ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 172, 2016-03-30 09:00

ניסן סלומינסקי: טוב, בוקר טוב, אנחנו מתחילים עם הקק"ל.

ניסן סלומינסקי: קצר מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אתה תסביר או שהם יסבירו?

אלעזר שטרן: שהממשלה.

ניסן סלומינסקי: הממשלה, כן, סליחה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, להסביר על הקק"ל.

ניסן סלומינסקי: מאחר שכבר למעשה התקיים דיון, רק בסוף לא החלטנו.

אלעזר שטרן: לא התקיים, ביטלת אותו.

ניסן סלומינסקי: אה, אפילו דיון לא היה?

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, זה עלה על הסדר.

ניסן סלומינסקי: בגלל המחלוקת עם קרן היסוד.

<גלי גרוס: בוקר טוב לכולם.

<גלי גרוס: אני היועצת המשפטית של רשות התאגידים, גלי גרוס.

<גלי גרוס: קק"ל נרשמה בכפייה במאי 2014 כחברה לתועלת הציבור, ובהמשך קרן היסוד גם הגישה בקשה לרישום כחברה לתועלת הציבור.

<גלי גרוס: ובכל זאת חשבנו, שבגלל האופי המיוחד של המוסדות הלאומיים, בגלל הנהגים שהיו עד השלב של הרישום, וכדי לא לפגוע בפעילות שלהם כתוצאה מהרישום כחברה לתועלת הציבור, שהוא מאוד חשוב בהיבטים של הפיקוח והשקיפות, יש מקום כן לערוך מכוח ההסמכה המפורשת בחוק החברות התאמות מסוימות, שיבטיחו שבעצם הרישום שלהן והפיקוח עליהן כחברות לתועלת הציבור לא יפגע בהתנהלות השוטפת שלהן.

<גלי גרוס: ואלה התקנות המוצעות בעצם.

<גלי גרוס: ההחרגות הן קודם כול גם לגבי גמול והחזר הוצאות, כשיש גם הוראות מעבר, שנוגעות לתקופה מדורגת לגבי היו"ר עמית וסגני היו"רים הקיימים.

<גלי גרוס: ויש הוראות שנוגעות לפטור מגילוי שמות תורמים באופן מוחלט.

<גלי גרוס: למרות שבחוק החברות ובחוק העמותות יש חובה לגלות תרומות, אלא אם כן מבקשים חיסיון נקודתי מרשם העמותות, בנסיבות האלה חשבנו כן שיש מקום לפטור אותם מגילוי שמות התורמים, בגלל הרגישות המיוחדת של התורמים לגופים האלה.

<גלי גרוס: הרשם כן יוכל כמובן לדרוש את הפרטים של אותם תורמים, בהתאם לסמכויותיו על-פי דין.

<גלי גרוס: וזאת הבהרה שאנחנו רוצים גם להכניס לסעיף 4(ב) לתקנות המוצעות.

<גלי גרוס: מעבר לזה, יש הוראת מעבר, שנועדה להבהיר שההוראות המיוחדות של פרק א' הייחודי שחל על חברות לתועלת הציבור, יחולו על המוסדות הלאומיים בעצם רק מהמועד שבו קק"ל נרשמה כחברה לתועלת הציבור.

<גלי גרוס: אבל בתקופת הביניים כן יחולו הוראות הפיקוח גם אחורה.

<גלי גרוס: הוראות הפיקוח הייחודיות לרשם ההקדשות לפי חוק החברות כן יחולו אחורה, והן יחולו לגבי הוראות חוק החברות הכלליות, כמו שהן חלו על החברה, לגבי התקנון של החברה, לגבי ההוראות המהותיות, למעט ההוראות הקונקרטיות הספציפיות של חברה לתועלת הציבור, שלגביהן לא הייתה מודעות באותו מועד, ערב מאי 2014, שההוראות האלה באמת חלות על החברה.

<גלי גרוס: עכשיו, ההחרגה הזאת נדרשת בגלל שפורמלית, לפי הוראות חוק החברות, חברה לתועלת הציבור היא כזאת בלי קשר לשאלה אם היא נרשמה – כן או לא.

<גלי גרוס: הרישום במובן הזה הוא לא קונסטיטוטיבי, הוא דקלרטיבי, ולכן רצינו לתת הבהרה שאחורה לא נאכוף, אנחנו לא רוצים גם שיחולו אותן הוראות מיוחדות.

<גלי גרוס: אבל שוב, חשוב לי להבהיר, שלפי הוראות סעיף 345כד1 וכל ההוראות הנוספות שנוגעות לזה, הפיקוח על חברה לתועלת הציבור, סמכויות הפיקוח הייחודיות והסמכויות לבדיקה חיצונית על-ידי בודק נוגעות לכלל הוראות חוק החברות כמו שהן חלות על החברות, גם ההוראות המיוחדות לגבי חברה לתועלת הציבור וגם בכלל.

<גלי גרוס: ולגבי יתרת ההוראות, אלה שהן לא ייחודיות לחברה לתועלת הציבור, כן יחולו סמכויות הפיקוח.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: יפה.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להוסיף?

אלעזר שטרן: אני.

אלעזר שטרן: יש לי שתי הערות.

אלעזר שטרן: קודם כול, אשמח אם תסבירו בכל זאת מה שונה פה מאשר חברות לתועלת הציבור אחרות, הרי יש תקנות גמול לגבי חברות לתועלת הציבור שהן מעל 500,000,000, ששם באמת הגמול הוא יותר גבוה.

אלעזר שטרן: מה שונה פה מאשר החברות האלה?

אלעזר שטרן: זו נקודה אחת.

אלעזר שטרן: נקודה שנייה, מה הטעם לפטור הגורף שאתם נותנים רישום של תורמים?

אלעזר שטרן: זאת אומרת, בדברי ההסבר נאמר שיש איזושהי הנחה שבגלל חשש שתרומות מיהדות התפוצות, שיתנכלו להם וכו'.

אלעזר שטרן: השאלה היא אם זה איזשהו משהו קטגורי, שכל תרומה מיהודי התפוצות, אוטומטית יש חשש של התנכלות ואוטומטית צריכים לתת פטור גורף.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, כל יהודי מארצות-הברית שתורם לקק"ל יש חשש להתנכלות לו, ולכן צריך לתת פטור גורף מרישום תרומות?

<גלי גרוס: אוקיי.

<גלי גרוס: שאלות טובות.

<גלי גרוס: האמת שגם קק"ל וקרן היסוד יוכלו להתייחס, כי התקנות האלה גובשו בעצם אחרי דיונים מאוד ארוכים איתם, כשהשרה הגיעה למסקנה איזה איזונים ואיזה הקלות רוצים לתת בנסיבות העניין.

<גלי גרוס: בהקשר של השאלה הראשונה כן חשבנו, גם יש פה נוהג רב שנים, זה גם מוסד לאומי, זה מתנהג קצת אחרת, יש אמנה עם הממשלה.

<גלי גרוס: יש הלכות שהתפתחו לגבי אופן ההתנהלות של הגופים האלה.

<גלי גרוס: ולכן סברנו שלגבי יו"ר דירקטוריון אחד יש כן מקום לקבוע הסדרים מיוחדים.

<גלי גרוס: אגב, זה לא כל כך חריג לעומת חברות לתועלת הציבור אחרות, לא בהיבט של השכר עצמו, אבל בהיבט שגם התקנות הגמול הרגילות, למשל לגבי חברה שכפופה לאישור של הממונה על השכר שלה, אז תקנות הגמול מחריגות את עצמן ואומרות: ככל שיש אישור של גורם מוסמך במדינת ישראל – לצורך העניין, הממונה על השכר – אז תקנות הגמול לא יחולו ויחולו ההסדרים שאושרו שם.

<גלי גרוס: אז במובן הזה זה איזשהו משהו שהוא קיים.

<גלי גרוס: כאן אין את הממונה על השכר, אבל כן חשבנו שבנסיבות העניין המיוחדות נכון יהיה לייצר הסדר אחר.

<גלי גרוס: לגבי השאלה השנייה, זו באמת הייתה נקודה שהתלבטנו בה.

<גלי גרוס: אבל בסופו של דבר הגענו למסקנה שכן יש פה נסיבות שמצדיקות – אגב, שוב, כמו שציינתי קודם, אפשר היה, וקק"ל הייתה יכולה, כמו כל עמותה או חברה לתועלת הציבור אחרת, להגיש בקשה לפטור תורם תורם, והרשם בוחן את זה לפי הוראות הדיון ויכול לתת את האישור הזה.

<גלי גרוס: אבל בגלל שכאן שוכנענו שכן יכולה להיות הצדקה לכלל שהוא יותר כולל, ולא רצינו גם את הבחינה הפרטנית הזאת, וגם לא רצינו, כרשם ההקדשות, להידרש כל פעם לפרטי תורם.

<גלי גרוס: ועם כל הרגישויות שיכולות להיות מאוד מאוד חמורות במקרים האלה, שנכון יותר לייצר הסדר הפוך, שברירת המחדל היא שיש פטור, להבדיל ממצב שבו ברירת המחדל היא שיש גילוי וצריך לבקש את הפטור.

<גלי גרוס: אם אנחנו לצרכים רגולטוריים נרצה את המידע הזה, כדי לבחון את אותן תכליות, שלשמן מלכתחילה גם רוצים שיהיה פרסום של שמות תורמים לרשם, במובחן משקיפות החוצה כלפי הציבור, אז יש לנו את הסמכות לדרוש את המידע הזה.

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה.

ניסן סלומינסקי: גלי, אני רוצה רק לומר, שכולנו היינו עדים לדיונים ארוכים בנושא של קק"ל.

ניסן סלומינסקי: בעצם הייסוד שלה, שהוא ותיק מאוד וזה דבר שהוא קיים, ואלה בסופו של דבר הצעות האיזונים כמו שנקרא לזה או ההסכמות שהמדינה הגיעה עם קק"ל.

ניסן סלומינסקי: ואני חושב שאנחנו בשמחה נכבד את זה, כי מצד אחד באמת הם נכנסו לתחום השקיפות ותחום הבקרה וכל הדברים.

יואב בן צור: בהסכמה.

ניסן סלומינסקי: כן, אני אומר, בהסכמה הכול, ודאי.

יואב בן צור: חייב להדגיש.

ניסן סלומינסקי: בהסכמה.

ניסן סלומינסקי: ומצד שני מה שנשאר.

ניסן סלומינסקי: ולכן אני חושב שאנחנו נכבד את זה בשמחה.

ניסן סלומינסקי: אם ככה, אשאל – לא צריכים לקרוא את הכול, נכון?

אלעזר שטרן: גלי הסבירה.

ניסן סלומינסקי: הסברת פחות או יותר, אז לא צריך.

<גלי גרוס: האם אתם רוצים שנקריא או - - -

ניסן סלומינסקי: לא צריך.

אלעזר שטרן: אני רק מעיר, שכן יש כל מיני הערות ניסוח קטנות, שהן מסוכמות בינינו גם.

יואב קיש: תיקוני ניסוח זה בסדר.

<קריאה: שלא משנים הרבה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את תקנות החברות (הוראות מיוחדות לגבי חברות לתועלת הציבור שהן מוסדות לאומיים), התשע"ו-2016 צריך להיות?

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: מי נמנע?

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – רוב

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, התקנות אושרו.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם, אנשי הקק"ל.

ניסן סלומינסקי: תמשיכו לעשות - - -

אורי מקלב: אני אומר שזה כנראה בגלל מהירות טיס.

ניסן סלומינסקי: רק רגע, רבותי.

ניסן סלומינסקי: קק"ל, תמשיכו לעשות את עבודת הקודש שאתם עושים, בעזרת השם, לטובת העם, במקרה הזה אני יכול להגיד לטובת העם, וגם לטובת המדינה.

יואב בן צור: שפיגלר, עכשיו שלא תגיד שיש לך בעיות.

יואב בן צור: נגמרו כל הבעיות, לך לעבודה.

ניסן סלומינסקי: לא, שיממש, רק שיתחיל לממש.

יואב קיש: שפיגלר, שנה הבאה עוד חצי מיליארד בבקשה לתקציב של המדינה.

ניסן סלומינסקי: טוב, אנחנו עוברים עכשיו לנושא השני.

ניסן סלומינסקי: יש כאן שלושה סטים, שמסתובבים סביב אותו עניין.

ניסן סלומינסקי: תציגי את, בבקשה.

יואב קיש: מי מציגה רק?

<רוני טלמור: רוני טלמור ממשרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, שוב אגיד לחברי חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אורי הצטרף, אז אפשר כבר להגיד בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: ובאמת נמצאים אתנו גם נציגים, עוד מעט נשמע, של החברות היוצרות מה שנקרא, אבל שהן לא מתכוונות לעשות סטרט-אפ ולמכור את זה ולעזוב את הארץ, אלא להישאר בארץ ולהתפתח.

ניסן סלומינסקי: וזה אני חושב המגמה היפה והנכונה שצריכה להיות.

<אילן פלטו: ושיבואו גם להיסחר בארץ.

ניסן סלומינסקי: זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: וזה תלוי הרבה גם בנו, בבורסה שלנו, שזה חלק מהעניין, שאנחנו צריכים לטפל במסגרת שאנחנו יכולים, זה חולק בינינו לבין כספים.

ניסן סלומינסקי: אבל בכל אופן, ודאי שאנחנו צריכים לעודד את המגמה הזאת.

ניסן סלומינסקי: כמובן, לנסות, אם אפשר, לשכנע שגם הבורסה שלנו היא טובה וגם בה אפשר.

ניסן סלומינסקי: גם וגם או רק, אבל זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, רוני.

<רוני טלמור: בוקר טוב.

<רוני טלמור: שלושת הסטים של התקנות הם פרי עבודה שהתחילה לפני כשנה, בעקבות פנייה אל שרת המשפטים של נציגי פורום חברות הצמיחה, שבאמת יושבים כאן.

<רוני טלמור: בעצם המטרה הבסיסית של התקנות היא להתחשב בחברות ישראליות שמעוניינות להישאר חברות ישראליות, אבל נסחרות בבורסות מחוץ לישראל.

<רוני טלמור: במידה רבה מדובר בחברות היי-טק, בחברות צמיחה.

יואב קיש: דובר רק על חברות שנסחרות כבר, או שהן מוגדרות כבר חברות ציבוריות עקב החזקת בעלי מניות רבה בישראל?

יואב קיש: זאת אומרת, יכול להיות ציבורי אבל לא נסחר לפי ההגדרות, ממה שאני מכיר.

<רוני טלמור: אתה צודק, אבל תיכף אסביר בדיוק איזה תקנות חלות על מה.

<רוני טלמור: אנחנו מדברים כאן על חברות שהציעו מניות לציבור בחו"ל או - - -

יואב קיש: שנסחרות באחת הבורסות בחו"ל את מדברת.

<רוני טלמור: כן.

אלעזר שטרן: בסט הראשון.

אלעזר שטרן: יש שלושה סטים של תקנות, ורוני עכשיו מדברת על הסט הראשון.

<קריאה: זה כולל גם חברות דואליות שנסחרות גם בישראל.

<רוני טלמור: שנייה, אסתדר.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, חבר'ה, בואו לאט-לאט.

ניסן סלומינסקי: בואו נשמע את רוני, ואחר כך אם יהיו הערות, ניתן לכל אחד.

<רוני טלמור: חלק מההקלות, אחרי שבחנו אותן, הגענו למסקנה שנכון שהן יחולו באופן רחב יותר.

<רוני טלמור: הפנייה המקורית נועדה לחברות האלה, כדי לשמר בעצם את המוטיבציה של מי שמקים חברות כאלה והופך אותן לחברות ציבוריות שגדלות וצומחות, להישאר חברות ישראליות ולהשאיר את המוקד שלהן בישראל.

<רוני טלמור: הסט הראשון – תקנות החברות (הקלות לחברות שניירות הערך שלהן רשומים למסחר בבורסה מחוץ לישראל), הן בעצם התקנות המרכזיות שבהן דובר, והן עוסקות בממשל התאגידי בחברות שנסחרות בשתי בורסות בעצם, בנאסד"ק ובניו-יורק, New York Stock Exchange.

<רוני טלמור: ומדברות על הממשל התאגידי בחברות, בתנאי שהן חברות ללא שולט, חברות ללא גרעין שליטה.

יואב קיש: רק עוד שאלת הבהרה: מדוע למשל London Stock Exchange לא?

יואב קיש: או בוא נגיד, למי יש את הסמכות להוסיף בורסה לדבר הזה?

<רוני טלמור: קודם כול, הסמכות היא כמובן של הוועדה.

<רוני טלמור: וגם אני יכולה להגיד שהיושב-ראש הקודם של הוועדה, חבר הכנסת דודו רותם, עליו השלום, הקפיד שההגדרה על איזה בורסות התקנות האלה חלות תופיע בתקנות עצמן ולא בהפניה לתקנות של רשות ניירות ערך.

<רוני טלמור: אבל הבסיס, הרעיון הבסיסי הוא שמדובר בחברות שרשומות בבורסות של רישום כפול, זאת אומרת בבורסה שמלכתחילה רשות ניירות ערך נותנת אמון בדיווחים בחו"ל על מנת - - -

יואב קיש: זה בסדר גמור.

יואב קיש: אני אומר: לונדון עונה לקטגוריה הזו והיא לא מופיעה כרגע.

<רוני טלמור: נכון.

<רוני טלמור: ראשית, לא קיבלנו פניות בעניין הזה.

<רוני טלמור: שנית, מאותה סיבה גם לא בחנו את הממשל התאגידי שם לעניין ההקלות שאנחנו מדברים עליהן.

<רוני טלמור: ולמיטב ידיעתי, גם יש לא יותר משתי חברות ישראליות היום שלפחות רשומות במסחר דואלי בלונדון.

<רוני טלמור: אז מדובר גם בקבוצה הרבה הרבה יותר קטנה, כי אנחנו מדברים על עשרות חברות, בין אם הן ברישום כפול ובין אם הן ברישום רק בארצות-הברית.

יואב קיש: כל מה שאמרת את צודקת.

יואב קיש: יש לי רק הערה אחת, שאם אנחנו כבר מתייחסים לעניין הזה, חשיבה קדימה של דברים שיכולים לקרות וקורים ומגמות שמתפתחות, יכול להיות ששווה כבר היום, מכיוון שאנחנו יודעים שלונדון היא בורסה בסופו של דבר, שכן זה לא קמבודיה, בסדר?

ניסן סלומינסקי: בורסת המשנה של ישראל.

יואב קיש: אז אני אומר:

יואב קיש: לצורך העניין, אני לא רואה סיבה, מדוע הוועדה לא תוסיף גם את לונדון לעניין.

ניסן סלומינסקי: אלא אם כן היא לא בדקה.

<רוני טלמור: הייתי מבקשת את הדבר הזה לבחון.

יואב קיש: אז אני לא רוצה לעצור את זה.

ניסן סלומינסקי: לא, אז לכן אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא יודעים מה הממשל התאגידי, כי כאן אנחנו מתבססים על זה.

<רוני טלמור: אבל אבחן את זה בכל מקרה.

יואב קיש: הייתי שמח שבלי קשר להצעה כרגע, שהנושא הזה ייבחן.

יואב קיש: ואשמח להתייחסות, כדי שבמידת הצורך אפשר יהיה להוסיף.

<רוני טלמור: כללי הממשל התאגידי שחלים בבורסות בארצות-הברית, ניו-יורק ונאסד"ק, מכוונים לחברות שאין בהן גרעין שליטה, כי זה בעצם הפנים של רוב החברות שנסחרות שם, בישראל הן מיעוט החברות.

<רוני טלמור: באותן חברות שאין בהן בעל שליטה, יש דרישה שרוב הדירקטורים יהיו דירקטורים עצמאיים, שעונים לדרישות מוגדרות שם בחוק של עצמאות, של אי תלות בהנהלה ובחברה.

<רוני טלמור: ויש שם דרישות ממשל תאגידי, שבעצם נובעות מאותו רוב בלתי תלוי של דירקטורים, גם לגבי הרכבי ועדות עצמאיים וכו'.

<רוני טלמור: הפנייה הבסיסית שקיבלנו הייתה שאותם כללי ממשל תאגידי שחלים שם, יחד עם הדרישות של חוק החברות הישראלי לגבי מינוי דח"צים ולגבי הרכבי ועדות ביקורת ותגמול יוצרות, הדרישות הכפולות יוצרות מצב בעצם שמאוד קשה לעמוד בכללי הממשל התאגידי הכפולים.

<רוני טלמור: עכשיו, כיוון שהדין הישראלי רואה בעיקר חברות דווקא עם שליטה, והדין האמריקני רואה דווקא את החברות בלי השליטה בתור המושא המרכזי של הדרישות, יוצא לדעתנו שאם לוקחים חברה שאין בה גרעין שליטה ומסתפקים בדין האמריקני, שנוטה להחמיר דווקא עם חברות בלי גרעין שליטה, יש הגנה מספיקה על הציבור שמשקיע בחברה, גם אם הציבור הוא ישראלי, כמובן ציבורים אחרים.

<רוני טלמור: ולכן בעצם ההקלות שאנחנו מציעים.

<רוני טלמור: ההקלות אומרות דבר כזה: חברה שהמניות שלה רשומות למסחר באחת מהבורסות שהזכרתי, בין אם החברה היא דואלית, בין אם המניות רשומות למסחר רק שם, לא תהיה כפופה לחובה למנות דירקטורים חיצוניים, לא תהיה כפופה לחובות לגבי הרכב ועדת ביקורת, ולא תהיה כפופה לחובות לגבי הרכב ועדת מאזן.

אלעזר שטרן: ועדת תגמול, לא מאזן.

<רוני טלמור: לגבי ועדת תגמול.

<רוני טלמור: הסייג לגבי החובה למנות דח"צים הוא שתישאר החובה למנות לפחות דירקטורית אישה אחת אם במועד המינוי אין נשים בדירקטוריון, שזאת חובה שהיום מוחלת בחוק החברות דרך חובת מינוי הדח"צים.

ניסן סלומינסקי: בארצות-הברית אין הקפדה על דבר כזה?

<רוני טלמור: לא מצאנו הוראה כזאת בארצות-הברית.

ניסן סלומינסקי: וואו.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אנחנו מדינה מובילה.

יואב בן צור: מה, לנשים?

יואב בן צור: אנחנו תמיד יותר צדיקים מהאפיפיור, אתה לא יודע?

יואב קיש: או שאולי הם לא סובלים מהבעיה הזאת.

יואב קיש: אולי שם אין את הבעיות האלה.

ניסן סלומינסקי: אצלנו למעשה אין מקום לאדם נורמטיבי, כי יש העדפות לכל כך הרבה.

יואב בן צור: אולי גם לחרדים משהו?

ניסן סלומינסקי: יש.

ניסן סלומינסקי: אתמול דנו בזה.

יואב בן צור: דנו בזה, בסדר.

יואב בן צור: השאלה אם זה יתפוס גם בזה.

ניסן סלומינסקי: אושר לקריאה ראשונה לחרדים ולעולים.

ניסן סלומינסקי: אז אין מקום לאדם נורמטיבי, אבל זה סיפור נפרד.

ניסן סלומינסקי: אם אילן לא הקים קול צעקה, אז אנחנו מסודרים.

יואב קיש: עולה אתיופית – אתה מסודר.

יואב בן צור: אישה חרדית, עולה אתיופית.

יואב בן צור: השילוב נראה לי קצת קשה, אבל אפשר.

יואב בן צור: במסגרת הגיורים שדיברנו אתמול בביקורת המדינה, אולי אפשר לעשות משהו.

ניסן סלומינסקי: יש בתי-דין שמגיירים, ושם זה אפשרי מאוד.

ניסן סלומינסקי: טוב.

<רוני טלמור: הוראת המעבר בתקנות קובעת לגבי דירקטורים חיצוניים מכהנים, שהם יוכלו להשלים את שלוש שנות הכהונה או לכהן שנה נוספת, לפי המוקדם.

<רוני טלמור: זאת אומרת, המטרה היא להבטיח למי שיש לו אופק יחסית ארוך של כהונה, שתישאר לפחות שנה אחת, עד סוף האספה הכללית השנייה אחרי המועד שהחברה קיבלה על עצמה את ההקלות או עד תום שלוש שנים, לפי המוקדם.

<רוני טלמור: אני רוצה לציין שהתקנות האלה הן לא תקנות חובה, הן תקנות רשות.

<רוני טלמור: חברה רשאית שלא לקיים את ההוראות שציינתי קודם.

ניסן סלומינסקי: ואז היא מקיימת את ההוראות הישראליות.

<רוני טלמור: כן.

<רוני טלמור: היא יכולה לבחור כך או כך.

ניסן סלומינסקי: היא יכולה לבחור כאילו.

<רוני טלמור: זה בעצם נתון לברירת הדירקטוריון של החברה.

<רוני טלמור: באותן תקנות כללנו גם עדכון סכומים בסעיף 5(ו) לתקנות.

<רוני טלמור: סעיף 5(ו) לתקנות קובע שחברה שנסחרת בחו"ל, לא רק בבורסות שציינתי, שלדירקטורים החיצוניים שם יש חובות נוספות שנובעות מהמעמד כדירקטור עצמאי בלתי תלוי, מותר לשלם גמול דירקטורים, שגבוה יותר מהסכומים שמנויים בתקנות על גמול דירקטורים.

<רוני טלמור: זאת תקנה ותיקה יחסית, שכנראה בשל השמטה הסכומים בה לא עודכנו במשך השנים.

<רוני טלמור: וההצעה שלנו בתיקון לתקנה 5, ראשית זה לעדכן את הסכומים, ושנית להוסיף מנגנון הצמדה לסכומים, כדי שלא תיווצר השחיקה הזאת באפשרות לשלם גמול מוגבר בחברות שנסחרות בחו"ל.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, ההצמדה פה היא רק לפלוס או גם למינוס?

<קריאה: הא.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: השנה האחרונה נניח סיימה במינוס נדמה לי, המדד היה במינוס.

יואב בן צור: אתה יודע שאף פעם - - -

<רוני טלמור: לפי שיעור השינוי.

<רוני טלמור: הפרשנות שלנו זה שזה גם וגם.

ניסן סלומינסקי: גם וגם?

ניסן סלומינסקי: כי יש מקומות ששמנו רק אם זה לפלוס, לא אם זה למינוס.

<רוני טלמור: גם שם פירשנו, משרד המשפטים פירש את זה כגם וגם.

<רוני טלמור: זה התקנות האלה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, תודה לך.

ניסן סלומינסקי: אלעזר.

אלעזר שטרן: רק שאלה לגבי הוראת המעבר, למה בעצם להגביל את מועד הכהונה של הדח"צים הממונים?

אלעזר שטרן: הרי אנחנו מדברים על חברות ללא גרעין שליטה, בשונה מההוראה שיש בחוק לגבי חברות עם גרעין שליטה, נגיד חברה ציבורית שהופכת לחברה פרטית, שאז תוך שלושה חודשים אפשר לשחרר את הדח"צ, פעם בעצם אין גרעין שליטה, ולכאורה לא אמור להפריע לאף אחד שהדח"צ ימשיך לכהן, כי הרי ככל הנראה ניתן יהיה גם לסווג את הדח"צ הזה גם כדירקטור עצמאי לצורך הדין הזר, אז למה פשוט לא לתת לו לסיים את הכהונה וזהו?

יואב קיש: למה לחייב את השנה הזאת?

אלעזר שטרן: למה לקצוב לו את זה - - -

ניסן סלומינסקי: בוא ניתן להם, ואחר כך אם לכם יהיה איזה משהו - - -

<רוני טלמור: מיום שאין חובה למנות דח"צים, ונותרת רק החובה לפי הדין הזר למנות רוב של דירקטורים עצמאיים, בעצם אמור להיות שיקול לדעת לחברה, האם היא מעוניינת בדח"צים או לא?

<רוני טלמור: אם ממילא הדח"צים מכהנים כדירקטורים בלתי תלויים, עולה השאלה האם נכון לשמר את החובה לאפשר להם לכהן שלוש שנים, תקופת כהונה שמחויבת היום לפי החוק, כשברוב החברות שנסחרות בחו"ל הנוהג הוא למנות את הדירקטורים מדי שנה?

<רוני טלמור: ומינוי לתקופות ארוכות יותר יכול להיות חלק ממנגנון אפילו של ביצור שליטה או של מניעת השתלטויות עוינות יותר נכון בחברות שאין בהן גרעין שליטה.

<רוני טלמור: המחשבה הראשונה הייתה לא להטיל בכלל חובה, או לפחות זאת הבקשה שקיבלנו, לאפשר המשך כהונה של הדח"צים.

<רוני טלמור: חשבנו שכיוון שאותם דירקטורים מלכתחילה התגייסו לתקופה של שלוש שנים, וכיוון שבאמת החברה נותרת ציבורית ולא הופכת להיות פרטית, נכון לאפשר להם תקופה של סדר גודל של שנה או עד סוף תקופת הכהונה.

<רוני טלמור: כדי לא ליצור תקלה שהשנה הזאת מסתיימת בין אספות כלליות, ואז נותרת שאלה לגבי הרכב הדירקטוריון יצרנו מנגנון שמדבר על עד האספה הכללית השנייה, כדי שבאותה אספה כללית ואילך אפשר יהיה לאשר את הרכב הדירקטוריון.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים להוסיף משהו או שתשובתה היא מספקת?

ניסן סלומינסקי: אותנו זה מספק.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אם אין שום הערות אז אנחנו נצביע.

יואב קיש: רגע, אני רוצה להתייחס.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יואב קיש: אני רוצה להצטרף לדבריך, יושב-ראש הוועדה, שאמרת בפתיחה, ולברך גם את משרד המשפטים על המהלך הזה.

יואב קיש: אני חושב שיש לנו משימה לאומית לדאוג להקלת רגולציה, לשחרור חסמים, גם בבורסה המקומית שלנו, שזה נושא שאתם אולי באופן עקיף שייכים אליו, אבל גם - - -

<אילן פלטו: לא, שייכים באופן ישיר מאוד מאוד.

יואב קיש: ישיר.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אבל אני יודע שיש עוד גורמים שנצטרך להוביל יחד איתם את המהלך הזה, בוודאי ובוודאי בכל מה שקשור לחוק החברות.

יואב קיש: לא כל החברות האלה הן גם ציבוריות היום, אבל עדיין הן כפופות לחוק החברות כחברה ציבורית, בגלל ריבוי החזקת בעלי מניות.

יואב קיש: ולכן נצטרך לחשוב גם על המקום הזה.

יואב קיש: אנחנו בצעד ראשון, בתחילת הדרך, מאוד חשוב, אני מברך עליו.

יואב קיש: אני רק אומר: לא צריך לשכוח שזה הצעד הראשון ויש לנו עוד הרבה ללכת קדימה בעניין הזה.

יואב קיש: תודה.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: רק את שמך לפרוטוקול.

<ניר זוהר: כן, שמי ניר זוהר, אני נשיא WIX, שהיא אחת מאותן חברות ישראליות שנסחרות בנאסד"ק, ומכהן גם כיו"ר פורום חברות הצמיחה, שזו קבוצת חברות שעונה להגדרה בעצם הראשונית שצוינה פה, של חברות שמעוניינות לצמוח בישראל ולא ללכת בהכרח בנתיב של אקזיט, אלא בנתיב של צמיחה וגדילה.

<ניר זוהר: חלק מאותן חברות פורום הן באמת חברות ציבוריות כבר, חלקן הן חברות בוא נאמר שבשנתיים-שלוש הקרובות כנראה שהן יגיעו למעמד הזה גם כן, כי הן כבר בממדים יחסית גדולים.

<ניר זוהר: וכולן מעסיקות מאות עד מאות רבות של עובדים בישראל, וממשיכות לגדול ולייצר פה הרבה הכנסות.

<ניר זוהר: אני רוצה להצטרף פה לדברים של חבר הכנסת קיש, אני רוצה לברך ולהגיד: מה שקורה פה הוא באמת צעד ראשון משמעותי, שהוא גם באמת עוסק קונקרטית בהסרת חסמים, וגם הוא צעד, אני חושב, מאוד משמעותי בבניית אמון, שזה גם מאוד מאוד חשוב בכל התהליך.

<ניר זוהר: אני רוצה גם לציין שבפעילות שלנו בשנה האחרונה ראינו הרבה מאוד היענות גם מגורמים ברשות המבצעת, דרך מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, ומשרד המשפטים ומשרד האוצר, לנסות למצוא את הבעיות ולסייע.

<ניר זוהר: כמו כן, אנשים רבים וטובים בבית הזה, ספציפית חברי הכנסת, גם טרכטנברג וגם קיש שיושבים פה, שהצטרפו לשדולה למען חברות הצמיחה.

<ניר זוהר: ואני מסכים, יש עוד כברת דרך ארוכה לעשות, ואני חושב שהיא תוליד לכולנו תועלת, לא רק מתוך האינטרס הספציפי של החברות, אלא האינטרס הרחב יותר של מדינת ישראל.

<ניר זוהר: אז המון תודה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אצביע.

<אילן פלטו: אגיד מילה, אם בכל זאת כבר.

ניסן סלומינסקי: רציתי להגיד, כי גם מנו ירצה להגיד, אז תגידו את זה כבר בסט השני, זה אותו דבר.

<אילן פלטו: לא ארוך.

יואב קיש: לא נגיד בסט השני.

יואב קיש: אנחנו חוסכים את זה עכשיו, ובסט השני לא נגיד, זו הייתה הכוונה.

<אילן פלטו: אילן פלטו, מנכ"ל איגוד החברות הציבוריות, אני מייצג בעצם פה את החברות הדואליות, שרשומות גם בחו"ל וגם בישראל.

<אילן פלטו: אנחנו מברכים כמובן על ההקלות, יש לנו עוד רשימה לא קטנה של דרישות ובקשות להקלות, שאני חושב שאותו רציונל שחל היום פה יכול לחול גם בחברות אפילו לא דואליות.

<אילן פלטו: חברות ישראליות שנסחרות רק בישראל וללא גרעין שליטה, אפשר להחיל את זה גם עליהן.

<אילן פלטו: או חברות עם גרעין שליטה שנסחרות בחו"ל, גם אפשר להחיל את זה עליהן.

<אילן פלטו: אבל היו לנו כבר, התחלנו בדיונים עם משרד המשפטים.

<אילן פלטו: אני מקווה, אני לא רוצה להפריע כרגע לרצף הזה של ההקלות ואני מקווה שהן יעברו, אבל אני מקווה שמשרד המשפטים ימשיך להיות פתוח ולהיענות לבקשות גם ביתר הדברים.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מצטרפים.

ניסן סלומינסקי: וכמו שאמרתי בהתחלה, מעבר לזה שאני מברך את החברות האלו, אני מקווה שגם אנחנו נדע איך לבנות את הבורסה, להוריד הרבה מהרגולציה.

ניסן סלומינסקי: ומצד שני, איך לבנות, שהבורסה הישראלית תהיה אבן שואבת.

ניסן סלומינסקי: כי יש המון כסף בישראל, בלי סוף.

ניסן סלומינסקי: בגופים המוסדיים יש הון עתק, שלצערי רובו הגדול זורם לחול במקום לזרום לבורסה הישראלית.

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו צריכים לעשות כל מאמץ שהבורסה תבנה את עצמה ותהיה מושכת, בלי קשר לזה שחברות גם יוכלו תמיד להיות דואליות, או כל אחד לבחור למי אנחנו מאפשרים.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז אעלה להצבעה את הסט הראשון.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את תקנות החברות (הקלות לחברות שניירות הערך שלהן רשומים למסחר בבורסה מחוץ לישראל)(תיקון), התשע"ו- 2016.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר אחד הלך, נגמר.

ניסן סלומינסקי: עכשיו הולכים לעשות את השני.

ניסן סלומינסקי: כן.

<רוני טלמור: תקנות החברות (דיווח פרטי רישום וטפסים) (תיקון), התשע"ו-2016.

ניסן סלומינסקי: יש ישיבות שאני עושה לבד, אז זה יותר קל.

יואב בן צור: זה בגלל שיואב קיש פה, הוא הגיע ראשון.

<רוני טלמור: התקנות הבאות עוסקות באפשרות של חברות להגיש לרשם החברות תקנונים והסכמי שעבוד בשפה האנגלית.

<רוני טלמור: התקנות האלה חשובות כמובן לחברות שנסחרות בחו"ל, לאו דווקא בבורסות שדיברנו עליהן קודם, אבל הן חשובות גם לחברות ישראליות שפועלות בישראל, גם משום שלפעמים משקיעים בישראל מעוניינים מכל מיני סיבות שמסמכי היסוד של החברה יהיו באנגלית, משום ששעבודים של חברות שפועלות בחו"ל לפעמים נעשים בשפה האנגלית, והשפה האנגלית היא כידוע שפת עסקים בין-לאומית, שמדינות רבות מכירות בה לצרכי המרשם שלהן, גם אם זאת לא שפה רשמית באותה מדינה.

<רוני טלמור: בישראל במשך די הרבה שנים, בעצם עד לפני כמה שנים, הייתה עמדה של משרד המשפטים שניתן להגיש את המסמכים בעברית בלבד, משום שרק עברית וערבית הן שפות רשמיות, ואנגלית כידוע כבר אינה שפה רשמית מזה למעלה מ-60 שנה.

<רוני טלמור: אבל כבר לפני יותר מעשר שנים התחלנו לקבל פניות של גורמים מהשוק, מהעולם העסקי, שהדרישה הזאת להגיש את המסמכים בעברית יוצרת עיוותים, יוצרת דרישות מוזרות של נגיד בנקאים זרים לחתום על מסמכי שעבוד שהם תרגום של המסמך באנגלית כדי להגיש לרשם החברות, של עקיפה של החוק דרך זה שמאמצים תקנון בעברית ויום אחרי זה מחליפים אותו בתקנון באנגלית לאחר רישום החברה, ודברים כאלה.

<רוני טלמור: אני צריכה לומר שהגשנו תקנות דומות לאלה ברוח דומה לוועדה, אם אני זוכרת, בשנת 2010.

<רוני טלמור: הגשנו בעצם פעמיים את התקנות האלה, ובשעתו הוועדה לא הסכימה לאשר את התקנות, בשל הנימוק של שמירה על השפה העברית, על מעמד השפה העברית כשפה רשמית.

ניסן סלומינסקי: יואב, צריך להגיד לאורן חזן שיגיש הצעת חוק בנושא של השלטת השפה העברית ברחבי העולם.

יואב בן צור: שתיחשב לשפה רשמית בין-לאומית.

יואב קיש: אמסור לו.

יואב בן צור: אתה יודע שיש מחקר שכל השפות בעצם נובעות מהשפה העברית?

יואב בן צור: אבל בהזדמנות.

<רוני טלמור: העמדה שלנו היא כמובן שאין כל כוונה לפגוע במעמד של השפה העברית, שמעמדה מובטח ושמור, אבל בעולם העסקים לשפה האנגלית יש חשיבות.

<רוני טלמור: ועל מנת להקל על פעילות עסקית צריך להקל גם על השימוש באנגלית אל מול המרשם.

ניסן סלומינסקי: אני מבין אבל שהנֶסח או הדברים הרלוונטיים תמיד יהיו בעברית.

<רוני טלמור: אתייחס תיכף לשאלה הזאת.

<רוני טלמור: אז בעצם הרעיון הוא לאפשר שתקנון חברה והסכם השעבוד יהיו באנגלית.

<רוני טלמור: ההקפדה שהתקנות יוצרות זה שהטפסים שאותם ממלאים ומגישים לרשם ימולאו בעברית בלבד.

<רוני טלמור: האנגלית תהיה במסמכים הנלווים.

<רוני טלמור: לתקנון יצורף תרגום לעברית, אבל התרגום לא צריך להיות תרגום נוטריוני, זה תרגום נוחות בלבד, וגם תופיע עליו אמירה ברוח הזאת.

<רוני טלמור: חשוב לומר עוד, שהתקנות האלה לא יחולו על חברה לתועלת הציבור, שכמו עמותות כפופה לפיקוח מחמיר יותר, כולל בקרה יותר קפדנית של תוכן התקנון ואופן הניהול השוטף שלה, ולכן שם גם מבחינת הרגולציה, גם מבחינת הציבור של תורמים ושל נהנים, חשוב שהפעילות תהיה בשפה העברית.

<רוני טלמור: מה שהתקנות קובעות זה שהרשם, כאשר הוא מקבל טופס שצורפו לו מסמכים באנגלית, ירשום במרשם את מה שכתוב בעברית.

<רוני טלמור: כל אדם רשאי להסתמך על הפרטים שנרשמו בעברית, ואין חובה לבחון את המסמכים שהוגשו.

ניסן סלומינסקי: וזה מה שמחייב?

<רוני טלמור: כן.

<רוני טלמור: חוק החברות קובע שלחברה יש אחריות אזרחית לתוכן של המידע שהיא מגישה לרשם החברות, לתקינות שלו.

<רוני טלמור: ובעצם אנחנו מתבססים על זה, על אותה אחריות, שהחברה צריכה לקחת על עצמה, שכאשר היא מודיעה לרשם ולציבור מה נאמר באותו תקנון או מה נאמר באותו הסכם שעבוד, שהיא בדקה את עצמה ועושה את זה בצורה מהימנה.

<רוני טלמור: ולכן מותר להסתמך על האמור בעברית על-פי הטפסים בעברית.

<רוני טלמור: וכמו שאמרתי קודם, יהיה תרגום לעברית, אבל התרגום אינו מחייב אלא הוא לצרכי נוחות בלבד.

<אייל גלובוס: אולי, אדוני, אוסיף משפט אחד.

<אייל גלובוס: עורך-דין אייל גלובוס ראש רשות התאגידים.

<אייל גלובוס: נעשה כאן איזון בין רצון מצד אחד לתת שירות איכותי לציבור, לתת את המידע כמובן בעברית בישראל לציבור הרחב, לבין רצון לאפשר לחברות עצמן שפעילות בזירה אחרת מבחינת השפה, להקל עליהן בפרוצדורות ובתהליך.

<אייל גלובוס: אבל, שוב, כאשר למעשה מבחינת הרישום במרשם החברות, הרישום והפרטים החשובים והמידע הבסיסי נמצא בעברית, והחברה בעצם מתחייבת למעשה לגבי המידע הזה.

<אייל גלובוס: וזה כאן האיזון שעשינו בין הדברים.

<אייל גלובוס: וכמו שחברתי ציינה גם, לא הקשינו מבחינת הבירוקרטיה בדברים כמו תרגום נוטריוני וכדומה, אבל איזשהו תרגום שאנחנו מכנים אותו בשפה הלא משפטית כתרגום נוחות בלבד לצורך הציבור הרחב.

ניסן סלומינסקי: יפה.

ניסן סלומינסקי: עוד מישהו מהממלכה רוצה לומר?

אלעזר שטרן: חשוב גם לציין שהוספתם, גם שיניתם חלק מהטפסים וכו'.

<רוני טלמור: כן, יש גם התאמה של חלק מהטפסים.

<סיגל גולן עתיר: עורכת-דין סיגל גולן עתיר, סגנית ראש רשות התאגידים לנושא העסקי.

<סיגל גולן עתיר: אני רוצה להוסיף, שבהזדמנות זאת, אגב התיקון של הנושא של האנגלית, הוספנו מספר טפסים שנכון ששירותית הוספנו אותם כבר לפני כמה שנים, כי ראינו שיש צורך מבחינת הציבור, למשל אם הרבה פעמים נאלצנו לדחות רישום של חברה בגלל שלא היו שמות חלופיים וזה לא היה בטופס בתקנות, באופן וולונטרי הוספנו לציבור אפשרות, למי שרוצה כמובן, זה לא מחייב, להוסיף פרטים בטופס, על מנת לאפשר לנו את שיפור השירות ודחייה של פחות בקשות.

<סיגל גולן עתיר: ולכן הנושאים האלה גם מעוגנים במסגרת התקנות הנוכחיות.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, תודה.

ניסן סלומינסקי: חברי חברי הכנסת, מנו, זו ההזדמנות.

מנואל טרכטנברג: כן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד, הצעד הזה, שנראה כמשהו טכני פעוט, יש לו משמעות מרחיקת לכת.

מנואל טרכטנברג: אנחנו חיים בעולם גלובלי, ואנחנו רוצים להיות במגרש הזה, ואנחנו רוצים לאפשר, ככל שניתן, את אותו שילוב בין להיות בארץ, לגדול בארץ, לצמוח בארץ, ויחד עם זאת להיות מחוברים לעולם.

מנואל טרכטנברג: ועל כן העניין של השפה הוא קריטי.

מנואל טרכטנברג: עכשיו, אני מכיר היטב את הנושא הזה של הדילמות באשר לשפה מהעולם של האקדמיה.

מנואל טרכטנברג: שמה הרי גם השפה השלטת היא האנגלית, אבל אנחנו במדינת ישראל וצריך למצוא את האיזונים.

מנואל טרכטנברג: וגם שמה, אני כראש הוות"ת כדי למצוא, בשיתוף דרך אגב עם האקדמיה ללשון העברית, כדי למצוא את האיזון בין שני העולמות.

מנואל טרכטנברג: ניתן.

מנואל טרכטנברג: זה צעד ראשון, אני מברך עליו.

מנואל טרכטנברג: צריך לשמור על האיזון, כפי שנאמר, ואני חושב שבהצעה זה ישנו.

מנואל טרכטנברג: רק אציין עוד משהו.

מנואל טרכטנברג: תראה, אחרי 67 שנה אנחנו מרגישים שהשפה העברית אכן תוססת וחיה ואין איום עליה.

מנואל טרכטנברג: ולכן אנחנו יכולים להרשות לעצמנו את זה.

מנואל טרכטנברג: אם אתה בתהליך עדיין של גדילה, ואין לך את הביטחון העצמי, ואתה חושש מאימפריאליזם של האנגלית וכו', אז אתה לא שש לעשות את זה.

מנואל טרכטנברג: זה לא המצב כיום.

מנואל טרכטנברג: ועוד נקודה מעניינת.

מנואל טרכטנברג: בצרפת, שהם קנאים לגבי השפה הצרפתית - - -

ניסן סלומינסקי: רציתי לשאול את זה על צרפת.

מנואל טרכטנברג: הם קנאים, מרגישים שהם במאבק, בקרב מאסף כנגד האנגלית.

מנואל טרכטנברג: באקדמיה ובעסקים התחילו לשנות את הכללים.

יואב קיש: הם כבר הורידו הילוך.

מנואל טרכטנברג: כן, זה מדהים הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: צרפת של דה-גול ואחרים, הייתה באידאולוגיה התנגדות לאנגלית.

מנואל טרכטנברג: בדיוק.

יואב קיש: זה השתנה.

מנואל טרכטנברג: וזה השתנה.

ניסן סלומינסקי: הצעירים כבר היום מדברים גם אנגלית.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: לכן אני אומר:

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא צרפת - - -

ניסן סלומינסקי: צריך לזכור, פעם צרפתית הייתה השפה האימפריאליסטית.

ניסן סלומינסקי: בטח שבאקדמיה, בטח שבתרבות מה שנקרא.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: ובדיפלומטיה וכו' וכו', וזה השתנה.

מנואל טרכטנברג: ומכיוון שיצאתי מוועדה אחרת, כי אני מייחס הרבה חשיבות למה שקורה כאן כרגע, תרשה לי מילה אחת.

ניסן סלומינסקי: ההיפך, אמרתי.

ניסן סלומינסקי: ידעתי שתרצה.

מנואל טרכטנברג: כן, תודה.

מנואל טרכטנברג: תראה, שוב פעם, מה שקורה כאן זה שינוי תקנות מתוך מגמה להקל על החברות האלו.

מנואל טרכטנברג: זה נראה טכני.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, באחריות, כמי שמעורב בנושא של החדשנות, המו"פ, בארץ הרבה מאד שנים, זו תחילתו של תהליך שהוא לא פחות ממהפכני.

מנואל טרכטנברג: אם נצליח באמצעות הצעדים האלה לגרום לך לתמרץ ולעודד חברות סטרט-אפים מיזמים מדהימים לגדול בארץ, להתפתח בארץ, לראות כייעוד שלהם הצמיחה כאן ולא האקזיט המהיר בחו"ל, תהיה פה מהפכה כלכלית, לא פחות.

מנואל טרכטנברג: אמרתי את זה לאחרונה, וזכיתי, במירכאות, לביקורת קשה מאוד, אמרתי שאקזיטים זה לא חזות הכול.

מנואל טרכטנברג: ולא יצאתי כנגד האקזיטים, אמרתי: רבותי, יש גם אלטרנטיבות.

יואב קיש: אז קיבלת ביקורת, כי הציגו את זה כאילו אתה יוצא נגד האקזיטים.

יואב קיש: כך אני ראיתי.

מנואל טרכטנברג: בדיוק, נכון.

מנואל טרכטנברג: וציטטו אותי לא נכון.

מנואל טרכטנברג: לא חשוב.

יואב קיש: אחרת לא היית מקבל כותרת, מנו.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע שאני לא מחפש כותרות.

מנואל טרכטנברג: והנקודה היא שאנחנו צריכים לשאוף לכך, שההיי-טק המדהים, המזהיר, שפיתחנו בארץ, יתרום מעבר להיי-טק עצמו, שזה אי בתוך מדינת ישראל, למשק כולו, לשכבות רחבות בציבור.

מנואל טרכטנברג: מה שקורה כאן עם חברות הצמיחה, אני רוצה לציין, זה התחיל מהם, זה לא התחיל מאתנו.

מנואל טרכטנברג: הדברים האלה, אתה לא יכול בחקיקה לגרום להם שיקרו.

מנואל טרכטנברג: זו הייתה יוזמה שלהם, של חברות שהחליטו, של צעירים מבריקים שהחליטו: זה המקום שלנו, זה הבית שלנו, כאן אנחנו רוצים לגדול.

יואב קיש: ותנו לנו לחיות.

מנואל טרכטנברג: תנו לנו לחיות, בדיוק ככה.

מנואל טרכטנברג: ואז חבר הכנסת קיש ואני חברנו יחד.

מנואל טרכטנברג: זו לא פוליטיקה, לא כלום, טובת העניין נטו.

מנואל טרכטנברג: ומנסים לעזור.

מנואל טרכטנברג: וזה התפקיד של הכנסת, לעזור לכך שאותה עוצמה יזמית חדשנית שיש במדינת ישראל תיטיב עם המשק הישראלי כולו.

ניסן סלומינסקי: יפה.

ניסן סלומינסקי: אין צורך להוסיף אפילו מילה על זה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז נצביע על תקנות החברות (דיווח, פרטי רישום וטפסים) (תיקון), התשע"ו-2016, כפי שפירטת, אז אין צורך לקרוא את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד? ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

יואב קיש: נשאר עוד אחד, לא?

ניסן סלומינסקי: עכשיו השלישי, כן.

<רוני טלמור: לפני שאציג את הסט השלישי, אני רק רוצה לומר לחבר הכנסת פרופ' טרכטנברג ולחבר הכנסת קיש, שאנחנו בהחלט בוחנים ושוקלים עוד אפשרויות להקלות נוספות.

<רוני טלמור: בימים האחרונים, בשבוע-שבועיים האחרונים קיבלתי כמה פניות שלא הספקנו להביא אותם לרמת עיבוד מספיקה גם מבחינת שימוע הציבור כדי להציג אותן היום, אבל בהחלט כשדברים יבשילו לא נהסס להביא.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו גם נעבוד בפגרה, רוני, אז - - -

<רוני טלמור: אני רוצה גם להודות לחברים מרשות התאגידים וחברים מרשות ניירות ערך, יש פה את עורכת-הדין צפנת מזר, שמלווים אותנו בצורה אדוקה ותומכת ומסייעת וביחסי עבודה נהדרים תמיד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו חייבים לך משהו.

<אייל גלובוס: אני מקווה.

<אייל גלובוס: תודה רבה, אדוני.

<רוני טלמור: התקנות הבאות הן תקנות החברות (הקלות בעסקאות עם בעלי עניין) (תיקון מס' 2), התשע"ו-2016.

<רוני טלמור: התקנות האלה מצטרפות לתקנות שהוועדה אישרה לפני כמה שבועות.

<רוני טלמור: הן הופרדו משום שהרעיון המרכזי בתקנות האלה נבע מהערות שקיבלנו מפורום חברות הצמיחה, שאחת הטענות שלהן הייתה שחברות ישראליות שנסחרות בחו"ל נאלצות לכנס את האספה הכללית יותר מאשר חברות זרות, חברות אמריקניות, בגלל הדרישות הרבות שיש בחוק החברות להביא דברים לאישור האספה הכללית.

<רוני טלמור: בישראל יש אסדרה לגבי אספות כלליות, בעיקר מאז שהוכנסה לשימוש מערכת ההצבעות האלקטרוניות, שמוזילה מאוד את העלות של כינוס אספה, למרות שכמובן יש עלויות שהן לא רק עלויות כספיות אלא סיכונים נוספים שכרוכים בכינוס אספה.

<רוני טלמור: כאשר מדובר בחברות אמריקניות הפרוצדורה לכינוס אספות עד היום בארצות-הברית היא מאוד מאוד מסורבלת, היא כרוכה במשלוח פיזי של חומר ובעלויות כספיות מאוד גבוהות.

<רוני טלמור: ולכן חברה שנאלצת לזמן אספות כלליות בתדירות גבוהה יותר בעצם נושאת בעלויות נכבדות יחסית לחברה שנסחרת בחו"ל.

<רוני טלמור: כאשר ניסינו לבחון את הנושאים שבגללם נאלצת חברה לזמן אספה כללית נוספת בין שתי אספות שנתיות, נושא מרכזי שעלה היה הנושא של אישור תנאי כהונה והעסקה, כאשר יש חילופין של מנכ"ל או של דירקטור במהלך השנה.

<רוני טלמור: אני חושבת שלגבי מנכ"ל זה יותר ברור שתקופת הכהונה שלו לא צריכה להיות צמודה לאספה השנתית.

<רוני טלמור: דירקטורים בדרך כלל, כמו שציינתי גם קודם, מתמנים מאספה לאספה, אבל יש מקרי ביניים שבהם דירקטור מסיבה כזאת או אחרת נאלץ לעזוב, וצריך להשלים את הרכב הדירקטוריון.

<רוני טלמור: בהרבה מאוד חברות יש נוהג שהדירקטוריון עצמו יכול למנות דירקטור עד האספה הכללית הבאה, אבל ברגע שהתגמול שלו טעון אישור אספה, אז בעצם היתרון הזה הולך לאיבוד.

<רוני טלמור: המטרה של התקנות האלה היא להסמיך את החברה, בעצם את ועדת התגמול והדירקטוריון של החברה, לאשר תנאי כהונה והעסקה של מנהל כללי או של דירקטור עד האספה השנתית הבאה, או עד האספה הקרובה אם היא שנתית או כונסה למטרה אחרת, בעצם בשלושה תנאים.

<רוני טלמור: התנאי הראשון הוא אישור של תנאי הכהונה וההעסקה בידי ועדת הגמול והדירקטוריון.

<רוני טלמור: התנאי השני הוא שאותם תנאי כהונה תואמים את מדיניות התגמול של החברה.

<רוני טלמור: והתנאי השלישי הוא שאותם תנאי כהונה והעסקה אינם מטיבים לעומת תנאי הכהונה וההעסקה של מי שכיהן קודם באותו תפקיד.

<רוני טלמור: זאת אומרת, אם ממנים מנכ"ל חדש, לא רק שהשכר שלו תואם את מדיניות התגמול, אלא גם אינו עולה על השכר של מי שהוא מחליף כמנכ"ל.

<רוני טלמור: בתנאים האלה אין צורך להביא את תנאי הכהונה לאישור האספה הכללית אלא באספה השנתית הבאה.

ניסן סלומינסקי: עדיין האספה יכולה לא לקבל את זה, נכון?

<רוני טלמור: אם האספה לא תקבל - - -

ניסן סלומינסקי: אז כאילו הוא צריך להחזיר את הכסף?

<רוני טלמור: הוא לא יצטרך להחזיר.

<רוני טלמור: מה שניתן לו ניתן, והוא בעצם יצטרך את האישור רק ממועד האספה הכללית ואילך.

ניסן סלומינסקי: זה לא פשוט.

ניסן סלומינסקי: זה נושא - - -

יואב קיש: יש לי רק שאלת הבהרה.

יואב קיש: לפי החוק האמריקני אין צורך באספת בעלי מניות במקרים האלו?

<רוני טלמור: כן.

יואב קיש: ובחוק הישראלי יש צורך.

יואב קיש: זה ההבדל.

<רוני טלמור: הצורך לאשר שכר דירקטורים קיים בחוק מאז חקיקתו.

<רוני טלמור: לגבי מנכ"ל, הצורך באישור אספה כללית לשכר הוסף בתיקון 20.

יואב קיש: מתי?

<רוני טלמור: 2013.

<רוני טלמור: בעצם זה עמוד תווך בתיקון 20.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, מנכ"ל יכול להיות דירקטור?

<רוני טלמור: כן.

ניסן סלומינסקי: בישראל גם?

<רוני טלמור: כן.

יואב קיש: אני חייב להגיד, כיוון שאספות כלליות לא קורות פעם בחמש שנים או שלוש שנים, קורות הכי גרוע פעם בשנה, לא רואה למה לשים את המגבלה הזאת.

יואב קיש: אז יעבוד חצי שנה בין לבין – כי מה קורה?

יואב קיש: מגיע מנכ"ל מחדש, בעצם לא היטבת.

יואב קיש: כי יכול להיות שבמקרים מסוימים הוא באמת יהיה תחת אותו סל שכר של המנכ"ל הקודם, אבל כל דבר לגופו, יכול להיות שיותר.

<רוני טלמור: אם רוצים יותר, יעשו אספה ויאשרו לו יותר.

יואב קיש: אבל למה?

יואב קיש: זה יחכה עוד כמה חודשים, והוא יקבל היתר לתקופה הזו.

יואב קיש: הרי כסף משמעותי בכמה חודשים, לא תהיה פה איזה מהפיכת עולם.

יואב קיש: ואחרי כמה חודשים או שיקבל את אישור האספה או שלא.

יואב קיש: לא יודע, נראה לי, הייתי מקל, לא מחמיר.

ניסן סלומינסקי: השאלה שלי היא אחרת.

<רוני טלמור: אתה אומר כל שכר?

יואב קיש: כן, בשביל מה?

יואב קיש: הרי מדובר על תקופה קצרה.

יואב קיש: יש פה אינטרס, אנחנו מדברים על חברות בלי גרעין שליטה הרי.

<רוני טלמור: לא.

<רוני טלמור: אנחנו מדברים פה על כל חברה.

<רוני טלמור: סליחה, לא הסברתי את זה מספיק טוב.

<רוני טלמור: התקנות האלה באו לעולם בגלל בקשה שנגעה לחברות שנסחרות בחו"ל.

יואב קיש: זה רק על הדואליות או לא הדואליות?

<רוני טלמור: אבל ההחלטה שלנו הייתה לתת את ההקלה הזאת לכלל החברות.

יואב קיש: אה.

יואב קיש: גם בארץ?

<רוני טלמור: כן.

<רוני טלמור: לא הסברתי את זה טוב.

יואב קיש: רגע, מדובר על חברות דואליות או לא רק?

<רוני טלמור: כל החברות.

<רוני טלמור: גם וגם.

אלעזר שטרן: כל החברות.

יואב קיש: לא, אז פה יש לך בעיה.

יואב קיש: תראי, ברגע שאנחנו יוצאים מהחברות הדואליות ואנחנו מתעסקים בחברות ציבוריות בישראל, העולם הוא אחר.

ניסן סלומינסקי: לא, יש לי אבל שאלה.

ניסן סלומינסקי: אם זה מותנה באישור של שלושת הגופים – נכון?

<רוני טלמור: כן.

ניסן סלומינסקי: ואישרו שני הגופים הראשונים, אנחנו אומרים: יכהן עד שתהיה האספה.

ניסן סלומינסקי: אז נניח אם לוקחים דירקטור או מנכ"ל, בדרך כלל לוקחים אדם, אם זה חברות רציניות, לוקחים אדם רציני.

ניסן סלומינסקי: האדם הזה צריך לעזוב מקום עבודה, מה שאנחנו רואים, לוקחים מישהו שהוא מנכ"ל באיזו חברה מכובדת ומציעים לו משהו יותר טוב, והוא מתחיל לעבוד פה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הוא צריך לעזוב את עבודתו הקודמת, הוא צריך לעשות הרבה דברים, ומבטיחים לו מה שמבטיחים לו דרך ועדת התגמול והדירקטוריון.

ניסן סלומינסקי: והנה, כעבור שלושה או ארבעה חודשים מגיעה האספה הכללית ולא מאשרים, והאיש נשאר קרח מכאן ומכאן.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הוא איבד את עבודתו הקודמת ועכשיו גם יכול להיות שהוא יצטרך את העבודה, כי הם לא יאשרו את התנאים שהוא רצה או בכלל לא יאשרו אותו, אז הוא יצטרך לעזוב.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אנחנו שמים אנשים במצב שהוא לא פשוט, או את האספה במצב שכאילו היא נאלצת לעשות, כי יגידו לה: מה, אחרי ששני הגופים אישרו תפגעו באיש?

ניסן סלומינסקי: אבל בעיקר הפגיעה יכולה להיות באיש עצמו, שהוא יכהן שלושה-ארבעה חודשים ו - - -

<רוני טלמור: אתה צודק.

<רוני טלמור: המחוקק הראשי כבר נתן דעתו לשאלה שאתה מעלה במסגרת תיקון 20 עצמו.

<רוני טלמור: בעצם יש כאן הבחנה בין מועמד שמגיע לחברה מבחוץ לבין מועמד שהוא לא לגמרי חיצוני.

<רוני טלמור: זה יכול להיות סמנכ"ל שהתקדם או אדם שקשור באיזשהו אופן לבעל השליטה או לחברה.

<רוני טלמור: החוק קובע כבר היום שוועדת התגמול רשאית לפטור מאישור האספה הכללית עסקה עם מי שמועמד לכהן כמנהל כללי של החברה, אם מתקיימת בו אי תלות כמו של דירקטור חיצוני, זאת אומרת שום זיקה לחברה.

<רוני טלמור: מביאים מישהו חדש שעוזב עבודה אחרת - - -

ניסן סלומינסקי: אז מספיק האישור של שני הגופים?

<רוני טלמור: של האספה הכללית, כן.

<רוני טלמור: ואז זה מספיק.

ניסן סלומינסקי: לא צריכים את האספה הכללית?

<רוני טלמור: בתנאי שתואם את מדיניות התגמול, ובתנאי שהוא באמת מועמד חיצוני, שכפי שאתה אומר, סביר להניח שלקח איזשהו סיכון לגבי עבודה קודמת וכו', על מנת לבוא לחברה, ולא רצו להעמיד אותו בפני - - -

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אז זה כבר דבר שהוא לכתחילה?

<רוני טלמור: אנחנו משלימים פה למצבים אחרים.

ניסן סלומינסקי: רגע, זה דבר שהוא לכתחילה?

ניסן סלומינסקי: אז ממילא ביטלנו את האישור של האספה לגבי מנכ"ל שהוא חיצוני?

<אילן פלטו: כן.

<אילן פלטו: לא, רק בתנאי - - -

אלעזר שטרן: לא, אבל, רוני, השאלה גם כמה זה מעשי, תקני אותי אם אני טועה, אבל בדרך כלל בחברות עם בעל שליטה מי שדומיננטי בהבאת המנכ"ל זה יהיה בעל השליטה.

אלעזר שטרן: ואז הסעיף שדיברת לא יהיה רלוונטי, כי המנכ"ל לא יהיה אדם שיכול להיות מוגדר כדח"צ.

<רוני טלמור: זה נכון.

ניסן סלומינסקי: אם הוא חיצוני ואין לו קשר?

<רוני טלמור: זאת אומרת, כאשר אנחנו מבקשים מועמד לגמרי חיצוני, רוצים להביא מה שנקרא "טאלנט", כוכב.

אלעזר שטרן: לא, כי הרבה פעמים בעל השליטה רוצה להביא מנכ"ל, ואז הפטור הזה לא - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אם הוא מביא אבל מנכ"ל, שהוא אדם רציני וכו', שאין לו שום קשר אתו, רק בעל השליטה רוצה אותו בגלל שהוא אדם טוב, אז זה כן.

אלעזר שטרן: אם אין לו שום קשר אותו, אז כן.

<רוני טלמור: הפטור הזה מצומצם פעמיים, פעם אחת באמת משום שברגע שיש זיקה הפטור הזה לא חל.

<רוני טלמור: ופעם שנייה משום שהוא כפוף למדיניות התגמול.

<רוני טלמור: כשמביאים כוכב, לפעמים המחיר הוא שרוצים לשלם לו שכר שחורג ממדיניות התגמול.

<רוני טלמור: במקרה כזה גם כן אי-אפשר ליהנות מאותה הקלה שבחוק.

<רוני טלמור: אגב, גם לא מהקלה שמוצעת כאן, גם ההקלה שלנו מותנית בעמידה במדיניות התגמול.

<רוני טלמור: אנחנו מדברים על מצבים אחרים.

<רוני טלמור: זה יכול להיות סמנכ"ל שרוצים לקדם אותו לתפקיד מנכ"ל וכו'.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

<רוני טלמור: זאת אומרת, מצבים נוספים בתנאים קצת - - -

ניסן סלומינסקי: במצב שבאמת יש את הדילמה הזאת, את אומרת שפטרתם אותו מאישור של האספה בהתניה הזאת.

<רוני טלמור: בדיוק.

<אילן פלטו: רק אם הוועדה חושבת שזה עלול לסכל, האישור.

<אילן פלטו: לא בכל מצב.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה עוד?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אני חושב שחוץ מזה צריך גם להסב את תשומת הלב, שלפחות לגבי דירקטורים שמתמנים בדרך כלל לשנה, לא דירקטורים חיצוניים, הדבר הזה, יש בו משהו קצת מוזר.

אלעזר שטרן: כי יכול, אם התחלף דירקטור או עזב דירקטור מסיבה כלשהי חודש-חודשיים אחרת האספה הכללית הקודמת, יוצא שהוא יכהן את רוב תקופת הכהונה שלו עד האספה הכללית הבאה, על סמך נקרא לזה האישור ביניים הזה.

אלעזר שטרן: זה קצת מוזר.

ניסן סלומינסקי: מה האפשרות האחרת?

אלעזר שטרן: לכנס את האספה הכללית.

ניסן סלומינסקי: בגלל דירקטור שיצא, לכנס אספה, אם זה סיפור - - -

אלעזר שטרן: אם זה חברה בחו"ל זה באמת סיפור.

אלעזר שטרן: אם זה חברה בארץ, עם כל ההצבעות האלקטרוניות שיש וכו' - - -

יואב קיש: לא, אבל הם לא עשו הפרדה.

<אילן פלטו: עם כל הכבוד, ההצבעה האלקטרונית לא הפחיתה מהעלויות, היא הוסיפה לעלויות.

<אילן פלטו: היא לא באה במקום, יש את ההצבעה הרגילה והאלקטרונית.

<אילן פלטו: שלא תחשוב שרק אלקטרונית, יש הצבעה רגילה ואלקטרונית.

ניסן סלומינסקי: רגע, רוני, מה התחלת להגיד?

<רוני טלמור: חברות בארץ נאלצות לפעמים לעשות יותר מאספה בשנה.

<רוני טלמור: אנחנו מדברים פה עד האספה הקרובה, לא עד האספה השנתית בהכרח.

<רוני טלמור: זאת אומרת, אם יש אספה קרובה יותר במהלך השנה, זה יהיה עד לאותה אספה.

<רוני טלמור: שוב, יהיה צריך באותה אספה קרובה להביא את הנושא לאישור האספה.

<צפנת מזר: רוני, ואם אפשר להוסיף עוד מילה.

ניסן סלומינסקי: רק שמך ותפקידך.

<צפנת מזר: עורכת-דין צפנת מזר מרשות ניירות ערך.

<צפנת מזר: ממילא גם שכר דירקטורים, כאשר הוא נעשה לפי תקנות גמול הדח"צים לא מצריך אישור האספה הכללית גם ככה.

<צפנת מזר: אז רק במקרים חריגים של שכר דירקטורים שהוא גבוה מהסכומים שקבועים בתקנות בכלל יהיה צריך את האישור הזה באספה הכללית הקרובה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, דירקטורים בישראל מקבלים שכר או רק תגמול פר ישיבה, חוץ מאלה שנמצאים בוועדת הביקורת וועדת הכספים שהם עובדים הרבה?

<צפנת מזר: הם מקבלים גם וגם, גם גמול שנתי וגם גמול פר ישיבה.

<צפנת מזר: אבל אם זה לפי סכומים ספציפיים שקבועים בתקנות, שהם הסכומים המותרים לדירקטורים חיצוניים, גם לדירקטורים רגילים לא צריך לאשר את השכר.

<צפנת מזר: וזה בחלק משמעותי מהמקרים גם בחברות שיש בהן בעל שליטה, זה השכר שניתן לדירקטורים.

יואב קיש: אני מודה שזה שלא עשינו הפרדה, כמו שעשינו קודם בנושא הראשון על חברות דואליות, ובעצם הלכנו על חברות ציבוריות, אני חושב שבמידה מסוימת אולי פספסנו משהו, אלא אם אתם באמת חושבים שההקלה הזו נדרשת גם לחברות הישראליות ואם התשובה היא כן אז אני באמת רואה את נושא הזהירות כנושא משמעותי, ולכן אני מצטרף להנחיה של המנכ"ל, למרות שבמקרים אחרים אז הייתי אומר שגם בעניין הזה הייתי נותן לזה את הפטור עד לאספה הבאה, אבל אני מבין את הזהירות.

יואב קיש: אני רק חושש שאנחנו מפסידים פה במקומות מסוימים, שאולי רצינו להקל ולא הצלחנו.

<אילן פלטו: אפשר היה להוסיף: לא בדיוק, אלא לא שונה מהותית מהשכר הקודם.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: יכול להיות שזה יקל.

יואב קיש: כי בסופו של דבר אם בסוף - - -

ניסן סלומינסקי: לא שונה מהותית אתה מסתבך.

ניסן סלומינסקי: מה זה מהותית?

יואב קיש: למה?

<אילן פלטו: ואם נתן לו עוד 5%, אז כבר צריך לרוץ לאספה הכללית?

ניסן סלומינסקי: ואם 10%?

יואב קיש: או שבעצם המשמעות היא שאתה יכול להגיד למנכ"ל: שמע, אלה התנאים עד לאספה הכללית, ובאספה הכללית אלה התנאים שנביא לאישור.

יואב קיש: וזה לא כזה נורא - - -

<אילן פלטו: באופן עקרוני, גם אם המנכ"ל מתעקש, אתה יכול אז להביא את זה כן לאישור.

<אילן פלטו: לא מונעים ממך להביא את זה לאישור היום, נותנים לך אפשרות - - -

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: אז אני חושב שזה בסך הכול מאוזן.

<רוני טלמור: אני מבקשת רק לענות לך בעוד דבר אחד שהוא חשוב.

<רוני טלמור: הדיון היום, המוקד שלו הוא הקלות לחברות ישראליות שנסחרות בחו"ל.

יואב קיש: זה כבר לכולם.

<רוני טלמור: אבל היו פה שלושה דיונים קודמים, שעסקו בשורה ארוכה של הקלות ששרת המשפטים קידמה, במטרה להקל גם על חברות שנסחרות בישראל, שכידוע מצב הבורסה בישראל - - -

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: את לא צריכה להוסיף דברים.

<רוני טלמור: ולכן, כאשר ניסחנו את התקנות האלה ראינו את שני האינטרסים מול עינינו.

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: את קולך לא שמענו בתקנה האחת שלא סגרנו, נושא של כמות של ועדת המאזן מה שנקרא.

<אילן פלטו: הנה, עכשיו יש לנו - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא שמענו קולך, שמענו רק את קולם של רואי החשבון.

<אילן פלטו: לא, גם הבעתי את דעתי.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, שמה צריך עוד לסגור את זה.

<אילן פלטו: מתי אתה מביא את זה - - -

ניסן סלומינסקי: נעשה את זה, בעזרת השם, בפגרה.

ניסן סלומינסקי: רציתם לומר משהו?

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו – מי בעד לאשר את תקנות החברות (הקלות בעסקאות עם בעלי עניין)(תיקון מס' 2), התשע"ו-2016?

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: בעד אישור התקנות – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם, אנשי הממלכה.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

<רוני טלמור: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה, אילן.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

ניסן סלומינסקי: וחבר'ה, שוב, אנחנו נותנים לכם את ברכת הדרך - - -

<אילן פלטו: שיבואו להירשם בישראל גם תגיד.

ניסן סלומינסקי: זה מה שאמרתי להם גם בפגישה ככה, שנשמח שיהיו דואליות מה שנקרא גם בישראל, אבל בעיקר תשמרו על העיקרון לצמוח לצמוח, אבל לא למכור אלא להמשיך, לא סטרט-אפים.

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה לכם, ושיהיה לכם בהצלחה.

ניסן סלומינסקי: ואני מניח שעוד ניפגש במהלך הדרך, במעלה ההר כמו שאומרים.