אני גם שמעתי בנושא של בריאות, זה מאוד חשוב שאנשי המקצוע ישולבו איפה שיש ריכוז גדול.

<רוני אקלה: אני אומר לכם, מיפוי יש בשפע, אתם לא ביקשתם מאיתנו, אנחנו נשלוף לכם תוך דקה באיזה יישובים איזה אוכלוסיית יעד יש לנושא של חינוך.

<רוני אקלה: אבל היות שאתם מנסים מהתחלה, זה לוקח לכם זמן, כתוצאה מכך האוכלוסייה נפגעת ולא מקבלת טיפול.

<רוני אקלה: אני אומר, בואו נשלב ידיים, בואו נעשה איגום וראייה כוללנית, זה אומר שכדאי שניתן את המענה הזה.

<רוני אקלה: לדעתי גם הבריאות, שהם נמצאים גם בתמונה, וגם יודעים בדיוק איפה אוכלוסיית היעד שצריכה את העזרה, לא רק סוכרת, לא רק בנושא של השמנת יתר, יש גם דברים אחרים שאנחנו מכירים, שיוכלו לקבל את המענה כמה שאפשר כדי שיוכלו להיעזר במערכות המקצועיות.

<רוני אקלה: הייתה שאלה שם, מה אחוז הבגרות של הקהילה האתיופית.

<רוני אקלה: אני אומר לכם, רבותיי, כבר 10 שנים יש לי בניסיון הזה, אני יכול להגיד את התחום שאני פועל בו.

<רוני אקלה: יש לנו כיום, בתכנית העבודה שאנחנו מפעילים, 84%-85% בעלי 14 יחידות פלוס, לעומת זאת הממוצע הארצי הוא 74%.

<רוני אקלה: בבגרות מלאה, הילדים שמשתתפים בפרויקט הלאומי, עליהם אני מדבר, 72% בגרות מלאה, לעומת הכלל ארצי שזה 68%.

<רוני אקלה: בכניסה לאוניברסיטה, נכון שיש לנו בעיה, ואנחנו גם אומרים שיש לנו 45% שיש להם סיכוי להיכנס לאוניברסיטאות ו-57% זה כלל ארצי שיש להם אפשרות להיכנס לאוניברסיטאות.

אברהם נגוסה: אתה מדבר על הבגרות שמכניסה לאקדמיה?

<רוני אקלה: בגרות שמכניסה אותם לאוניברסיטה זה 45%, זה אלה שמשתתפים בתכניות העבודה שלנו, אני לא מדבר על כלל הקהילה האתיופית.

<רוני אקלה: בכלל הקהילה האתיופית האחוז הוא נמוך.

אברהם נגוסה: גם מי שמשתתף בתכנית, כמה אחוז הם עם בגרות איכותית?

<רוני אקלה: 45% לעומת 57% של כלל הארץ.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דוד מהרט .

אברהם נגוסה: אבל בקיצור, כי קודם דיברת.

<דוד מהרט: אני דיברתי?

<דוד מהרט: ראשית, אני אגיד שאנחנו דנים בנושא שיפור הישגיהם והשתלבותם של תלמידים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך ובחברה הישראלית.

<דוד מהרט: אני חושב שאני לא יכול לדלג ולדבר על התכנית הזאת בלי שאני אומר משפט על עובדי מרכז ההיגוי.

<דוד מהרט: במרכז ההיגוי עובדים כ-65 אנשים, אנשי חינוך, מגשרים, מנחים מחוזיים, צוות הנהלה, שצברו ידע וניסיון של 21 שנים פלוס.

<דוד מהרט: משרד החינוך מוביל מהלך שבעוד חצי שנה האנשים האלה יהיו מובטלים.

<דוד מהרט: אני חושב שמי שמדבר על שיפור ההישגים של בני הקהילה לא יכול לוותר על הידע והניסיון של האנשים האלה.

<דוד מהרט: יש פה שלושה מגשרים שיושבים פה, רחל ואני יושבים כאן, אי אפשר לוותר על הידע והניסיון של האנשים האלה.

<דוד מהרט: המשרד יכול היה לעשות, עדיין יכול לעשות והאנשים האלה יוצאים למאבק, היו יומיים מול משרד החינוך, כנראה הם ימשיכו במאבק שלהם והדרישה שלהם היא שמשרד החינוך יקפיא את המכרז עד שיימצא פתרון אמיתי - - -

<קריאה: הדרישה שלנו, לא שלהם.

<דוד מהרט: אני מסכים איתך, שלנו.

<דוד מהרט: אני יודע למה אני אומר את זה - - -

אברהם נגוסה: דוד, אתה יודע שהוועדה, גם אני וגם חברי הוועדה, מזדהים איתכם, אנחנו איתכם, אנחנו עושים את המאבק איתכם ביחד ולכן אני מבקש היום, הדיון מיועד לתכניות.

אברהם נגוסה: אני ידעתי שאתה תעשה את זה, אבל תעשה בקיצור ולא לפתוח עכשיו דיון בנושא הזה.

<דוד מהרט: לא, זה היה בקיצור.

<דוד מהרט: אני רק רציתי להגיד לך, יושב ראש הוועדה, ד"ר אברהם נגוסה, שאנחנו פונים אליך, כי גם כחבר קואליציה אני חושב שיש לך אפשרות לדבר עם ראש הממשלה וזה דבר חשוב.

<דוד מהרט: עכשיו לעניין של התכניות.

<דוד מהרט: קודם לעניין של המדדים, אנחנו מדברים על סגירת פערים, יוצאי אתיופיה לא ביחס לעצמם אלא ביחס לחברה הישראלית.

<דוד מהרט: אם זה היעד, אז אני אומר לכם מה צריך להיות בגרות איכותית, אמרתי שהפער בבגרות האיכותית הוא בערך כ-20% מול כ-40%, כלומר העלייה בהישגים של בני הקהילה בבגרות איכותית לא צריכה להיות 15% או 20% או 30%, אלא קפיצה של 100%.

<דוד מהרט: צריך להכפיל את זה, אם הכוונה היא לסגור את הפערים, לא לצמצם אותם.

<דוד מהרט: לכן המדד צריך להיות ההישגים של בני הקהילה בהשוואה להישגי הילדים בחינוך העברי, ובדגש על החינוך העברי, בכל המדדים, גם במבחנים של ראמ"ה.

<דוד מהרט: זה צריך להיות היעד.

<דוד מהרט: זה דבר אחד.

<דוד מהרט: הדבר השני שאני רוצה להגיד הוא, אני גם העליתי את זה בשולחנות העגולים, יש שאלה גדולה מה קורה לגבי ילידי הארץ.

<דוד מהרט: החברים התייחסו פה גם בהקשרים האחרים, מה קורה עם ילידי הארץ.

<דוד מהרט: התכנית אומרת שיכול להיות שלילידי אתיופיה אפשר לעשות כל מיני תכניות גם נפרדות וכו', אבל מה קורה עם ילידי הארץ?

<דוד מהרט: אגפי הגיל השונים במשרד החינוך יטפלו בהם ורוצים לעשות תכניות אינטגרטיביות.

<דוד מהרט: אני בעד אינטגרציה, אבל יש לנו ניסיון במרכז ההיגוי, אני לא רוצה להתפאר יותר מדי, אבל אני רוצה להגיד לך מה זה מסגרת בתגבור לימודי אינטגרטיבי.

<דוד מהרט: זה אומר שיבואו בני הקהילה, לידם יהיו ילדים לא בני הקהילה ונשאלות שתי שאלות, אחת, מי הם הפרנג'ים שבאים למסגרות שרק בני הקהילה לומדים בהם?

<דוד מהרט: כי המסגרות האלה מתויגות כמסגרות לילדים חלשים וכו'.

<דוד מהרט: האם יבואו הפרנג'ים החלשים או הפרנג'ים החזקים יבואו?

<דוד מהרט: אז אני אומר לכם, הרבה פעמים יבואו הפרנג'ים החלשים.

<דוד מהרט: הפרנג'ים החלשים יבואו, הם רק יחזקו את התיוג של המסגרת הזאת, מסגרת לחלשים.

<דוד מהרט: אתה רוצה להביא פרנג'ים חזקים?

<דוד מהרט: למה לפרנג'ים חזקים לבוא למסגרת שיש לה תיוג כזה שהיא מסגרת לחזקים?

<קריאה: זו המציאות בשטח.

<דוד מהרט: נכון, זו המציאות בשטח ואני מדבר באמת מהשטח.

<דוד מהרט: אבל מצד שני אני גם ער, ד"ר אברהם - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול שאלה.

אברהם נגוסה: אני לא מפסיק אותך, תענה כשאתה מדבר, גם בהמשך למה שפנטהון אמר, גם מה שאתה אומר עכשיו, אני אומר שאיפה הייתם כשכל העניין היה שילוב שילוב שילוב, ואתם מעלים עכשיו נושאים אמיתיים, בעיות אמיתיות, אין לי ויכוח איתכם, אבל אני רוצה שתתייחס לזה.

<דוד מהרט: אני אתייחס.

<דוד מהרט: אני ופנטהון מסכימים בעיקרון, אנחנו שונים בפתרון.

אברהם נגוסה: זו הבעיה.

<דוד מהרט: אני אגיד לך מה הפתרון שלי.

<דוד מהרט: הפתרון שלי הוא שילידי הארץ, גם להם יש צרכים מיוחדים והם צריכים לסגור את הפערים ואי אפשר להתעלם מהם.

<דוד מהרט: לגבי הפתרון, שלחתי לך אתמול גם מסמך שקראתי לו 'מעגל השתלבות' שעוסק בנושא של פתרון.

אברהם נגוסה: מתי שלחת?

<דוד מהרט: אתמול שלחתי לך.

<דוד מהרט: אני חושב שהפתרון שאני מציע הוא מנגנון של סיוע פרטני.

<דוד מהרט: לא קבוצתי.

<רוני אקלה: גם וגם.

<דוד מהרט: רוני, אני אומר את דעתי.

<דוד מהרט: אני אומר מנגנון פרטני.

<דוד מהרט: יש היום הורה בעל אמצעים, כשילד שלו מתקשה מה הוא עושה?

<דוד מהרט: לוקח מורה פרטי, מממן.

<דוד מהרט: אז אני מציע, הצעתי במסמך לאפשר להורים יוצאי אתיופיה לקבל שעות פרטניות לילדים שלהם, בפיקוח ואחריות שלהם.

<דוד מהרט: יהיה מאגר של שעות, אם הילד שלי צריך שעתיים במתמטיקה ייתנו לי ממאגר מורים שיוקם מראש, להגיד לי 'דוד, יש לך שעתיים פה', אחרי שהילד שלי מיצה את מה שמגיע לו בבית ספר, זה גם מה שקורה הרבה פעמים, בריחה תקציבית, אומרים 'לעולים מאתיופיה יש לנו תקציבים אחרים', את מה שנותן משרד החינוך מסיטים.

<דוד מהרט: אני מציע את המנגנון הזה.

<דוד מהרט: ונקודה אחרונה, ברשותך, לעניין של הצטיינות.

<דוד מהרט: סיפרתי למשרד החינוך, אנחנו למשל משלבים ילדים ונוער שוחר מדע, אחד מהמסלולים שמובילים לבגרות איכותית הוא חשיפה של הילדים בגיל הרך למקצועות הריאליים, פיזיקה, כימיה, מתמטיקה.

<דוד מהרט: זה הרבה ילדים במדינת ישראל עושים במסגרת של נוער שוחר מדע.

<קריאה: השאלה שלי למה אתה עושה את זה ולא משרד החינוך.

<קריאה: אתה לא חלק ממשרד החינוך.

<דוד מהרט: אני רוצה שהם יעשו אותו.

<קריאה: אבל אתה מנציח את העניין, תן להם שהם יעשו.

<דוד מהרט: לא אמרתי שאני רוצה לעשות - - -

אברהם נגוסה: הוא מציע להם, אבל אני חושב שתעשה את זה בכתב ולהעביר להם.

<דוד מהרט: נכון.

<דוד מהרט: יש להם, אגב.

<דוד מהרט: אני חושב שזה צריך להיות - - -

<קריאה: לא, אבל מועלית פה נקודה נכונה.

<דוד מהרט: בבתי ספר איכותיים, שמעתי את הגב' אורנה, דוד יאסו פה מכיר, לפני הרבה שנים משרד הקליטה ומשרד החינוך הובילו שילוב ילדים בבתי הספר הקיבוציים, ביד מרדכי, בחצרים ליד באר שבע.

<דוד מהרט: 15 קיבוצים.

<דוד מהרט: מה עשה משרד החינוך?

<דוד מהרט: הוא אמר, אחרי מספר שנים, 'אני לא מממן לכם יותר הסעות'.

<דוד מהרט: הורים נלחמו בבאר שבע, 'אני לא מממן לכם הסעות, אתם רוצים לשלוח את הילדים שלכם לקיבוצים?

<דוד מהרט: תדאגו להם'.

<דוד מהרט: תכנית ששילבה כ-300 ילדים בשנה בסופו של דבר לאט לאט התכנית נגמרה.

<דוד מהרט: יש הורים אולי בעלי אמצעים בבאר שבע שעדיין דואגים שאיכשהו הילדים שלהם ילמדו.

<דוד מהרט: לכן צריך לאפשר לבני הקהילה להגיע לבתי הספר האיכותיים.

<דוד מהרט: מה שמונע מהם להגיע לבתי הספר האיכותיים זה הסעות, זה התשלומים הגבוהים לבתי הספר האלה ותגבור לימודי.

<דוד מהרט: כשאתה מגיע לבתי הספר האלה אתה צריך הרבה תגבור לימודי.

<דוד מהרט: כך שצריך לפתוח את הראש ובאמת המשרד צריך לשחרר את עצמו מהכבלים, כבלי הבירוקרטיה שמגבילים, ופה אני חושב שנוצרה הזדמנות לפרוץ את הגבולות אחרת עוד כמה שנים ניפגש - - - אגב, גם המדדים.

<דוד מהרט: מה שאמר פרופ' יוסי יונה ומאיר כהן, דובר על ארבע שנים, פלוס יעדים, זה אומר שבשנה הראשונה אנחנו משיגים 5%, בשנה השנייה נשיג את ה-13%, בשנה השלישית נשיג את זה ובתום ארבע שנים נגיע למדד המצופה.

<דוד מהרט: צריך לפרוס את המדד על פני ציר הזמן, כל שנה כמה משיגים ולא להגיד מה נשיג עוד ארבע שנים ולהגיד 'תחכו ועוד ארבע שנים נספר לכם אם השגנו את היעד או לא'.

<קריאה: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתייחס לשאלה שלך, בקצרה, בשני משפטים.

אברהם נגוסה: אני גררתי את הבעיה.

אברהם נגוסה: יש רשימת דוברים.

<קריאה: אני אעשה את זה ממש בקצרה.

<קריאה: אני רק אומר מהתחלה העמדה שלי הייתה שהתכנית הזאת היא לא טובה, שלחתי שני מכתבים, גם לראש הממשלה, שאדוני מכותב אליהם, בישיבות ועדת השרים, בכל הישיבות, ארבע מתוך החמש שהשתתפתי, העלית את הנושא הזה, כולל האחרונה.

<קריאה: בוועדה של כבודו, ועדת עלייה וקליטה וגם בוועדת החינוך אני העליתי את הסוגיה הזאת, זאת לא פעם ראשונה שאני אומר את זה, אני אומר את זה השכם והערב בכל הזדמנות, אם אדוני מסכים שזאת בעיה קריטית, אקוטית שצריך לטפל בה, הנה, בבקשה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מר שמואל שטח, בבקשה, מנכ"ל תנועת נאמני תורה ועבודה.

אברהם נגוסה: אני מבקש, בקיצור.

<שמואל שטח: שלום.

<שמואל שטח: קודם כל נאמני תורה ועבודה עשו מחקר על השתלבות תלמידים יוצאי אתיופיה בחינוך הדתי וזה הכובע המקצועי שלנו כאן.

<שמואל שטח: אני אמנם נראה פרנג'י, אבל יש לי שתי בנות ועוד אחת שנרשמה שלומדות בבית ספר שמוגדר כבית ספר של ילדים אתיופים, בית ספר מקסים, נפלא.

<שמואל שטח: הבת שלי, התלבטנו בדיוק עכשיו, לפני חודש, לאיזה סניף בני עקיבא לשלוח אותה בכיתה ד', לסניף הרגיל או לסעיף בני עקיבא סניף עדה, והיא בחרה ללכת עם החברות שלה לסניף עדה.

<שמואל שטח: זאת אומרת אני מאוד מלווה עם הקהילה מאז שהייתי עם מספין בחדר בתיכון.

<שמואל שטח: גרנו באתר קרוונים ואני מכיר הרבה מן הדברים.

<שמואל שטח: מה שאני רוצה להראות בדקה וחצי כאן, ישנם בתי ספר נפלאים בחינוך הדתי שלוקחים אחריות ועושים אחלה עבודה ועמותות נפלאות שעושות אחלה עבודה בדברים האלה, אבל יש כאלה שממש לא.

<שמואל שטח: הבעיה היא לפעמים שהתקציב דווקא מגיע לאלה שלא, במקום להגיע למי שצריך לעשות בו.

<שמואל שטח: אני אנסה לתת ממש שתי דוגמאות, כי אם היה אפשר הייתי נותן פה הרצאה של שעתיים וחצי, אבל אין לנו את הזמן הזה.

<שמואל שטח: אז בוו נראה ממש פילוח קטן, למשל בתי הספר, פילחנו את בתי הספר הדתיים לפי בתי ספר מעורבים, שזה ממ"דים רגילים לבתי ספר נפרדים, ממ"דים תורניים יותר, הפרדה בין בנים לבנות.

<קריאה: איפה אתם פועלים?

<שמואל שטח: זה בכל הארץ, זו פריסה ארצית של כל הארץ.

<שמואל שטח: כל בתי הספר הממ"דים בישראל, יותר מ-400 בתי ספר, אתה מפלח אותם לפי בתי הספר מעורבים ונפרדים, זאת אומרת התורניים יותר.

<שמואל שטח: תנחשו איפה נמצאים רוב יוצאי אתיופיה?

<שמואל שטח: 68% נמצאים דווקא במעורבים ודווקא בנפרדים הרבה פחות.

<שמואל שטח: אני יכול לתת לכם עוד כל מיני פילוחים שגם בתוך הערים אתה רואה את זה בצורה מאוד בולטת, את הפערים בדברים האלה.

<שמואל שטח: בואו נמשיך לכאן, הנה בית ספר בבית שמש, בית ספר כביכול בפריפריה, 'אורות' תורני בנים בית שמש.

<שמואל שטח: אתר שלהם.

<שמואל שטח: הם מקבלים הרבה מאוד כסף כי זה גרעינים תורניים, הם מקבלים הרבה מאוד כסף, כביכול כסף חברתי, הם כותבים לכם שבחודשי הקיץ הם באים לבית ועוזרים להם ומדריכי קייטנות עולים מאתיופיה, וזה מושך אחלה תקציבים, גם תקציבי מדינה וגם תקציבים פרטיים.

<שמואל שטח: אז לקחנו את כל בתי הספר הממ"דים ופילחנו אותם, אז הנה למשל הממ"דים בבית שמש.

<שמואל שטח: בבית שמש יש לך ממ"ד אליקים, 61% ילדים מרמה סוציו אקונומית נמוכה, זה לאו דווקא ילדים ממוצא אתיופי, זה אני אומר בכלל, ברמה סוציו אקונומית נמוכה ובדרך כלל יש התאמה, זה מדד שטראוס, יש התאמה גם, זה מותאם גם לילדים יוצאי אתיופיה כי בודקים שם את ארץ המוצא.

<שמואל שטח: עוד בית ספר 49%, 32%, נפלא, איזה יופי, כולם קולטים ואינטגרטיביים וביחד.

<שמואל שטח: והנה דווקא מי שאמרנו לכם שהוא מושך כסף זה תורני אורות בנים, סימנתי אותו בקו, כמה אחוזים יש אצלו?

<שמואל שטח: 5% ברמה סוציו אקונומית נמוכה.

<שמואל שטח: ובוועדות אחרות כאן נותנים כסף לגרעינים ולדברים ויופי יופי יופי, למי זה מגיע?

<שמואל שטח: דווקא לבית ספר שזה לא צריך להגיע אליו.

<שמואל שטח: אני יכול לתת עוד הרבה דוגמאות שאני מתעסק בהם עכשיו.

<שמואל שטח: דוגמה אחרת בבית ספר אחר בעיר אחרת, הקימו שם מוסד תלמוד תורה והם עושים שם אחלה פעילות אחר הצהריים לילדים.

<שמואל שטח: זו שכונת מצוקה שיש בה ערבים ויש בה ילדים ממוצא אתיופי.

<קריאה: לוד.

<שמואל שטח: נכון.

<שמואל שטח: אני לא רציתי להגיד את זה כי צריך להסביר פה שעה שלמה מה קורה שם, אבל מגייסים כסף בכל מקום לפעילות הנפלאה אחר הצהריים עם הילדים האתיופים, בבוקר, בתלמוד התורה, אין אף ילד אתיופי, כולם עולים בהסעות ונוסעים לממ"דים האחרים.

<שמואל שטח: אף אחד לא נמצא שם.

<שמואל שטח: שאלו את ראש העיר, אמרתי לכתב, 'תשאל את ראש העיר, איך זה יכול להיות שאין שם ילדים אתיופים באותו תלמוד תורה?

<שמואל שטח: שאתה נתת לו את התקציב' וכו', אז אומר ראש העיר 'שאלתי אותם אם יש בתלמוד התורה גם עולים מאתיופיה ואמרו לי שכן'.

<שמואל שטח: ראבק, אתה ראש עיר, יש לך את כל הנתונים, אתה לא יכול לבדוק את זה?

<שמואל שטח: אני מטפל בסיפור עכשיו בגדרה, יש סיפור שגם מקימים תלמוד תורה, שבעצם הוא אליטיסטי לחלוטין, בנתניה גם גרעין שהשתלט על בית ספר של אתיופים ועכשיו הילדים האתיופים צריכים לברוח החוצה לכל מיני מקומות.

<שמואל שטח: במקום אחר, כיתה שפתחו, גם ממ"ד שהיו בו הרבה מאוד תלמידים אתיופים, בירושלים, פתחו שם פתאום כיתה תורנית עם 10 בנות בלבד.

<שמואל שטח: מאיפה התקציב הזה?

<שמואל שטח: כי בעצם שואבים את הכסף שבית הספר מקבל לטובת הילדים האתיופים, הוא נשאב לאותם אנשים.

<שמואל שטח: אני לא ממצי לכם את הגלגל, אבל צריך מאוד מאוד בכל הדברים הללו לשים לב טוב טוב, כשאתם תומכים בבתי הספר, להסתכל טוב על הסטטיסטיקה, לבחון את התהליכים שקורים שם, אם יש פתאום איזה שינוי, מה קרה שם ולשים לב לזה מיד בכיתה א', לתהליך הזה.

<שמואל שטח: וגם ביחס לעמותות, להסתכל וכמה שאפשר לעבוד עם עמותות שהן קרובות וצמודות לבתי הספר או איכשהו בקשר ולא עם כל מיני עמותות שמספרות לכם בברושורים נפלאים עם, סליחה, אני לא מעליב, עם דוגמנים יוצאי אתיופיה שמכניסים הרבה כסף, אבל בפועל זה בדיוק הפוך.

<שמואל שטח: ואני יכול לתת לכם עוד הרבה דוגמאות.

<שמואל שטח: בהצלחה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר דן פוטרמן, מנכ"ל מרכז התחדשות בחינוך.

<דן פוטרמן: שלום, אני המנכ"ל של המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך.

<דן פוטרמן: אנחנו פועלים בשותפות עם עמותת 'פידל', בשיתוף פעולה עם מרכז ההיגוי וכמובן בשותפות מלאה עם משרד החינוך.

<דן פוטרמן: אנחנו אחראים על תכנית לקדם את כלל התלמידים בבתי הספר שיש בהם ריכוז של תלמידים יוצאי העדה.

<דן פוטרמן: התכנית פועלת, אני חושב שזו תכנית מובילה בתחום החינוך הפורמלי היסודי, פועלת היום ב-23 בתי ספר, מאשקלון עד חדרה, בתי ספר של חמ"ד, ממלכתיים, בית ספר אחד של ש"ס ויש לנו הצלחות מרשימות.

<דן פוטרמן: באמת מצליחים לסגור את הפערים, מצליחים להעצים את ההורים, מצליחים לשנות את ההוראה בבית הספר.

<דן פוטרמן: זו השקעה באמת במערכת החינוך ולשדרג את רמת ההוראה והיכולת של מורים לעקוב אחרי ההתקדמות של התלמידים ולקדם גם הוראה מכוונת נתונים.

<דן פוטרמן: למה אני מביא את הדוגמה הזאת?

<דן פוטרמן: משום שאני רוצה לציין שיש כבר הצלחות במערכת.

<דן פוטרמן: יש שותפויות עם הממסד ואני חושב שאם היום כבוד יושב הראש, ד"ר נגוסה, אם היום יש תקציבים נוספים זאת ההזדמנות להרחיב את הפעילות המוצלחת.

<דן פוטרמן: יש תכניות טובות של הפרויקט הלאומי, של נקוץ' שאפשר להרחיב היום.

<דן פוטרמן: בנוסף על להרחיב את הפעילות המוצלחת הקיימת אני מציע גם שנשקול אפשרות שהממסד, אם זה דרך משרד החינוך או דרך משרדים נוספים, ייקח נפח יותר גדול מהעלויות של התכניות.

<דן פוטרמן: יש לעמותות יכולת מוגבלת, עמותה לא מסוגלת להחליף את הממסד, לא מסוגלת להחליף את הממשלה וגם לא רוצים להחליף את הממשלה, אבל עם זאת רכשנו ניסיון רב, אנחנו למדנו, כולנו, על בשרנו מה עובד ומה פחות עובד.

<דן פוטרמן: אז אני מזמין, גם את השותפים שלי כאן

<דן פוטרמן: בחדר וגם את הממסד לבדוק שיתוף פעולה יותר עמוק, לכנס את השותפים כאן לדיון בנושאים מקצועיים, לבדוק איפה אפשר להשקיע, כמו שאתה ציינת, איפה כן להשקיע ואיפה לא, איפה באמת מקדמים את הקהילה ואיפה פחות.

<דן פוטרמן: לנצל את התקציבים נכון.

<דן פוטרמן: נראה לי שזו הזדמנות פז ולא בטוח שהיא תחזור, אז אני מבקש להתכנס ממש בהקדם לבדוק איך לנצל את התקציבים שמיועדים לנושא הזה כדי שנשתמש בהם עכשיו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כמו שעשיתי דיון בהתחלת הקדנציה בעניין שיתוף פעולה בין המגזר השלישי למגזר הציבורי, למשרדי הממשלה, אז אנחנו גם נקיים דיון נפרד בנושא הזה.

אברהם נגוסה: בנושא לוד, אנחנו קבענו פגישה, דיון, שהוועדה תקיים את הדיון וגם נעשה סיור.

אברהם נגוסה: כשנעשה דיון וסיור אנחנו נזמין אותך, אנחנו נשמח.

אברהם נגוסה: נרשום אתכם, אבל יש עכשיו תור.

אברהם נגוסה: מה שנהוג, אתם רוצים להתייחס, תעבירו פתק, שיירשם.

אברהם נגוסה: ועכשיו ירון יחיאס.

<ירון יחיאס: תודה רבה ליושב ראש, שלום לכולם.

<ירון יחיאס: אני מטעם ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

<ירון יחיאס: קודם כל אני רק רוצה לציין שאנחנו מברכים על ההחלטה של להפריד את יוצאי אתיופיה ממשרד הקליטה ולהעביר אותם למשרד החינוך, כי אנחנו בעד גישה וראייה שהיא לא קולקטיביסטית, אלא ראייה פרטנית, כל מקרה צריך להיות לגופו.

<ירון יחיאס: בנוגע לשיתוף פעולה עם המגזר השלישי, אנחנו יצרנו קשר עם משרד החינוך והתחלנו לפעול עם האגף לשיתוף פעולה מגזרי, להכין תכנית שהיא תכנית שתהיה רלוונטית למענים ולצרכים בשטח.

<ירון יחיאס: זה דבר ראשון.

<ירון יחיאס: דבר שני, היינו שמחים לקבל התייחסות בנוגע למורשת ולהיסטוריה, כי בתכנית החינוכית ראינו שאין התייחסות קונקרטית לכך, בין אם זה ברמת שינוי התכניות של המפמ"רים השונים.

<ירון יחיאס: זה מאוד מאוד חשוב שהתלמידים הצעירים יידעו ויכירו את המסורת שלהם, מאיפה הם באו ולאן הם מתקדמים.

<ירון יחיאס: קצת עלינו.

<ירון יחיאס: אנחנו פועלים במספר בתי ספר, אנחנו נמצאים בשטח.

<ירון יחיאס: אנחנו רואים מה שקורה.

<ירון יחיאס: אני לדוגמה מגיע לבתי ספר לביקורי פתע, כדי לבדוק מה בדיוק קורה בפועל, הלכה למעשה.

<ירון יחיאס: התמונה היא עדיין לא תמונה מלאה, מה זאת אומרת?

<ירון יחיאס: צריכים להבין פה, גם החברים בשולחן, כל מקרה צריך להיות לגופו, יש תלמיד שכן צריך את העזרה ויש תלמיד שלא צריך את העזרה, בין אם הוא עולה חדש ובין אם הוא יליד הארץ וצריך לחבור פה כולם אחד לשני ולראות מה אנחנו עושים בסוגיה הזו.

<ירון יחיאס: דיברו פה על בתי ספר שהם בתי ספר, אתה הזכרת את הפנימיות שהן מאוד איכותיות.

<ירון יחיאס: אנחנו כארגון לא מאמינים שצריך לשלוח אך ורק לפנימיות, אנחנו גם נותנים מלגות לתלמידים שרוצים להישאר קרוב, קרוב למשפחתם, קרוב לחיק המשפחתי.

<קריאה: איזה מלגות אתם נותנים?

<ירון יחיאס: אלה מלגות לתלמידי תיכון.

<ירון יחיאס: אנחנו נותנים מלגות.

<קריאה: לכמה אתה נותן, איזה שטח, מי יודע עליהם?

<ירון יחיאס: אני אשמח לענות לך, בשמחה.

<ירון יחיאס: קודם כל באתר שלנו יש פירוט על תכנית המלגות שאנחנו נותנים.

<ירון יחיאס: עקב צנעת הפרט אני לא יכול לפרט לך למי אנחנו נותנים - - -

אברהם נגוסה: ירון, יש לי פתרון.

אברהם נגוסה: פה נושא הדיון הוא על התכנית, אם יש לך מה להתייחס על שלוש התכניות שהוצגו, אנא להתייחס, כי אנחנו עכשיו לא מספרים מה - - -

<ירון יחיאס: בוודאי.

<ירון יחיאס: אנחנו התחלנו לעבור כרגע ממסלול כחול ואנחנו רוצים להיות מסלול ירוק.

<ירון יחיאס: אנחנו מאמינים שעצם זה שמתחילים לפעול בתוך משרד החינוך זו הדרך שהיא הדרך הנכונה ואנחנו צריכים להתקדם.

<ירון יחיאס: בנוגע לתכניות להכשרת מורים.

<ירון יחיאס: אנחנו גם מבצעים צעדים אקטיביים והיינו לפני שבועיים בפגישה עם חותם, שזו הייתה פגישה מאוד מאוד עניינית, מאוד חשובה וחשוב אולי שגם אתם תחברו אליהם כדי למצוא את ה - - -

<קריאה: חבל שלא מיידעים אותנו, כי אני עובדת עם חותם.

<ירון יחיאס: אז אנחנו ראינו את התכנית והיא מאוד מאוד טובה.

<ירון יחיאס: יכול להיות שגם שם אולי צריך לעשות איזה שהיא קרן מסוימת כדי לעזור ל - - -

<קריאה: צריך לתאם ולהגיד שבאים.

<ירון יחיאס: לפעמים גם צריך לעשות צעדים אקטיביים.

<ירון יחיאס: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: מולוגטה נגה.

<מולוגטה נגה: תודה, כבוד יושב ראש ועדת העלייה, נציגי הארגונים, נציגי משרדי הממשלה.

<מולוגטה נגה: עשיתי את דרכי מקרית חיים, באמת אני נמצא בשטח, אני מכיר את העבודה של כל המגשרים החינוכיים והחברתיים שאנחנו עושים.

<מולוגטה נגה: כמו שלפני 21 שנים, משרד החינוך חשב לנכון וגייס את בני הקהילה ואמר להם 'בואו, בלעדיכם', זה בעקבות ההפניה לחינוך המיוחד הגורף והרבה משפחות מאז ועד היום נפגעו מאוד והיום העבודה יותר קשה ולכן אם באים לשנות את הגישה הזאת, לשלב אותנו לא מיטבית, דרך משרד החינוך, דרך משרד הבריאות, למה לא מתייעצים איתנו?

<מולוגטה נגה: כשאתם באים לפרק, את מה שבניתם ביד ימין שלכם באים להרוס ביד שמאל.

<מולוגטה נגה: לא יכול להיות.

<מולוגטה נגה: אני התחנכתי, אני בוגר אוניברסיטת חיפה ועמותת 'פידל', הנה, מיכל תעיד, עשרה חודשים למדנו כ-18-19 מגשרים חינוכיים חברתיים, כל אחד משכמו ומעלה, האמנו בזה, יום ולילה.

<מולוגטה נגה: רק היום, כדי להגיע לוועדה הזאת הקדמתי מפגש שנקבע לי לשבע וחצי כי זה היה חשוב, עד רבע לתשע נשארתי לשם ואז רצתי לפה, כדי להשמיע, אני ועוד 65 מגשרים, שהאמנו בזה.

<מולוגטה נגה: אוניברסיטת חיפה ועמותת 'פידל' יצרו קשר, גייסו אותנו אחד אחד.

<מולוגטה נגה: כל בוגר מגשר חינוך חברתי קיבל 20 נקודות.

<מולוגטה נגה: בעקבות זה אני היום בעל תואר ראשון, 11 שנים ותק במרכז ההיגוי, שנה ב'פידל' ומשרד החינוך בא לזרוק אותנו.

<מולוגטה נגה: יש לי משפחה, אני באתי למדינה הזאת דרך סודן בלי אגורה, בלי בגד, ככה, כמו שבאתי עכשיו, בניתי את הכול פה, התגייסתי לצבא, תרמתי 15 שנים מילואים, כל שנה.

<מולוגטה נגה: יש לי חמישה ילדים.

<מולוגטה נגה: דוד הזכיר קודם, הקיבוצים, שתי הבנות שלי למדו בקיבוץ אפק, כי הארגון, משרד החינוך על ידי מרכז היגוי, נתן להם את ההסעה.

<מולוגטה נגה: בעצם את ההסעה אנחנו שילמנו, רק את שכר הלימוד.

<מולוגטה נגה: את ההסעה אני שילמתי, כי יש לי אמצעים, לי ולאשתי ברוך ה', אשתי - - - כולנו באנו ובנינו את החיים שלנו פה, אני יש לי חמישה ילדים, ב-31 בשמיני אני כאילו, אני לא יודע, איפה, איפה היחס שלכם.

<מולוגטה נגה: אתם יושבים פה, מציגים לנו תכנית.

<מולוגטה נגה: אני אתן לכם דוגמה אישית, בקרית ים יש מועדון אדמס, נסגר.

<מולוגטה נגה: לפני שנים הפרויקט הלאומי היה מחזיק אותו, אחר כך עמותת - - - בלי להתייעץ, בלי לעשות תהליך סגרו אותו.

<מולוגטה נגה: אתם יודעים מה?

<מולוגטה נגה: אם באמת יש לכם זיכרון טוב, בקרית ים היה רצח, היה אונס, השכונה הזאת שאני מדבר עליה, המועדון שנמצא, תראו אותו, הרבה פעילויות נעשו והיום הרכז, שהוא עובד איתי בשיתוף פעולה, הוא הלך למוצקין, כי בקרית ים זרקו אותו לעזאזל, הוא אומר לי 'מולוגטה', ואני גם רואה את הילדים, 'עבריינות הנוער התחילה שוב', להשתמש בסמים.

<מולוגטה נגה: תרדו לשטח.

<מולוגטה נגה: משרד הבריאות, אני גם מבין קצת במשרד הבריאות, אני גם מנחה בקבוצות עולים.

<מולוגטה נגה: אצל מי נמצא האחוז הגבוה ביותר במחלות כרוניות, סוכרת, יתר לחץ דם, אסטמה וכל אלה?

<מולוגטה נגה: אצל האתיופים.

<מולוגטה נגה: אף אתיופי לא בא למדינה הזאת עם סוכרת.

<מולוגטה נגה: במיוחד אלה שבאו דרך סודן.

<מולוגטה נגה: הכול התחיל לאט לאט.

<מולוגטה נגה: תבואו, נתייעץ.

<מולוגטה נגה: יש פתגם שאומר (באמהרית), אם אנחנו לא נהיה שותפים מלאים, עם כל הכבוד, שילוב זה מעולה, אבל השילוב צריך להיות בצעדים.

<מולוגטה נגה: לפני שסוגרים מרכז היגוי שעבד 21 שנים - - - באמת אני אומר לכם את זה, כל קיץ יש לנו השתלמויות, כל חנוכה ופסח מביאים לנו אנשים מומחים איך להיטיב יותר את העבודה שלנו בגישור.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נקודה אחרונה.

<מולוגטה נגה: משפט אחד קצר.

<מולוגטה נגה: כשאתם אומרים גישור רק לעולים אתם טועים.

<מולוגטה נגה: ילד אתיופי רב עם הפרנג'י אני המגשר שלו, אמא פרנג'ית מתקשרת אליי בערב, 'תשמע, הבן שלי כך וכך', אני מגשר ביניהם.

<מולוגטה נגה: אז בואו תיקחו אותנו ברצינות, קצת, יש 70 משפחות שהולכות לאבד את ה - - - שלהם.

<קריאה: אגב, זה טעות, עיקר עבודת הגישור היא עם ההורים, לא עם הילדים.

אברהם נגוסה: תודה רבה, מולוגטה.

אברהם נגוסה: יפית טגניה, בבקשה.

אברהם נגוסה: בקיצור.

<יפית טגניה ימביט: אני מצטרפת לדבריו.

<יפית טגניה ימביט: אני מגשרת חינוכית, שנה רביעית בלימודי חינוך ואני לא מתביישת לעסוק בתחום הגישור כי אני רואה את זה עקרונית כאחת הדרכים להביא שינוי.

<יפית טגניה ימביט: כדי ליצור הבנה והתקדמות צריכים ליצור דיאלוג ושיח בין כל הצדדים.

<יפית טגניה ימביט: מה שאני ממשיכה ומצטרפת לדבריו של מולוגטה, הרי כל מה שאנחנו מדברים וכל מה שאנחנו מעלים, הכול ישתנה על ידי שינוי בתפיסה החינוכית.

<יפית טגניה ימביט: אם אנחנו נעשה בחינוך את השינוי - - - אני רואה את עצמי כ'אנחנו' ולא כאתם, אם אתם תראו אותנו כחלק אינטגרלי בקבלת החלטות, לא להחליט מעלינו ולא לעשות בשבילנו, אלא לקחת אותנו יד ביד כולנו כשותפים מלאים בהחלטות ובעשייה ובקידום, אני מאמינה שיהיה שינוי.

<יפית טגניה ימביט: אבל אם תדברו בשמנו, אם תכתבו אלף ואחת תכניות ולא יהיה הלכה למעשה בשטח ואנחנו לא נהיה חלק אינטגרלי בעשייה ובקבלת ההחלטות שום תכנית עבודה לא תעבוד ולא תעבור לסדר היום.

<יפית טגניה ימביט: אני רואה את הילדים שלי ומחנכת את הילדים שלי כחלק מהחברה, אני לא רואה אותם אחרת.

<יפית טגניה ימביט: אני מאמינה שכל הורה והורה וכל אח או אחות בקרב בקהילה שנוכחים פה רואים את עצמם כחלק ולא אחרת.

<יפית טגניה ימביט: אבל כדי שנרגיש חלק ושווי ערך בשוויון הזדמנויות צריך לתת לנו, כהורים, לגיטימציה להיות בתפקידים שאנחנו נמצאים בהם.

<יפית טגניה ימביט: לא צריך לדבר, עצם העובדה של השדר של שפת הגוף שאנחנו עוסקים בעבודה שיש לה ערך ואנחנו שליחים באמת לחולל שינוי ולעשות צעד קדימה ולא לחשוב אחרת, אם אנחנו לא נמצא את עצמנו כלגיטימיים במערכת, אז לא לחשוב שהדור הצעיר, תנועות נוער או הילדים, או פעילות כזו או אחרת אלה הם שיעשו את השינוי.

<יפית טגניה ימביט: כשההורים מרגישים כחלק, שווים בין שווים, השינוי מגיע מעצמו, כי השדר עובר לילדים.

<יפית טגניה ימביט: אנחנו נגיד לילדים 'מה פתאום?' אני שומעת במסגרת העבודה שלי המון שימוש בגזענות ואפליה ומבחינתי אני שליחה כדי למגר את הלקסיקון הזה של גזענות ואפליה, אבל אני לא יכוןלה להילחם למגר את התופעה כשהעשייה בשטח היא אחרת.

<יפית טגניה ימביט: אומרים לי 'אם את לא כמו המורה הזאת שמקבלת את כל התנאים, איך את חושבת שאני אאמין לך שאת מדברת על שוויון הזדמנויות?

<יפית טגניה ימביט: איפה את רואה אותי שאני אאמין לך שאני באמת אסיים בית ספר ברמה גבוהה ובציונים טובים ויקבלו אותי במערכת ההשכלה הגבוהה כמו שאני רוצה ואני אצליח בחברה הישראלית?

<יפית טגניה ימביט: ' אני צריכה להוות דוגמה ומודל לילדים שאני עובדת איתם, לא רק לדבר איתם, אלא באמת לחוש את זה ולעשות את זה.

<יפית טגניה ימביט: את זה אתם צריכים לקבל, משרד החינוך, הלכה למעשה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: זהבה טיספי.

<זהבה טיספי: כן.

<זהבה טיספי: אני רוצה להתייחס בשתי נקודות.

<זהבה טיספי: אני מהקרן לידידות.

<זהבה טיספי: הקרן לידידות מפעילה תכנית שנקראת אזימוט שיש בה גם מרכיב להכנה לשירות צבאי.

<זהבה טיספי: אנחנו גם בקשר עם היחידות הרלוונטיות בתוך הצבא, גם עם - - - וגם עם בן נתן והם מכירים את התכנית.

<זהבה טיספי: אנחנו גם נותנים מלגות לבני נוער שרוצים להשתלב במכינה שנתית או חצי שנתית.

<זהבה טיספי: אני אומרת את זה למשרד החינוך, כי אני אשמח לשתף בידע שיש לנו, אנחנו מריצים את זה שנתיים, אבל אנחנו כבר למדים איפה לשווק, מה לעשות.

<זהבה טיספי: המעטפת ההורית שדובר עליה, שהיא חלק מאוד מאוד מהותי לתוך הדבר הזה.

<זהבה טיספי: וככה בהתייחס למה שאולי רוני אמר, הרעיון הוא לעבוד בצורה משמעותית ואיכותית טרום צבא, שכשמגיעים לצבא אנחנו בעצם אולי מייתרים את התכניות, אבל בו זמנית צריך להבין שצריך לעבוד גם עם מערכות.

<זהבה טיספי: להכין נוער וצעיר או צעירה לשירות צבאי משמעותי אבל הוא פוגש תגובות שהן לא ראויות ואפילו גזעניות בתוך המערכת הצבאית, זה מה שבעצם משתק את הכול ומחזיר את זה ממש אחורה.

<זהבה טיספי: אז אני אשמח אם נוכל אחרי זה גם לשבת ולהחליף פרטים.

<זהבה טיספי: ומעבר לזה, אני אשמח לדעת אם יש איזה שהוא קשר גם בין המשרדים, כי לצורך העניין משרד הבריאות, דיברתם על העובדה שאתם רוצים לראות איך אתם מכניסים למקצועות הרפואה החסרים, רופאים ורפואה בעיסוק וקלינאים וכו', אז איפה מייצרים חשיפה לאותם מקצועות כבר בתוך בית הספר, כי הרי אנחנו יודעים - - -

<קריאה: ביסודי.

<זהבה טיספי: כן, החשיפה חייבת להגיע בתוך בית הספר וביסודי, כי הרי ברור שהחשיפה לאותם מקצועות ריאליים מדעיים וכו' זה מה שמבנה בסוף את הסטודנטים לרפואה.

<זהבה טיספי: הפתרון הוא אולי פתרון, צריך להחזיק אותו בשתי ידיים, גם בטווח המיידי של איך כרגע מייצרים חשיפה למי שהוא בעל פוטנציאל להגיע, אבל גם איך מייצרים את הדור הבא, זאת אומרת אם מכיתה ד'-ה' לא נחשפתי לתפיסות מדעיות וכו' וכו', אז כשאני מגיע לבחירת התואר שלי אני לא בהכרח אפנה לאותם מקצועות מדויקים.

<זהבה טיספי: אז אני שואלת, האם יש קשר בין המשרדים, וגם פה, מן הסתם, בהשלכה למשרד הביטחון, איפה יש ראייה קצת מתכללת של הדברים?

<קריאה: אין.

אברהם נגוסה: יש, ונקבל תגובה.

אברהם נגוסה: נשאל אותם.

אברהם נגוסה: הדובר הבא שלנו זה מספין אלמיהו.

<מספין אלמיהו: שלום וברכה.

<מספין אלמיהו: אני איש שטח.

<מספין אלמיהו: אני משתתף הרבה בוועדות ודברים שאני לא רואה אותם בשטח אני בא ושומע דברים כאן, מספרים שלא אומרים לי כלום.

<מספין אלמיהו: בשטח, מי שמבצע בשורה התחתונה זה רשויות מקומיות וברשויות המקומיות כל ההנחיות למיניהן, אם זה חינוך, רווחה, בריאות, לא מגיעים.

<מספין אלמיהו: שם יש שולחנות עגולים שנציגי הקהילה יושבים שם, הם האנשים שיודעים.

<מספין אלמיהו: גם ועדי השכונות שיושבים בשכונות, שהם יודעים, שהם רלוונטיים וגם עמותות וארגונים למיניהם שעובדים בתוך הרשויות המקומיות, הם לוקחים חלק.

<מספין אלמיהו: שם לומדים את העבודה המקצועית, שם לומדים מה כן מצליח, מה לא מצליח.

<מספין אלמיהו: אם אתם לא מדברים עם השטח ואני לא שמעתי חוץ מפרט רווחה כאן שצוין, תכניות שדוברו עליהן, שהוצגו מול הרשויות המקומיות ודנו עם הרשויות המקומיות, פה לא ראיתי.

<מספין אלמיהו: אז מה לעשות?

<מספין אלמיהו: הדברים, לא עושים אותם בשטח.

<מספין אלמיהו: מי שמבצע, בשורה התחתונה, הוא לא משרד החינוך, המטה, אלא הרשות המקומית בשטח.

<מספין אלמיהו: גם פה דובר בנושא של תנועות הנוער, דובר בנושא של הכנה לצה"ל, אני לא רואה פה - - - משרד הביטחון עושה פעילות נפרדת, משרד החינוך עושה פעילות נפרדת, כל ה - - -

<קריאה: זה לא נכון, הכול מתוכלל.

<מספין אלמיהו: הכול מתוכלל, אבל אני איש שטח ואני יודע מהנתונים, מה לעשות, שכל אחד מדבר באוויר.

<מספין אלמיהו: אם אני מסתכל פה, ה-8,000 שדובר, פה מישהו אמר בוא נדבר מה השמות שלהם, הם מאחורי הקלעים.

<מספין אלמיהו: זה אחת.

<מספין אלמיהו: בי"ת, 80% מבני הנוער הם בני עקיבא, מה עם התנועות האחרות שקיימות?

<מספין אלמיהו: כמה אחוזים יש שם?

<מספין אלמיהו: אין.

<מספין אלמיהו: אני יודע את זה מירושלים, אני לא יודע ממקורות אחרים שאתם מדברים.

<מספין אלמיהו: הגופים פה, דובר, כל מרכזי ההיגוי אחרים.

<מספין אלמיהו: החבר'ה האלה הם אנשים שצברו ניסיון, אחר כך כל אחד מביא תכניות, יקבלו תכניות ואחר כך אתם מחפשים את אותם אנשי העדה, לחפש אותם שהם יעסקו בתחומים שאתם מצליחים.

<מספין אלמיהו: לפני רגע אתם מגרשים אותם ואחר כך מחזירים אותם בדלת אחרת כדי לעסוק עוד פעם ולא על תקן.

<מספין אלמיהו: אנחנו צריכים פה לדבר גם על הנושא של ייצוג, אם זה בתחום החינוך והכול, אם אנחנו מדברים על תקן.

<מספין אלמיהו: אם לא תקן, אז לא עשינו שום דבר.

<מספין אלמיהו: עוד פעם אנחנו חוזרים לאותו גלגל.

<מספין אלמיהו: זה חשוב.

<מספין אלמיהו: דבר נוסף שאני רוצה להתייחס אליו, לפני כשבוע דיברתי עם טנא בריאות.

<מספין אלמיהו: טנא בריאות ממתינים לפחות חצי שנה לתקציב.

<מספין אלמיהו: אני מבקש פה, יש לי מועדוני קשישים שאני רוצה לקבל הסבר בנושא של סוכרת, כל מה שהוא הציג, אין להם תקציב.

<מספין אלמיהו: לכן, בואו נדבר, האנשים בשטח.

<מספין אלמיהו: נושא נוסף שחשוב לי לדבר, אנחנו בשנה שעברה עשינו פיילוט בנושא של גיוס ושילוב מורים יוצאי אתיופיה בתוך המערכת.

<מספין אלמיהו: זו אחת התכניות שהעירייה לקחה על עצמה.

<מספין אלמיהו: כשחיפשנו מתוך 180 המורים לפחות 80% בתחום של חינוך מיוחד, תנ"ך ותושב"ע.

<מספין אלמיהו: אם אתם מכשירים את החבר'ה, בואו נעשה היצע מול ביקוש.

<מספין אלמיהו: בשטח מחפשים מתמטיקה, אנגלית, מורים לאנגלית וכו', בואו נעשה התאמה לזה.

<מספין אלמיהו: אם תכשירו אותם בתושב"ע בבית הספר לא יקבלו, אין צורך במורה לתושב"ע, לא כולם הולכים לבית ספר דתי, צריכים לפזר אותם.

<מספין אלמיהו: לכן צריך להיות היצע מול ביקוש.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: לליאור יש שאלה.

אברהם נגוסה: תשאל את השאלה שלך.

<ליאור אבבה: יש לי שתי שאלות למשרד החינוך ולמשרד הבריאות.

<ליאור אבבה: משרד החינוך הגדול מכשיר מורים יוצאי אתיופיה וממנה מנהלים שלו, ומה קורה?

<ליאור אבבה: הוא מתחנן למנהלים שהוא מינה שיקבלו את יוצאי אתיופיה.

<ליאור אבבה: זה פשוט זלזול באינטליגנציה של האנשים.

<קריאה: זו לא שאלה, ליאור.

<קריאה: אנחנו לא מתחננים.

<קריאה: לא, אמרתם שהוא צריך להסכים.

<ליאור אבבה: זלזול באינטליגנציה.

אברהם נגוסה: רגע, אתם תענו.

אברהם נגוסה: השאלה, אני כהבנתי - - -

<ליאור אבבה: זה פשוט לבוא ולירוק לאנשים בפנים.

<ליאור אבבה: את המנהלים שאת ממנה בעצמך את מתחננת שהם יקבלו את יוצאי אתיופיה, גם מורים וגם ילדים.

<קריאה: אנחנו לא ממנים מנהלים.

<קריאה: מה הקשר?

<קריאה: אני לא אחראית על מנהלים - - -

<ליאור אבבה: אותו דבר בילדים יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: בואו לא נעשה ויכוח, תשאל, תרשמו ואתם תענו.

<ליאור אבבה: אדוני היושב ראש, אותו דבר בכל מקום בארץ, גם הילדים של יוצאי אתיופיה, הם מתחננים למנהלים שהם ממנים שישימו את הילדים של יוצאי אתיופיה.

<ליאור אבבה: זה משרד החינוך.

<ליאור אבבה: משרד הבריאות, רציתי להגיד לך את זה בטלפון, אבל אני חייב לדבר.

<ליאור אבבה: המון עובדים של בית חולים קפלן, יוצאי אתיופיה, בזמן האחרון הם ממורמרים מאפליה וגזענות.

<ליאור אבבה: הם אומרים לי 'תשמע, ליאור, כל חולה שבא להיבדק בבית חולים קפלן, ישר, לא משנה איזה מחלה יש לו', אם אני פה 30 שנה ואני בא להיבדק בבית חולים קפלן, ישר לוקחים אותי לחדר בידוד.

<ליאור אבבה: בכל מחלקה, ישר יוצאי אתיופיה בא לבית חולים קפלן לחדר בידוד.

<ליאור אבבה: לא משנה מה יש לו, הם בודקים אחר כך שלושה-ארבעה ימים ואחר כך מחזירים אותו למחלקה רגילה.

<ליאור אבבה: פשוט זה מקומם.

<ליאור אבבה: זו גזענות לשמה, אי אפשר לעבור עליה.

<ליאור אבבה: גברתי, באמת.

אברהם נגוסה: הדוברת האחרונה, אורלי גוטמן, המרכז האקדמי מכון לב.

<אורלי גוטמן: תודה רבה.

<אורלי גוטמן: קודם כל סליחה על העברית שלי, אני חושבת שאני העולה הכי חדשה פה, הגעתי לפני שישה חודשים.

<אורלי גוטמן: תודה רבה על ההזדמנות.

<קריאה: ברוכה הבאה.

אברהם נגוסה: אם מותר לי להגיד שמהעיסוק הקודם שלה, שהיא הייתה אחראית בנקוץ' באמריקה, בניו יורק, לעלייתם של אלפי יהודים מאתיופיה לישראל.

אברהם נגוסה: ואחרי שהיא עשתה את זה היא עלתה לארץ כדי לעזור בקליטתם פה בישראל.

אברהם נגוסה: יישר כוח על כל מה שעשית, ואת עושה ותעשי למען הקהילה.

<אורלי גוטמן: זה לא בדיוק נכון, בגלל שאברהם עשה את רוב העבודה.

<אורלי גוטמן: אז שלום, רק להגיד משהו קצר, אני עובדת עכשיו במרכז אקדמי לב, מכון לב, אני לא יודעת אם אתם מכירים, מכירים כולם?

<קריאה: מכירים מה, מחוברים למציאות.

<אורלי גוטמן: מכללה דתית, אקדמית, בין מכללה לאוניברסיטה, יש לנו גם מחקר פה בירושלים, הם מכללה דתית, איפה שלומדים הנדסה וטכנולוגיה.

<אורלי גוטמן: במרכז אקדמי לב יש לנו סטודנטים ובוגרים יוצאי אתיופיה כבר 18 שנה, ו-18 שנה אנחנו עובדים לצמצם את הפערים ואנחנו מצליחים.

<אורלי גוטמן: יש לנו עכשיו 135 סטודנטים יוצאי אתיופיה, שרובם לומדים הנדסה, הנדסת תוכנה, אלקטרוניקה, אלקטרואופטיקה ותקשורת וגם מינהל עסקים.

<אורלי גוטמן: יש לנו 40 סטודנטיות שלומדות סיעוד, רוב הסטודנטים שלנו לומדים הנדסה ומצליחים.

<אורלי גוטמן: אחוזי ההשמה שלנו הם 99% של הסטודנטים שלנו יוצאי אתיופיה ו-89% בתחומים שלהם.

<אורלי גוטמן: אז אנחנו מצליחים, אנחנו מודים לכולכם על המלגות שאנחנו מקבלים, אנחנו רוצים להמשיך להצליח ואם אתם מכירים סטודנטים מתאימים, בבקשה תשלחו אותם אלינו, יש לנו גם מכינה ואנחנו עושים את הכול בשביל הסטודנטים יוצאי אתיופיה שלנו.

<אורלי גוטמן: אז בבקשה תשלחו אותם אלינו.

<אורלי גוטמן: יש לנו בעיה קטנה השנה.

<אורלי גוטמן: בעבר קיבלנו תרומות ממקורות פרטיים עבור שיעורי תגבור, השנה אין לנו את זה וקיבלנו ממינהל הסטודנטים רק 15,000 שקל עבור 135 סטודנטים יוצאי אתיופיה לשיעורי תגבור, שיעורים פרטיים ועוד כמה דברים קטנים.

<אורלי גוטמן: זה יוצא משהו כמו 70 שקל לכל סטודנט לאורך כל השנה לשיעורי תגבור.

<אורלי גוטמן: זה באמת בעיה, אנחנו לא נוכל לעמוד באחוזי ההצלחה שלנו עם השמה, אנחנו מפחדים שקודם כל לא נצמצם את הפער ואנחנו מפחדים שהם לא יצליחו לסיים את הלימודים בלי שיעורי תגבור.

<אורלי גוטמן: זה מאוד מאוד חשוב שאנחנו נקבל את העזרה הזאת ושנוכל לעמוד בהצלחה שלנו.

<אורלי גוטמן: תודה.

<קריאה: שכחת להגיד שזה לא מכללה, זה מכון אקדמי, מקביל לאוניברסיטה.

אברהם נגוסה: לפני שאני מסכם את הדיון אני רוצה לתת למשרדי הממשלה כדי להתייחס לשאלות וטענות שעלו.

אברהם נגוסה: קודם כל המשרד המתכלל זה משרד ראש הממשלה, לירית, בבקשה.

<לירית סרפוס: תודה.

<לירית סרפוס: יש חששות וזה מאוד מובן ויש דעות מגוונות וזה מאוד טבעי, ויש דרכים שונות לפתרון.

<לירית סרפוס: אני לפחות יכולה לומר שאת כל הדברים שעלו כאן אנחנו שמענו.

<לירית סרפוס: אנחנו הקשבנו, אנחנו נפגשנו עם האנשים, לא עלה כאן משהו שהוא חדש לנו.

<לירית סרפוס: בסופו של דבר הייתה קבלת החלטות שהתבססה על כמה וכמה אילוצים.

<לירית סרפוס: זה לא אומר שמה שאתם מציעים הוא לא טוב או שהוא לא נכון, זה רק אומר שכששוקלים את זה מול שיקולים נוספים בסופו של דבר התקבלו ההחלטות שהתקבלו ואני מזכירה שמי שקיבל את ההחלטה זה ממשלת ישראל, זאת אומרת ועדת השרים, זה קיבל תוקף של החלטת ממשלה.

<לירית סרפוס: אנחנו היינו בהחלט ערים לחששות שעלו כאן ואנחנו עשינו כמה דברים כדי, אני מקווה, להבטיח שאנחנו לא נהיה עוד ארבע שנים במקום הזה ונהיה באותו מקום.

<לירית סרפוס: אז קודם כל קבענו מדדים, כל משרד קבע מדדים.

<לירית סרפוס: נכון שבחוברת הזאת המדדים הם מדדים ארבע-שנתיים אבל כבר בוועדת השרים משרד החינוך הציג את המדדים השנתיים שלו ואולי מה שיכול לנבוע בסיום הוועדה הזאת, אולי כדאי להזמין את משרד החינוך להצגה נוספת.

<לירית סרפוס: אני חושבת שאולי אפשר להעמיק יותר, זה נושא מאוד מאוד גדול, זה גם משרד עתיר תקציבים, אני חושבת שיכול להיות שכדאי להביא עוד אנשים למעגל השיח הזה מהמשרד.

<לירית סרפוס: שווה, אני חושבת.

<לירית סרפוס: בכל מקרה כל המשרדים מחויבים לקבוע את המדדים שלהם על ציר הזמן.

<לירית סרפוס: בוודאי אנחנו בטח לא נחכה עוד ארבע שנים ואז נסתכל לראות אם אנחנו הגענו.

<לירית סרפוס: אנחנו מחייבים בהחלטת הממשלה, תקראו אותה, תסתכלו, כל משרד חייב לקבוע עד תחילת 2016 את המדדים השנתיים שלו.

<לירית סרפוס: המשרדים מקימים את הוועדות המקצועיות המייעצות, מתוך כוונה, ציינת את זה בתחילת דבריך, הקהילה זה העיניים והאוזניים שלנו במה שקורה בשטח.

<לירית סרפוס: אין לנו עיניים ואוזניים אחרות ולכן מאוד חשוב שהאנשים יהיו משולבים בכל תהליכי העבודה ויביאו את הידע ואת הנתונים.

<לירית סרפוס: הדבר הנוסף זה צוות היישום והבקרה אחרי התכנית, שאנחנו מקימים במשרד אצלנו.

<לירית סרפוס: אני ממש מבטיחה לכם שאנחנו משתדלים לעשות את זה הכי מהר שאפשר במסגרות הבירוקרטיה.

<לירית סרפוס: אני מקווה שתוך שישה שבועות אנחנו כבר נהיה במצב שנתחיל לבחור את האנשים והם ייכנסו לעבודה.

<לירית סרפוס: אני יכולה להבין שאנחנו מסתכלים לאחור ואנחנו אומרים על איזה שהיא תכנית שהיא תכנית לא טובה, הרבה יותר קשה לי לקבל את זה שאנחנו עוד לא התחלנו, עוד לא יצאנו לדרך ואנחנו כבר אומרים שזה לא טוב.

<לירית סרפוס: אז יש לי בקשה, תנו צ'אנס.

<לירית סרפוס: אנחנו הולכים כאן לתהליך שהוא באמת מחייב שיתוף פעולה של כולם והתגייסות של הקהילה והתגייסות של הממשלה.

<לירית סרפוס: חובת ההוכחה היא עלינו, היא על הממשלה, חד משמעית, בסופו של דבר יבואו וישאלו אותנו מה קרה בצמצום הפערים שדיברתם עליהם, מה קרה במצוינות ובמנהיגות.

<לירית סרפוס: אני מסכימה שבוודאי ובוודאי יש לנו הרבה מאוד עבודה לעשות עם החברה הישראלית, בוודאי, אנחנו נעשה אותה, אבל חייבים חייבים חייבים לצאת לדרך מתוך אמונה שיהיה יותר טוב.

אברהם נגוסה: היו טענות של כמה הדוברים בעניין המגשרים.

אברהם נגוסה: את יכולה להתייחס?

אברהם נגוסה: כי עכשיו אני חושב שהכדור הולך למגרש של משרד ראש הממשלה.

<לירית סרפוס: בנושא המגשרים הנושא הוא של משרד החינוך לגמרי, אבל אני כן אגיד שבכמה וכמה הזדמנויות אנחנו שמענו ממשרד החינוך נכונות לקלוט את מי שיש לו תעודת הוראה בתוך המשרד.

<לירית סרפוס: אנחנו גם הצענו בפגישות שהיינו לעשות את התהליך הזה, להתחיל לראות איך עושים את המהלך הזה של מי שאין לו תעודת הוראה, שתהיה לו, מפני שברור שלמגשרים יש ערך מאוד מאוד גדול וידע מאוד גדול ובסך הכול העבודה שנעשתה היא עבודה נהדרת ומצוינת.

<לירית סרפוס: אז אני מציעה, במקום לתאר את המציאות הקשה, בואו נראה איך יוצרים תהליך שמאפשר לפתור אותה.

<דוד מהרט: אני חייב לענות לה.

אברהם נגוסה: לא, דוד, אני לא אפתח את הדיון עוד פעם.

אברהם נגוסה: עלו טענות, שאלנו אותה שאלה, אם יש לך שאלה תדבר איתה בסוף בנפרד.

<מיכל אברה סמואל: מה עם הראייה הרוחבית?

אברהם נגוסה: זה ברור, זה משרד ראש הממשלה - - -

<מיכל אברה סמואל: אז איך זה שהם לא מדברים את אותה - - -

אברהם נגוסה: הם מדברים, אני אסביר.

אברהם נגוסה: היום מי שמתכלל את כל התכניות האלה, שמונה או שבע תכניות, יהיו גם עוד, מי שמתכלל זה משרד ראש הממשלה.

<מיכל אברה סמואל: אני לא מדברת על התכלול, אני לא מדברת על מי שמתכלל, אני מדברת על אופן של גישה וראייה.

<מיכל אברה סמואל: האם מסתכלים על כל התכניות בצורה כזו ואז כל משרד עושה את שלו, או שישנן סוגיות שמבינים שהן סוגיות רוחביות ולכן, אגב הדוגמה שניתנה כאן, אם רוצים את הרופאים של מחר חייבים להתחיל בחינוך, אם רוצים שירות צבאי משמעותי זה חייב - - -

אברהם נגוסה: לירית, אנחנו חרגנו מהזמן, אני רוצה שנקבל את ההתייחסות ממשרדי הממשלה לטענות שעלו.

אברהם נגוסה: הם הולכים לענות עכשיו.

אברהם נגוסה: לירית קודם תשלים.

<לירית סרפוס: יכול להיות שיש עוד מה לעשות, יכול להיות שהדברים עדיין לא מושלמים, כן יש חיבורים בין המשרדים.

<לירית סרפוס: הם התחילו לא דווקא בשולחנות עגולים, אבל בשולחנות העגולים יכולנו לראות שהם קורים.

<לירית סרפוס: אני ודאי מסכימה שהדברים הם רצף והם לא איזה שהיא הסתכלות כזאת, אז אנחנו נסתכל על זה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דוד, שאלה, בקיצור.

<דוד מהרט: השאלה שרציתי לשאול והיא שאלה נכונה גם לגבי כל המשרדים.

<דוד מהרט: דובר על נציגים שיהיו מבני הקהילה ולא מהקהילה.

<דוד מהרט: האם יש איזה קריטריון מי הם האנשים האלה שהולכים לשבת שם, כדי לוודא שבאמת מדובר באנשים אובייקטיביים שמסתכלים על כלל האינטרס של הקהילה ולא אנשים שמנסים לדחוף את התכניות שלהם במסגרת הזו.

<דוד מהרט: איך מונעים ניגוד עניינים.

אברהם נגוסה: אני מצטרף גם לשאלה הזו, כי זו הדאגה בקהילה.

אברהם נגוסה: בעבר כל התכניות שהוכנו, אז היו אנשים שנלקחו על ידי המשרדים, כביכול נציגי הקהילה, אז אני אומר שלא נבחרו, ולכן היום גם החשש שאותם אנשים דוחפים את עצמם להיות גם שם בוועדות ובכל מיני משרדים וגם בצוות הפיקוח.

אברהם נגוסה: אני אומר את זה, אני שם על השולחן.

אברהם נגוסה: זה מה שהולך בקהילה, הדאגה, הפחד שלהם.

<קריאה: לא חשש, זה אמיתי.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה, לירית, שגם את תשימי לב לשאלה הזו וגם ממשרדי הממשלה, אני רוצה שיגיבו.

אברהם נגוסה: משרד החינוך, בבקשה.

<דורית בר חי: אני רוצה להתייחס לנושא ההכנה לצה"ל ולומר שכל נושא ההכנה לצה"ל הוא שיתוף פעולה בין משרד החינוך, משרד הביטחון וצה"ל ולכן כל התכנית היא תכנית כוללת, אנחנו בשיתוף פעולה מלא ורציף ונושא יוצאי אתיופיה הוא במרכז התכניות שלנו, קודם כל.

<דורית בר חי: הדבר השני, כן, הכנה לצה"ל היא הפלטפורמה לא רק ליוצאי אתיופיה אלא לכל בני הנוער להשתלב טוב יותר ונכון יותר בתוך השירות בצה"ל.

<דורית בר חי: אני רוצה לגלות לכם סוד, שיש בעיה של אי שרידות בשירות, לא רק של יוצאי אתיופיה אלא של בני הנוער בכלל היום שהנושא של חוסן אישי וקבלת מסגרת וכללים וחוקים היא בעיה כוללת של בני הנוער, ולא רק של יוצאי אתיופיה.

<קריאה: אבל בשלב הזה אנחנו מדברים על עולי אתיופיה.

<דורית בר חי: אנחנו עוסקים בזה ואנחנו ממוקדים בנושאים האלה.

<דורית בר חי: הכנה לצה"ל היא קריטית לשילוב טוב ונכון יותר כדי לא להגיע למקומות אחרים.

<דורית בר חי: הדבר הנוסף, ליווי בתוך השירות, אתה צודק, זה לא נושא שאנחנו באופן אישי עוסקים בו, אבל אנחנו כן לוקחים עליו ומכינות אופק, שהן מכינות לפריפריה גיאוגרפית וחברתית, חלק מהמטרה והייעוד שלהם הוא לעסוק בליווי בני הנוער בתוך השירות, לתת אוזן קשבת, כמו גם תכנית זינוק בעלייה שכן, חלק מהמטרות שלה זה ליווי בתוך השירות - - -

<קריאה: לא נכון.

<קריאה: זינוק לא עושה - - -

<דורית בר חי: רגע, אני מוכנה לענות לכול.

<דורית בר חי: אני אומרת שזו מטרה ואנחנו רואים בזה חלק מהתפקיד שלנו, למרות שזה לא התפקיד שלנו במהותו, זה באמת צה"ל צריך לטפל ולא אנחנו.

<דורית בר חי: נושא נוסף שעלה, תנועות הנוער.

<דורית בר חי: אני רוצה לומר שכשאני אומרת תנועות נוער אני מתייחסת לכיתה ד' עד י"ב והמספר שנתנו הוא לאחר מפקד תנועות הנוער שלקח את כל תנועות הנוער בכלל ובני הנוער וילדי יוצאי אתיופיה, זה מספרים מעודכנים מהמפקד האחרון.

<דורית בר חי: זאת אומרת אם רוצים שמות ומספרים וכו' אפשר לתת גם את הדבר הזה היום, בסוף המפקד.

<דורית בר חי: על זה נשאלנו כאן פעמיים.

<דורית בר חי: נושא של הורים, אני יכולה לומר שגם כאן סדנאות להורים בנושא של הכנה לצה"ל זה חלק מתכנית הכנה לצה"ל.

<דורית בר חי: ברור לנו שאם ההורים לא ילוו את הילדים לקראת השירות בצה"ל הילדים לא יוכלו להתגייס כמו שצריך ואולי גם שם יכולים לפתור בעיות, מה שקראתם סוציאליות.

<דורית בר חי: זה נכון שהבעיה הסוציאלית היא מרכיב חשוב בסיפור הזה וחלק מהמטרה של ההכנה לצה"ל היא עם צה"ל לנסות לאתר את הקשיים לפני הגיוס כדי לתת להם פתרון או מענה לפני השירות, כך שיקל עליהם בתוך השירות לעסוק בנושאים שלהם ולא להגיע לקשיים.

<קריאה: אני הייתי מציע לך, ב-23 יישובים שיש ועדות ברמת ראש העיר, אני לא רואה אתכם שם בדיונים כאלה שמקיימים.

<קריאה: אם יש לך נציג, תשלחי אותו לשם, כדי שיוכל לשבת שם ולחשוף את כל מה שאתם עושים כדי שנוכל לעשות את העבודה בצורה הכי נכונה.

<דורית בר חי: אני אשמח לשתף פעולה ולהגיע לאותם יישובים.

אברהם נגוסה: הנה, תשתפו פעולה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בעניין המגשרים, את יכולה להתייחס?

<קריאה: אני משתתפת בישיבות ועדת עלייה כבר שנים רבות, מעולם לא ראיתי ישיבה לא רק כל כך משותפת, אלא גם כל כך רצינית כמו הישיבה של היום.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<רויטל דותן: שאלת לגבי המגשרים.

<רויטל דותן: אני יכולה לומר שאתמול התקיימה פגישה עם מינהל עובדי הוראה במטרה באמת לתפור חליפה שתתאים לכל מגשר בהתאם להשכלה שלו ובהתאם ליכולות שלו כדי לשלב אותם בתוך המערכת כעובדי חינוך וכעובדי הוראה.

<רויטל דותן: אני אוסיף עוד משפט אחד, עם השתתפות של הנציגים מקרב המגשרים.

אברהם נגוסה: אני יכול להיות בשקט, גם הם יכולים להיות בשקט שאתם תמצאו את הדרך לשלב אותם לתוך משרד החינוך?

<רויטל דותן: זאת המטרה.

<רחל סמעין: את כולם?

<רחל סמעין: 65 עובדים.

אברהם נגוסה: רחל, אני אומר, בואו לא ניכנס.

אברהם נגוסה: יש כוונות טובות, בואו נתקדם עם זה.

<ירון יחיאס: לא קיבלנו התייחסות.

אברהם נגוסה: משרד הרווחה, בבקשה.

אברהם נגוסה: אם יש לך למה להתייחס.

<דפני מושיוב: אני רק אוסיף שני דברים.

<דפני מושיוב: אחת, אנחנו לא מסתפקים רק בהנהלה שמתכנסת שלוש פעמים בשנה, אלא גם בנינו תתי ועדות ואז אפשר להרחיב לנציגים נוספים.

<דפני מושיוב: הדבר השני זה בתוך הוועדות היישובים אנחנו ביקשנו שיהיה גם נציג ציבור, איש הקהילה.

<ירון יחיאס: סליחה, חבר הכנסת נגוסה, לא קיבלנו התייחסות על התכנית ההיסטורית.

<דורית בר חי: אני אמרתי בתחילת דבריי, דיברתי על הפסיפס - - -

אברהם נגוסה: היא אמרה בהתחלה.

אברהם נגוסה: חברים, אנחנו לא נישאר פה כל הלילה, עוד מעט מליאה.

<שלומית אבני: ליאור לא נמצא כאן לגבי ההערה על הנושא של גזענות בקפלן.

<שלומית אבני: גזענות זו תופעה שצריך למגר אותה באופן חד משמעי.

<שלומית אבני: אני לא יכולה להתייחס ספציפית לגבי קפלן מכיוון שאני לא מכירה את פרטי המקרה.

<שלומית אבני: אנחנו נדבר עם ליאור ואנחנו נטפל בנושא הזה.

<שלומית אבני: לגבי הנושא של טנא בריאות, לפקדו יש ערוץ ישיר למשנה למנכ"ל, הוא יושב בוועדת המעקב, אנחנו מכירים את המצוקה התקציבים של פקדו, כספים שהיינו חייבים לטנא בריאות הועברו כבר.

<שלומית אבני: לגבי תקציבים חדשים, האם אנחנו נוכל לאפשר תקציבים חדשים, זה כבר תלוי בתכניות.

<שלומית אבני: לגבי העבודה הבין משרדית, אני מסכימה איתך, הנושא הזה הוא מאוד חשוב, הוא עלה כבר בשולחנות העגולים ובפורום הבין משרדי.

<שלומית אבני: צוות היישום, שלירית מדברת עליו, אמור גם להיפגש לפחות שלוש פעמים בשנה בין משרדי, כך שיש שם, אני חושבת, הזדמנות, לירית, ליצור באמת לא רק מצב של עדכון אלא לדבר על הממשקים האלה.

<שלומית אבני: זה ממשק שכן עלה בשולחנות העגולים וכולנו מודעים לזה שזה לא יושב במשרד מסוים.

<שלומית אבני: אני חושבת ששווה להקדיש לזה מחשבה לגבי איך אפשר לקדם את זה ביחד.

<שלומית אבני: אני מסכימה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: קודם כל אני מאוד מודה לכל נציגי משרדי הממשלה ולנציגי הארגונים, גם לנציגי הקהילה שהגעתם מכל מקום שאתם עובדים.

אברהם נגוסה: אני רואה שהדיון מאוד חשוב, המעקב שאנחנו עושים, אני חושב שכרגע אנחנו נמצאים בשלב של לבצע וליישם את התכניות.

אברהם נגוסה: במהלך היישום, במקום שאנחנו רואים שיש נזק יותר מאשר תועלת, אז כמובן אנחנו לא נעבוד בחלל ריק, אנחנו נתייעץ, נתקן את התכניות שמביאות נזק לקהילה.

אברהם נגוסה: כרגע בואו ניתן צ'אנס, כמו שנציגת משרד ראש הממשלה אמרה, כולנו נשלב ידיים, כולנו נעבוד בשיתוף פעולה, לכולם יש כוונות טובות ואני חושב שבשילוב ידיים ובשיתוף הפעולה אנחנו יכולים לקדם.

אברהם נגוסה: היום המצב השתנה.

אברהם נגוסה: צריך להבין, המצב השתנה ולכן אני אומר, לא נחזור לתכנית חומש ואני אומר לכם מה אנחנו מתכוונים לעשות.

אברהם נגוסה: קודם כל, כל תכנית תיבחן כל שלושה חודשים בוועדה הזו.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם שאנחנו כל כך עבדנו שהדבר הזה יקרה ואנחנו לא ניתן שיהיה מסמוס בעניין הזה.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שהתכניות האלה ייושמו כלשונן ואת זה אנחנו צריכים לעשות וזה תלוי בנו, בעיקר בבני הקהילה.

אברהם נגוסה: מה שאנחנו נדע לעבוד אז אנחנו נצליח.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים בעוד שלושה חודשים, אני מבקש ממשרדי הממשלה, תגיעו מוכנים עם התקדמות במה שאתם עושים.

אברהם נגוסה: כרגע אני אומר לכם, לא עמדתם בלוח הזמנים של החלטת הממשלה וועדת השרים.

אברהם נגוסה: תוך 60 יום היו צריכות להיות הוועדות העליונות או הציבוריות שאתם הייתם צריכים להקים עם 50% יוצאי אתיופיה בתחומים המקצועיים.

<שלומית אבני: רק לתקן, כי משרד הבריאות כן הקים ונפגש אפילו - - -

אברהם נגוסה: בסדר, אני - - -

<שלומית אבני: לא, צריך לדייק, כי זה נכנס לפרוטוקול.

אברהם נגוסה: בסדר, הקמתם, כל הכבוד, אז אתם מודל לחיקוי.

אברהם נגוסה: תמשיכו ותתקדמו כמו משרד הבריאות.

אברהם נגוסה: אני מתקן, במשרד הבריאות עמדו בזמן, במשרדים האחרים לא עמדו בזמן.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: דבר מאוד חשוב, כשאתם מקימים את הוועדות, תיקחו אנשים מקצועיים כדי לקדם את העניין.

אברהם נגוסה: אני אומר לכם, אל תיקחו את העובדים שעובדים בתוך המערכת שם, כי אז לא נשיג.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים שיהיה דו שיח, ויכוח, שלאנשים שיהיו בוועדה תהיה אפשרות של להתווכח, 'זה לא טוב', 'זה טוב'.

אברהם נגוסה: אם אלה עובדים, אני מכיר, הם לא יפתחו את הפה.

אברהם נגוסה: זה לתשומת ליבכם.

אברהם נגוסה: בדיון הבא שאנחנו הולכים לקיים בעוד שלושה חודשים יהיו עובדים בכירים במשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני לא מזלזל בכם, סליחה, אני אומר בכירים ברמת מנכ"לים ושרים, לזה אני מתכוון.

אברהם נגוסה: אני לא יכול להתחייב לגבי השרים, כי לפעמים לשרים יש עיסוקים אחרים, אני ומנהלת הוועדה פה, דנה, נעשה מאמץ שגם שרים יבואו, אבל לפחות המנכ"לים יגיעו לפה.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים לעשות, כי אנחנו רוצים שהדבר יזוז.

אברהם נגוסה: אני לא רוצה בפעם הבאה לשמוע שהכסף לא הגיע, התקציב לא הגיע.

אברהם נגוסה: תקציב המדינה עבר ב-19 בנובמבר, אנחנו נמצאים בפברואר 2016, לפחות מ-1 בינואר כל התקציב צריך להגיע, אנחנו גם יודעים איך התכנית, זו הסכמה שהמימון יוצא גם ממשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: לכן אני לא מקבל את התירוץ של 'הכסף לא הגיע'.

אברהם נגוסה: שימו לב לדברים האלה.

אברהם נגוסה: אני מודה לכם, לכל המשתתפים, סליחה שהארכנו את הישיבה, אבל זה עניינית, תודה רבה לכם.