ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 117, 2016-01-04 13:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אחר צהריים טובים לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: ה-4 בינואר 2016, כ"ג בטבת התשע"ו, כשהנושא על סדר היום – תכני תחנת גלגל"צ.

יעקב מרגי: אנחנו מתכבדים גם בנוכחותה של השרה, שרת התרבות מירי רגב, שהעלתה את זה לדיון ציבורי, ומתכבד בנוכחותם של חברי הכנסת הנכבדים, נחמן שי, יעקב פרי, איתן ברושי, איציק שמולי, ראיתי את עודד פורר גם כן ודב חנין, תמיד מימיני, ואורחים נכבדים.

יעקב מרגי: אנחנו צוללים לקראת הדיון.

יעקב מרגי: לא נסתרה מאוזניכם או מעיניכם, כל אחד, לא נסתר הוויכוח הציבורי שהיה בעקבות דברי השרה וכל מי שהגיב סביב הסוגיה הזו של גלגל"צ ותחושה של הדרה או תחושה של העדפת אומנים כאלה על פני אחרים; והיה ויכוח אם יש מקום לדיון בוועדות הכנסת או אין מקום לקיים זאת בוועדת כנסת, אז כדי להבהיר ולשים את הדברים - מי שלא למד בשיעור אזרחות או פספס או אותו יום היה חולה - את עיקרון הפרדת הרשויות במדינת ישראל, אז אנחנו שומרים על זה בקנאות.

יעקב מרגי: לפעמים יש כאלה שהגבולות לא נהירים להם, אבל במקרה הזה יש עיקרון הפרדת רשויות.

יעקב מרגי: תפקידה של ועדת הכנסת הוא לפקח מעבר להליך החקיקה, לפקח גם על עבודתה של הממשלה.

יעקב מרגי: וגלגל"צ, גלי צה"ל וגלגל"צ הם חלק מעבודת הממשלה.

יעקב מרגי: ואם יש טענה כזו, אדרבא ואדרבא.

יעקב מרגי: דווקא הוועדה, הדיון הציבורי, יכול לסייע דווקא לגלגל"צ ולגל"צ.

יעקב מרגי: אדרבא, שיבואו וישימו את הדברים כהווייתם, את תהליך העבודה.

יעקב מרגי: אולי אנחנו לא מכירים את תהליך העבודה.

יעקב מרגי: אולי כולנו מתפרצים לדלת פתוחה.

יעקב מרגי: והנה, אני אומר לכם, אני כיושב ראש הוועדה לא מתכונן להתערב לגלגל"צ בתכנים.

יעקב מרגי: לא רוצה להתערב.

יעקב מרגי: לא מתכוון להתערב.

יעקב מרגי: מה שכן, כן, אני רוצה לדעת את תהליך העבודה ואת תהליך קבלת ההחלטות.

יעקב מרגי: אני כן רוצה לדעת שהחברה הישראלית מקבלת את מה שהיא רוצה.

יעקב מרגי: והנה אני אומר לכם, במינון של מי שיקבע כל פלח וכל פלג וכל זמר וכל עדה וכל סגנון וכל זה, מה שתרצו, תגדירו את זה איך שאתם רוצים ובכוונה, כדי לא ליפול בפה של אף אחד, אני אומר את זה בכל המונחים.

יעקב מרגי: יש לנו היום כלים למדוד את הדברים האלה, ואני יודע, היום אנחנו נראה את הכלים האלה בעבודה, כי הבנתי שגם משרד התרבות ערך איזה סקר וגם גלגל"צ או גל"צ עשו סקר.

יעקב מרגי: אז אנחנו יודעים מה הציבור רוצה וכמה הציבור רוצה.

יעקב מרגי: ואני מאלה שלא אוהב להאכיל אדם בכוח יותר ממה שהוא רוצה לאכול, או את מה שהוא לא רוצה לאכול, במונחים מושאלים.

יעקב מרגי: אני חושב שהדיון הציבורי מתבקש.

יעקב מרגי: הכבוד הוא לנו שאנחנו מארחים את הדיון הזה פה, בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, כי זו אכסניה.

יעקב מרגי: לפני שאתן את רשות הדיבור לשרה, אני אומר כבר הצעות לסדר.

יעקב מרגי: זה יהיה ככה: תחילה השרה תאמר את דבריה.

יעקב מרגי: לאחר מכן גלגל"צ יציגו את עמדתם ולאחר מכן חבר כנסת, אורח, חבר כנסת, אורח.

יעקב מרגי: אצלי כל חברי הכנסת נרשמים אוטומטית.

יעקב מרגי: מי שנכנס לאולם – ידבר.

יעקב מרגי: יש אומנים שביקשו.

יעקב מרגי: מי שרוצה, מי שלא ביקש עדיין ורוצה להתבטא ולומר את דברו, אלף יכול לשבת סביב השולחן אם יש מקום פנוי ולמסור למנהלת הוועדה את השם שלו ואת התפקיד שלו, או את התואר שלו, כדי שנתחיל.

יעקב מרגי: בבקשה, השרה.

מירי רגב: תודה רבה לך ידידי מרגי, יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מירי רגב: אני שמחה להיות כאן בצהריים הזה, עם חברי כנסת שמגיעים בשעה זו לוועדה.

<קריאה: למה את מסתכלת רק עלי?

מירי רגב: אני מסתכלת עליך.

<קריאה: אני שקוף.

מירי רגב: אתה בחיים לא יכול להיות שקוף.

<קריאה: אני שתול.

מירי רגב: אני רוצה להודות לאומנים שהגיעו לכאן, חלקם נמצאים בחזרות להופעות כאלה ואחרות ובכל זאת הם מצאו את הזמן להגיע לפה, אני מודה לכם, ולכל החברים שהגיעו כאן לוועדה, לצוות משרד התרבות, המנכ"ל, היועצת המשפטית, שהגיעו לכאן, תודה רבה לכם.

מירי רגב: אני רוצה לפתוח ולהגיד, כבוד יושב ראש הוועדה, שלא לחינם אנחנו מקיימים את היום הזה, ביום שבו אנחנו מציינים את יום ההולדת של חלוץ השפה העברית, אליעזר בן יהודה.

מירי רגב: וכשאנחנו מדברים היום על הזמר העברי ועל השפה העברית, ברור לכולנו שאנחנו צריכים לתת מקום במדינת ישראל, בחברה הישראלית, לשפה העברית, ליצירה העברית ולאומנים ולאומנות בשפה העברית.

מירי רגב: וזו הסוגיה הראשונה שאני מעלה.

מירי רגב: הזמר בשפה העברית, צריך לתת לו ביטוי גדול יותר, בוודאי בכלי תקשורת ציבורי, שנפרט אחר כך על מאפייניו.

מירי רגב: הדבר השני, אני נמצאת פה בשם אומנים, יוצרים, יוצרות, שהודרו במשך שנים מהפלייליסט של גלי צה"ל.

מירי רגב: אני נמצאת פה בשם הרב תרבותיות, הפלורליזם והצדק התרבותי שצריך להיעשות.

מירי רגב: אני נמצאת פה בשם אמות מידה וניהול תקין וקריטריונים תקינים של גוף שידור ציבורי.

מירי רגב: גלי צה"ל היא תחנה צבאית.

מירי רגב: לא נפתח פה אם נכון שתהיה תחנה צבאית או לא, זה נושא שדיברנו עליו מספיק גם בישיבות ממשלה וודאי עוד נדבר עליו.

מירי רגב: שמחתי גם לשמוע את התבטאותו של הרמטכ"ל לגבי גוף שידור זה.

מירי רגב: לא נפתח את סוגית גלי צה"ל, אבל כן אני אגיד שמרגע שיש גוף שידור ציבורי שנהנה מתמיכה ציבורית, הוא חייב להיות גוף שעובד על פי קריטריונים ואמות מידה ציבוריות.

מירי רגב: גלי צה"ל לא שם.

מירי רגב: גלגל"צ לא שם.

מירי רגב: גלי צה"ל וגלגל"צ מנוהלים כאילו זה עסק פרטי של אדם כזה ואחר.

מירי רגב: והגיע הזמן לפקח על גלי צה"ל.

מירי רגב: אין לי כוונה ולא הייתה לי כוונה להתעסק בתכנים, כבוד יושב הראש.

מירי רגב: לא מתעסקת לא בזמר הזה ובזמר האחר.

מירי רגב: לא בשיר הזה או בשיר האחר.

מירי רגב: זה לא ענייני.

מירי רגב: אבל יש לנו מחויבות כרגולטור, לבדוק היכן יש חסמים חברתיים, מדוע יש חסמים חברתיים ומי אמור לפקח שאותם חסמים חברתיים לא ימשיכו להיות בתחנת שידור ציבורית.

מירי רגב: כל עוד היא לא הייתה תחנת שידור ציבורית לא היינו יושבים כאן, אבל מרגע שהיא מנוהלת, ממומנת, על ידי הציבור, יש לציבור זכות להבין כיצד פועלים בתחנה הזאת.

מירי רגב: ואיך זה בכלל התחיל?

מירי רגב: פנו אלי מספר אומנים ויוצרים, שאני חייבת להגיד לך, כבוד יושב הראש, שעד לרגע זה חלקם אינם מוכנים להגיד מי הם ולהיחשף, וזאת משום שהם פוחדים מאימת גלגל"צ - מה יקרה איתם, האם ימשיכו לשדר אותם או לא.

מירי רגב: הם פשוט פוחדים מתחנת השידור הזאת.

מירי רגב: היחידה שיצאה בקולה, ולכן היא גם לא משודרת שם, ולא מעניין אותי גם למה היא לא משודרת שם, אבל היא פתחה לי את הצוהר, זאת מאיה בוסקילה.

מירי רגב: אני לא באה לסנגר עליה.

מירי רגב: לא הייתי באף הופעה שלה.

מירי רגב: אני באה להציג מצב של אומנים במדינת ישראל, שטוענים שמדירים אותם באופן קבוע מהפלייליסט.

מירי רגב: אחרי שהם באו אלי, אותה קבוצה של אומנים, פניתי לשר הביטחון, ביקשתי ממנו לקיים דיונים עם גל"צ.

מירי רגב: הוא נתן את ברכתו.

מירי רגב: התקיימו שני דיונים בהשתתפו מפקד גל"צ, מפקד גלגל"צ, רוני מורנו, נציג משרד הביטחון, ובדיון השני גלי צה"ל בעצמם באו עם הצעות לפתרון.

מירי רגב: הם הבינו שאין מספיק מוסיקה עברית והם כבר ביקשו להעלות את המוסיקה העברית ל-55%.

מירי רגב: הם הביאו את ההצעה הזאת, לא אני.

מירי רגב: יש לי פה כתוב את ההצעות של גלגל"צ.

מירי רגב: הם באו ברעיון של ערוץ גלגל"צ 2, ואמרתי יכול להיות שזה פיתרון מצוין, תפנו למנכ"ל משרד התקשורת.

מירי רגב: אנחנו את בעיית הפלייליסט נפתור בגלגל"צ, לא בערוץ אחר.

מירי רגב: אתם רוצים שיהיה עוד ערוץ, מצוין, זה לא ענייני.

מירי רגב: אני לא שרת התקשורת ולא מנכ"ל משרד התקשורת.

מירי רגב: אמרנו להם וביקשנו לבוא עם הצעות לטיפול בסוגיית הפלייליסט.

מירי רגב: זה שידור ציבורי, נא בבקשה להבין מה קורה שם.

מירי רגב: ומשום ששר הביטחון, וזה לא הזמן כמובן לדבר כנגדו, אני לא אעשה זאת.

מירי רגב: אנחנו נמצאים באירועי טרור קשים לאזרחי מדינת ישראל, אבל אין ספק ששר הביטחון פספס הזדמנות היסטורית לעשות צדק תרבותי וחברתי עם תחנת גלי צה"ל.

מירי רגב: אבל לא אלמן ישראל.

מירי רגב: ישנה כנסת במדינת ישראל, שבה אנחנו אמורים לעשות את הדיונים הציבוריים וזה הדיון שאנחנו עושים פה, ואני רוצה שוב להודות ליושב ראש הוועדה.

מירי רגב: אני רוצה לסכם את דברי לפני שכפי שאמרתי תציג את הסקר חברת מדיה פורסט, בשקף אחד שמדבר על דברי.

מירי רגב: אחד, העדר שקיפות של ועדת הפלייליסט.

מירי רגב: אין דבר כזה באף גוף ציבורי.

מירי רגב: כל קרן קולנוע שפונים אליה, כל תסריטאי, יש להם את האפשרות לקבל מי הם השמות שדנו בתסריט, מדוע התסריט נפסל ומי ועדת הערר.

מירי רגב: תחנה אחת בלבד יש לה רשימה של חברים שהיא לא ידועה.

מירי רגב: מדוע אין שקיפות של החברים.

מירי רגב: זה בעיני מקור לשחיתות ולניגוד עניינים.

נחמן שי: יש שחיתות בגלי צה"ל?

מירי רגב: בחירת ועדה תעשה בהתאם לנתונים שקופים.

מירי רגב: הדבר השני, העדר הנמקה.

מירי רגב: מדוע לא מנמקים מדוע שיר כזה או אחר נפסל.

מירי רגב: כל ועדה ציבורית צריכה לתת תשובה לכל אומן, כמו שנותנת כל קרן קולנוע לכל תסריטאי, מדוע הם הפילו את התסריט.

מירי רגב: פרסום הנימוקים חייב להיות בצורה מסודרת על ידי ועדת הפלייליסט.

מירי רגב: הדבר השלישי, העדר אפשרות ערעור.

מירי רגב: בכל גוף ציבורי יש יכולת ערעור על החלטת ועדה.

מירי רגב: כשקרן קולנוע מחליטה לא לקבל תסריט מסוים, יש ועדה אחרת שמערערים על זה.

מירי רגב: ועדת הפלייליסט היא הוועדה היחידה שלא מנמקת ואין יכולת ערעור על ההחלטה שלה.

מירי רגב: הדבר הרביעי, אפליה של מוסיקה ישראלית.

מירי רגב: גלי צה"ל וגלגל"צ חייבים לשדר מוסיקה ישראלית במינון סביר.

מירי רגב: היום זה 40-60, הם ביקשו להעלות את זה ל-55, טוב שהם ביקשו לעשות את זה אחרי מעורבות ל-55.

מירי רגב: ככל שנעלה את השירים הישראלים והמוסיקה הישראלית וניתן יותר מגוון לאומנים ויוצרים ישראלים, ניתן להם ביטוי בגלגל"צ.

מירי רגב: זה תפקידנו.

מירי רגב: והדבר האחרון, ההדרה של ז'אנרים, נשים ויוצרים ותיקים מגלגל"צ.

מירי רגב: אני רוצה להבין היכן באה לידי ביטוי הרב תרבותיות בפלייליסט והפלורליזם בוועדת הפלייליסט.

מירי רגב: הסיכום של הדברים שלי: גלגל"צ היא התחנה היחידה שאינה מפוקחת.

מירי רגב: שוחחתי אתמול עם מנכ"ל משרד התקשורת, שאמר לי באופן חד וחלק שהתאגיד שיוקם עכשיו לרשות הציבורית, יפקח על גלגל"צ ואותו נייר, אותה טיוטא שהייתה אמורה להיכתב – כללי פיקוח – מעולם לא נכתבו כללי פיקוח על גלי צה"ל.

מירי רגב: זה לא ראוי ולא נכון במדינה דמוקרטית, שהציבור משלם את התחנה הזאת.

מירי רגב: הגיע הזמן שגלי צה"ל תהיה מפוקחת על ידי גורמים של תאגיד השידור הציבורי.

מירי רגב: אני מבקשת, כבוד יושב הראש, שהוועדה תקבל החלטה לשקיפות הוועדה, לפרסום נימוקי הוועדה, ליכולת ערעור על הוועדה, להשמעה של מוסיקה ישראלית ולרב תרבותיות.

מירי רגב: זה המינימום המתבקש מגוף ציבור שמנוהל ומשולם על ידי הציבור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מדיה פורסט, אתה לא תחזור על המצגת.

יעקב מרגי: יש לך איזה דברי רקע לזה.

מירי רגב: כן, כן, בוודאי.

יעקב מרגי: דברי רקע?

מירי רגב: בוודאי, הוא ייתן לך את הנתונים שעל בסיסם נעשה הדו"ח.

יעקב מרגי: תספר לאורחים, לחברי הוועדה, על מה זה מתבסס.

<גוסטבו גמבץ: שלום לכולם.

<גוסטבו גמבץ: אני אדבר בטון קצת אחר.

<גוסטבו גמבץ: שמי גוסטבו גמבץ, אני מנכ"ל ומבעלי קבוצת מדיה פורסט.

<גוסטבו גמבץ: זו חברה ישראלית שפיתחה את המערכת הטכנולוגית שנחשבת למתקדמת בעולם היום, בכל מה שקשור לניטור שידורים, הקלטת שידורים, פענוח שידורים, זיהוי בזמן אמת כל מה שמתנגן באוויר.

<גוסטבו גמבץ: המערכות שלנו הן בעצם שקופות.

<גוסטבו גמבץ: יש לנו שלושה עקרונות בסיסיים בחברה.

<גוסטבו גמבץ: אחד זה זמינות, הנתונים שלנו שקופים, הנתונים שלנו זמינים בזמן אמת, נגישים בזמן אמת, ולכן גם גופי השידור עובדים איתנו, גם האומנים והיוצרים עובדים איתנו, גם העיתונות עובדת איתנו, כי אנחנו נחשבים בעצם קודם כל כחברה מקצועית שאין לה אינטרס, היא לא מייצג אף יוצר, אף אומן, אף חברה.

<גוסטבו גמבץ: אנחנו מציגים נתונים אבסולוטיים.

יעקב מרגי: ועכשיו לגופו של המחקר.

<גוסטבו גמבץ: לגופו של עניין, גם החומרים האלה מתועדים כי אנחנו גם מקליטים שידורים.

<גוסטבו גמבץ: נתבקשנו לעשות מחקר מדיה שבעצם נועד לפענח את השידורים גם בשנת 2014 וגם בשנת 2015, מינואר עד סוף אוקטובר לגבי כל מה שהתנגן באוויר בגלגל"צ ואנחנו מציגים פה נתונים.

<גוסטבו גמבץ: אם אנחנו נתייחס לשנת 2014 באופן כללי, המערכות שלנו דיווחו על 113,556 השמעות, שאת צדקת, הגברת מירי רגב כשאמרת את זה, החלוקה הייתה 60-40 בין השמעות של מוסיקה ישראלית לבין מוסיקה בינלאומית ובכלל ההשמעות.

<אביהו מדינה: לטובת מי?

<גוסטבו גמבץ: מוסיקה בין לאומית.

<מאיה בוסקילה: תנחש.

יעקב מרגי: למי שאורח כאן פעם ראשונה, פה אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: זו ועדת חינוך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיכשל בחינוך.

<גוסטבו גמבץ: אין בעיה.

יעקב מרגי: אין קריאות ביניים לאף אחד.

<גוסטבו גמבץ: אנחנו מדדנו שלושה מימדים: מספר השמעות, מספר שירים שונים שהושמעו ומספר אומנים שונים שהושמעו.

<גוסטבו גמבץ: החלוקה בין ההשמעות לבין השירים היא באמת 60-40.

<גוסטבו גמבץ: גם כשמדדנו כמה אומנים שונים הושמעו, אז 2,531 אומנים שונים הושמעו, כשמתוכם 726 היו ישראלים, 1,805 היו בין לאומיים, שזה בערך חלוקה של 70-30.

<גוסטבו גמבץ: לא ניכנס לכמה אומנים יש בעולם לחלוקה, אבל זו חלוקה בין אומנים ישראלים לבין לאומיים.

<גוסטבו גמבץ: כשמדדנו את תחילת 2015, בגדול האחוזים הם באותם סדרי גודל – 60-40 במספר השמעות, 60-40 במספר השירים השונים שנוגנו ובסביבות 70-30 בחלוקה של האומנים השונים.

<גוסטבו גמבץ: אני לא יודע אם יש לנו עוד זמן, אבל התבקשנו למדוד גם אומנים ספציפיים, האם הם הושמעו או לא הושמעו.

<גוסטבו גמבץ: אז דרגנו גם את האומנים שהושמעו הכי הרבה.

<גוסטבו גמבץ: בשנת 2014 זה היה הפרויקט של עידן רייכל, אריק איינשטיין ועברי לידר.

<גוסטבו גמבץ: אחר כך יש רשימה של 30 האומנים שהושמעו הכי הרבה בגלגל"צ.

<גוסטבו גמבץ: נתבקשנו גם למדוד מה מיקומם של האומנים המובילים, מה שנקרא בסקטור הים תיכוני, אז ראינו שלמשל שרית חדד היו לה 219 השמעות, אייל גולן עם 218, כשבעצם זה מדרג אותם מעבר למקום ה-70 באומנים הישראלים ולאחר המקום ה-120 בדירוג הכללי של מספר האומנים.

<גוסטבו גמבץ: מאיה בוסקילה הוזכרה פה גם, היו לה אפס השמעות בשנת 2014.

<גוסטבו גמבץ: היו עוד אומנים שהושמעו מעט.

<גוסטבו גמבץ: בשנת 2015 מבחינת האומנים שהכי הושמעו, המגמה הייתה די קרובה מבחינת עברי לידר, הפרויקט של עידן רייכל ואומנים שונים שהושמעו.

<גוסטבו גמבץ: גם פה נכנסנו בשנת 2015 לאומנים ספציפיים.

<גוסטבו גמבץ: אז שרית חדד כן עלתה בדירוג למקום ה-37 בין האומנים הישראלים, אייל גולן במקום ה-67 בין האומנים הישראלים ואומנים בולטים אחרים בעצם שהושמעו.

<גוסטבו גמבץ: מאיה דווקא קפצה להשמעה אחת, אז זה גם בסדר.

<מאיה בוסקילה: מעולה.

<גוסטבו גמבץ: ניסינו להתכנס לסוגיה שבשביל זה התכנסתם, אומנים לפי ים תיכוני או לא ים תיכוני.

<גוסטבו גמבץ: הסוגיה הזאת דורשת קטלוג של אומן.

<גוסטבו גמבץ: אנחנו כחברה לא מקטלגים אומן.

<גוסטבו גמבץ: מבחינתנו כולם אומנים ישראלים.

<גוסטבו גמבץ: לצבוע אומן כאומן ישראלי או ים תיכוני או לא ים תיכוני זו סוגיה שאנחנו שיתפנו את התעשייה.

<גוסטבו גמבץ: ביקשנו – תקטלגו אתם מי נחשב כאומן ים תיכוני ולפי זה דרגנו.

<גוסטבו גמבץ: יש אומנים שמשויכים לז'אנר הם תיכוני כמו אייל גולן, שרית חדד או זוהר ארגוב וישי לוי, ויש אומנים כמו שלמה ארצי וגידי גוב שמשויכים כלא ים תיכוניים.

<גוסטבו גמבץ: אבל היו גם פרויקטים ששילבו אומנים כאלה וכאלה ואז צריך להחליט איך מקטלגים אותם.

<גוסטבו גמבץ: האם כששמעון בוסקילה שר עם שירי מימון למשל, האם זה נחשב כים תיכוני או לא ים תיכוני.

<גוסטבו גמבץ: אז יש פה קודם כל סוגיה של איך מקטלגים אדם.

<גוסטבו גמבץ: האם מקטלגים אדם או האם מקטלגים את השירים שלו.

<גוסטבו גמבץ: יש אמנים שלפעמים יש להם שירים - - -

נחמן שי: מסמנים.

נחמן שי: מסמנים.

נחמן שי: יש לי שיטה יותר טובה, מסמנים.

<גוסטבו גמבץ: מסמנים.

<גוסטבו גמבץ: אז מה שאנחנו עשינו פה - - -

נחמן שי: ואחר כך הולכים פה עם שלט קטן.

<גוסטבו גמבץ: שיתפנו את התקשורת, אמרנו לאנשים תקטלגו - - -

מירי רגב: הוא לא סימן - - -

יעקב מרגי: נחמן, אתה רואה מה עשית?

יעקב מרגי: פתחת לי דיון עכשיו.

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

מירי רגב: ההבדל הוא שהוא לא סימן ובגלל שהוא לא סימן - - -

יעקב מרגי: אני רוצה דיון איכותי, השרה.

מירי רגב: יש פה אנשים שלא מושמעים - - -

יעקב מרגי: השרה, לא, לא.

יעקב מרגי: השרה מירי רגב, קיבלת במה, הבעת.

יעקב מרגי: הדברים ברורים.

יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר לדיון להתקיים.

יעקב מרגי: תסכם בבקשה.

יעקב מרגי: יש לך דקה לסיכום.

<גוסטבו גמבץ: אנחנו לא סימנו, נתנו לאנשים לסמן ולפי זה קיבלנו טווח שבעצם החלוקה הייתה בין 5% ל-15% אומנים ים תיכונים, כשבין 95% ל-85% בלא ים תיכוני.

<גוסטבו גמבץ: זאת אומרת זה על בסיס שיתוף אנשים שקטלגו.

<גוסטבו גמבץ: אפשר גם לראות שגם עשינו מדידה של נשים מול גברים, שזו בעצם חלוקה נפרדת, שמדננו פה - - -

יעקב מרגי: טוב, על זה יש עילה לקיים דיון בוועדה לקידום מעמד האישה, לא כאן.

מירי רגב: לא, גם כאן.

יעקב מרגי: סתם אני אומר את זה בהומור, אבל בסדר.

<גוסטבו גמבץ: אנחנו עשינו מחקרי מדיה לפי פילוח שמבקש הלקוח.

<גוסטבו גמבץ: זה מה שהחברה עושה.

יעקב מרגי: אוקיי.

מירי רגב: בקיצור כמה נשים הושמעו?

<גוסטבו גמבץ: 118 נשים מול 630 גברים שהושמעו.

<גוסטבו גמבץ: - - - - - - לעומת 84%.

יעקב מרגי: עוד יגידו קול באישה ערווה.

יעקב מרגי: אנחנו אשמים.

מירי רגב: זה בגלל קול ברמה.

יעקב מרגי: כן, זה בגללנו.

יעקב מרגי: הכל בגללנו.

נורית קורן: אני חושבת שצריך להבהיר פה שאנשים לא יודעים שמותר לשמוע קול אישה.

יעקב מרגי: לא, לא, אני לא רוצה לפתוח את זה, נורית.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפתוח את זה, עזבי את זה עכשיו.

יעקב מרגי: גם ככה.

יעקב מרגי: בבקשה, אתה מסכם?

יעקב מרגי: משפט אחרון לסיכום.

<גוסטבו גמבץ: אני מסכם.

<גוסטבו גמבץ: מי שיש לו עוד שאלות מוזמן - - -

יעקב מרגי: זה לא.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: רבותי, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אומנים, אני חושב שהנתונים מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: צריך להיות הסבר משכנע.

יעקב מרגי: אנחנו לא מגבשים עמדה או דעה כרגע, אנחנו בדיון.

יעקב מרגי: בסוף הדיון, לקראת סוף הדיון נגבש דעה או עמדה ונראה לאן דברי הסיכום הולכים.

יעקב מרגי: גלגל"צ, משרד הביטחון, גל"צ, מי מדבר מכם?

<גדי אגמון: גדי אגמון, ראש מטה אגף כוח אדם.

<גדי אגמון: אני רק רוצה להציג את העמדה העקרונית של מערכת הביטחון ושל הצבא.

<גדי אגמון: אנחנו חושבים שמעבר לדיון המקצועי הזה, שהוא דיון כמובן חשוב ומשמעותי בפיקוח הפרלמנטארי של הכנסת על הרשויות המבצעות.

<גדי אגמון: הסמכות מבחינתנו, כפי שהדברים מאורגנים גם בתאגיד השידור הציבורי וגם בהוראת הפיקוד העליון של מערכת הביטחון, מבחינתנו זה נתון לגלי צה"ל לגלי צה"ל ולגלגל"צ.

<גדי אגמון: גם מערכת הביטחון – שר הביטחון והרמטכ"ל – אינם רואים את עצמם ולא את מערכת הביטחון, על כל גווניה, עוסקים בעיסוק הפנימי של אופן השידור, של השיקולים המקצועיים, בוודאי לא בתחומים שקשורים למימד הפוליטי או למימד השידור הציבורי בכללותו, וגם לא לסוגיות שקשורות בשירים ובמוסיקה.

<גדי אגמון: אנחנו רואים את עצמנו – צה"ל ומערכת הביטחון – מנותקים מהשיקולים המקצועיים של התחנה הצבאית בהקשר הזה של גל"צ וגלי צה"ל.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: מישהו ממשרד הביטחון רוצה?

יעקב מרגי: בבקשה.

<עמרי גילה: שלום.

<עמרי גילה: עמרי גילה, אני עוזר היועץ המשפטי במערכת הביטחון.

<עמרי גילה: אני אציג ברשות

<עמרי גילה: כם בקצרה את ההיבטים המשפטיים ואת עמדת השר לסוגיה העקרונית שלשמה התכנסנו.

<עמרי גילה: אז כמו שהציג רמ"ט אכ"א, השר, את תרבות היחידה שלו בנעשה בגלי צה"ל, היא במינוי מפקד התחנה, וברגע שהדבר הזה נעשה, הוא לא מתערב בהיבטים של תוכן, לרבות התכנים של השירים.

<עמרי גילה: מהסיבה הזאת נאמר קודם על ידי כבוד השרה, ששר הביטחון בעצם פספס את ההזדמנות לנהל איזה שהוא שינוי חברתי וכדומה.

<עמרי גילה: שר הביטחון חוזר ואומר את האמירה שגם מגובשת בפסקי דין של בית המשפט העליון, האחרון משנת 2010, וחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה שהוגשה לוועדה ממש לפני שבועיים בעניין הזה.

<עמרי גילה: הוא מתעקש על כך שהוא לא מתערב לא בתכנים ולא בהחלטות ולא בפלייליסט.

<עמרי גילה: הדבר נתון לדרג המקצועי ש - - -

מירי רגב: הוא צריך להתערב במדיניות.

מירי רגב: זה תפקיד שר.

יעקב מרגי: מירי, מירי, תני לו.

מירי רגב: שר קובע את המדיניות.

יעקב מרגי: השרה מירי, הוועדה תאמר את דבריה אחר כך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עמרי גילה: קטונתי - - -

יעקב מרגי: אתה לא.

יעקב מרגי: אתה מדבר לפרוטוקול ואלי.

<עמרי גילה: אוקיי.

יעקב מרגי: אתה לא מגיב לאף אחד.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עמרי גילה: לא תכננתי להגיב.

<עמרי גילה: אני רק אומר את זה שוב.

<עמרי גילה: בית המשפט העליון קבע בפסק דין משנת 2010, שפורסם לא מזמן, בחוות דעת שהוגשה לפני שבוע לוועדה, שאסור על הדרג הפוליטי להביע כל התערבות בתוכן, לרבות ניתנה התייחסות לשר הביטחון ולשרת התרבות.

יעקב מרגי: הבנו.

<עמרי גילה: גם אליה התייחס היועץ המשפטי לממשלה.

יעקב מרגי: מה שמותר לי אסור לשרה.

מירי רגב: מותר לי לנהל דיון ציבורי.

יעקב מרגי: לא, רגע, רגע.

מירי רגב: לטפל בחסמים חברתיים.

מירי רגב: ולא רק מותר לי, זאת זכותי וחובתי.

יעקב מרגי: בוועדה.

יעקב מרגי: בוועדה.

יעקב מרגי: השרה מירי רגב - - -

מירי רגב: וזה גם מחובתו של שר הביטחון שלא עשה זאת.

יעקב מרגי: בוועדה אסור לך, ואני מנהל את הדיון בוועדה, מירי.

יעקב מרגי: בוא תמשיך.

יעקב מרגי: אני מקבל, מאחר שהתייחסת לדברי השרה אז אני מגיב.

יעקב מרגי: השרה לא ביקשה להתערב.

יעקב מרגי: היא חזרה על זה 20 פעם בתוך דבריה.

יעקב מרגי: גם אם השר לא רוצה להתערב, יש דרכים להורות שתהיה שקיפות, שתהיה ועדה מקצועית, כי כל גוף שמקבל החלטות, צריך לוודא מי שעומד בראשו שהגוף הזה ממלא את תפקידו כראוי, שהוא מקבל החלטות כראוי.

יעקב מרגי: הוא יכול לקבל החלטות.

יעקב מרגי: השאלה אם ההחלטות האלה הן ראויות.

יעקב מרגי: יכול להיות שכן, אני לא אומר.

יעקב מרגי: אבל הוא לא יכול להסתתר באמירה.

יעקב מרגי: הוא לא פה ואני מכבד את שר הביטחון ובוודאי שלא הייתי מטריח אותו לדיון פה ואני סומך.

יעקב מרגי: תעבירו את המסר.

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

יעקב מרגי: אף אחד לא ביקש ממנו, שלא ישמע פה - ואני מדגיש כדי שהדוברים הבאים לא יחזרו על זה, לא להשחיל את זה בין השורות – שלא ישמע פה שמאן דה הוא ביקש או מבקש או יבקש שהשר יתערב בתכנים.

יעקב מרגי: לא.

יעקב פרי: חבר הכנסת מרגי, מה זה מינוי ועדה?

יעקב פרי: זו לא התערבות?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: ועדה מקצועית.

יעקב פרי: מה זה ועדה מקצועית?

יעקב מרגי: שהגוף, סליחה, חבר הכנסת פרי, אני אגיד לך למה אני מכוון, מה שאני אמרתי.

יעקב מרגי: אני אומר מפקד התחנה, או כל גוף שיוחלט במשרד הביטחון, שהוא יקים ועדה מקצועית שתורכב, באמת תורכב מאנשי מקצוע ואתה יודע מה.

יעקב מרגי: אני אעיז ואומר, כי זה לא נעים כזה, זה מרגיש לי תחושת אי נוחות, שתיתן ביטוי בהרכב הוועדה הזה, אתה יודע מה, כדי שלא נחזור לסימפטום השטרות.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: את כל גווני המוסיקה והתרבות במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אי אפשר לומר לנו כור היתוך רק איפה שרוצים.

איציק שמולי: מרגי, אתה יודע איפה הבעיה, גם בקול ישראל אמרו לנו בלי התערבות פוליטיקאים, בלי התערבות פוליטיקאים.

איציק שמולי: תראה איך זה נגמר בסוף.

איציק שמולי: עכשיו עושים וידוא הריגה.

יעקב מרגי: לא, לא, בוא, אני לא שם.

יעקב מרגי: ואתם תראו בדברי הסיכום, אני לא שם.

נחמן שי: אל תרוץ עדיין למסקנות.

יעקב מרגי: ודאי, ודאי.

יעקב מרגי: אני רק אמרתי את זה בעקבות - - -

נחמן שי: זרקת רעיון - - -

יוסי יונה: יעקב, רק הערה.

יעקב מרגי: אתם רשומים לדיון.

יוסי יונה: הערה.

יוסי יונה: לא מדובר על כך ששר הביטחון יעדיף את שלמה ארצי על דקלה, למרות שאולי זו לא דוגמא טובה, כי - - -

יעקב מרגי: אני לא רוצה בכלל שהוא יהיה שם.

מירי רגב: אנחנו לא רוצים להיות במקום הזה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שהוא יהיה שם בכלל.

יעקב מרגי: הנה אני אומר, כי אם מישהו יש לו ספק או היה צריך את ההבהרה הזאת – אנחנו לא רוצים שהוא יהיה שם בכלל.

יעקב מרגי: אנשי מקצוע בלבד.

יוסי יונה: ברור.

מירי רגב: הם בכוונה מובילים אותנו לשם, כי זה לא להתעסק עם העיקר.

יעקב מרגי: בבקשה, תסיים בבקשה.

<עמרי גילה: ברשותכם, עוד הערה אחת.

<עמרי גילה: התייחסו פה לנושא הפיקוח על התחנה, הפיקוח הציבורי על התחנה ואני רוצה ברשותכם לחדד את המצב המשפטי כמו שהוא היה עד היום.

<עמרי גילה: חוק רשות השידור וחוק התאגיד הציבורי היה והולך להיות סמכות למליאת רשות השידור לפקח על התכנים האזרחיים של התחנה.

<עמרי גילה: זה היה מיום הקמת התחנה וזה גם יהיה בחוק החדש.

<עמרי גילה: ככה שזה גוף ש - - -

מירי רגב: זה לא היה.

מירי רגב: הוא רוצה ש - - -

יעקב מרגי: אוקיי, זה לא היה, זה יהיה.

מירי רגב: קבעו טיוטא לכללי פיקוח שעד היום היא לא נחתמה.

מירי רגב: אתה רוצה שנביא לך את העמדה של - - -

יעקב מרגי: השרה - - -

מירי רגב: אל תתווכח איתי.

מירי רגב: עשיתי שיעורי בית.

מירי רגב: הרי אני יודעת מה עמדתכם.

מירי רגב: עמדתכם היא שגויה.

מירי רגב: אתם צריכים פיקוח ואתם צריכים לבוא ולהגיד אנחנו מעוניינים בפיקוח.

יעקב מרגי: השרה מירי רגב תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אחרון הדוברים ממשרד הביטחון.

<ישי יודקביץ': אחרון הדוברים?

<ישי יודקביץ': אני מעדיף שגם - - -

יעקב מרגי: תעדיף.

יעקב מרגי: תחליטו מה.

יעקב מרגי: אז לא נחזור על - - -

<ישי יודקביץ': לא, כי אני רוצה לדבר על - - -

יעקב מרגי: בבקשה, תדבר, אבל תחזור.

יעקב מרגי: יועץ משפטי.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<ישי יודקביץ': עורך דין ישי יודקביץ מהייעוץ המשפטי של משרד הביטחון.

<ישי יודקביץ': לגבי סוגית הפיקוח, אנחנו חוזרים ואומרים, לחוק רשות השידור והחוק שיחליף את חוק השידור הציבורי, קיימות פונקציות הפיקוח הציבורי - - -

יעקב מרגי: זה נאמר כבר.

יעקב מרגי: זה ברור לנו.

<ישי יודקביץ': והטרוניה שאולי יש למי שיש - - -

מירי רגב: צה"ל לא יכול לפקח עליכם - - -

יעקב מרגי: סליחה, מירי, לא, לא.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה, תסיים.

<ישי יודקביץ': גלי צה"ל מדווחים לגופים המפקחים.

<ישי יודקביץ': לפי חוק רשות השידור, כל השנים מפקד גלי צה"ל מוזמן לרשות השידור ומציג את תכניות השידורים האזרחיים של גלי צה"ל.

<ישי יודקביץ': זו אמורה הייתה - - -

יעקב מרגי: אתה יודע, יכול להיות, סליחה, אני אעזור לך - - -

<ישי יודקביץ': לכן - - - טרוניה, אולי זה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש מושג תלמודי שנקרא - - -

<ישי יודקביץ': מעבר לכך, גלי צה"ל הם גם יחידה צבאית, אז יש להם - - -

יעקב מרגי: ישי תודה.

<ישי יודקביץ': גלי צה"ל - - -

יעקב מרגי: תודה, הבנתי.

<ישי יודקביץ': אני - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה שחברך גם ישלים את דבריך.

יעקב מרגי: אתה יודע, יש מושג תלמודי – ערבך ערבא צריך.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, תציג את עצמך.

<אודי ירושלמי: אודי ירושלמי, ראש מטה גלי צה"ל.

<אודי ירושלמי: חלק מדברי הביקורת - - -

מירב בן ארי: אתה המחליף של ירון דקל כאן

יעקב מרגי: לא, לא, כולם מייצגים.

מירי רגב: זה רק הכנסת.

מירי רגב: בחייך, מירב, זה רק הכנסת.

יעקב מרגי: לא, לא, למה?

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: מירי, לא, לא.

מירי רגב: מפקד גל"צ? - - - - - -

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת האם אתה מחליף את מפקד התחנה.

מירב בן ארי: זה מה שקראתי עכשיו, שאתה מחליף את מפקד התחנה.

מירב בן ארי: האמנם?

מירב בן ארי: שאלה.

יעקב מרגי: לא, לא, לא, רגע.

יעקב מרגי: רגע.

נחמן שי: מירב, למה לתקוף, מה קרה?

יעקב מרגי: מירב, שאלת שאלה במקום, תקבלי תשובה.

מירב בן ארי: אני לא צעקתי.

מירב בן ארי: לא קרה כלום, אני שואלת שאלה.

מירב בן ארי: אני חברה בוועדה הזאת.

יעקב מרגי: מירב, שאלת שאלה במקום.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת - - -.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, נשאלת שאלה על ידי חברת הכנסת מירב בן ארי.

יעקב פרי: מירב, מה קרה לך?

יעקב מרגי: אתה בא בשמו של ירון דקל, מפקד גלגל"צ?

יעקב מרגי: אני לא שומע.

יעקב מרגי: הפרוטוקול לא רואה תנועות גוף.

יעקב מרגי: מירב, קיבלת תשובה ולא שמעת.

יעקב מרגי: הוא אמר כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: נחמן, בבקשה.

נחמן שי: לא רק שאת - - - לעבוד על פיתוח קול - - -

יעקב מרגי: נחמן, אתה קשה לשליטה.

מירב בן ארי: מה פה לא בסדר?

מירב בן ארי: האם הוא נציג מפקד התחנה?

יעקב מרגי: אני לא רוצה השתוללות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אודי ירושלמי: דברי הביקורת שנשמעים גם בוועדה הזאת נספגים בתחנה ולראייה בשנים האחרונות - - -

יעקב מרגי: זה חשוב מאד.

יעקב מרגי: האמירה הזאת חשובה.

<אודי ירושלמי: ולראייה שבשנים האחרונות כן הייתה תזוזה של התחנה.

<אודי ירושלמי: התחנה, בסופו של יום גם צריך לזכור, היא - - -

יעקב מרגי: מה זה השנים?

יעקב מרגי: כי קיבלנו תמונה על 2014-2015 – דיכוטומי.

יעקב מרגי: חוזר.

<אודי ירושלמי: אני לא יודע להתייחס לסקר, גם כי אני לא מכיר את הנתונים וגם אני יודע שהסקר הזה נעשה רק על גלגל"צ ולא בהשוואה לכל - - -

יעקב מרגי: אה, בסדר.

<אודי ירושלמי: אז אני לא יכול לענות על זה.

יעקב מרגי: כרגע גלגל"צ על השולחן שלנו.

<אודי ירושלמי: נכון.

<אודי ירושלמי: בכל מקרה, אני רק רוצה להגיד שבסופו של יום הביקורת שנשמעת עלינו, מקבלת התייחסות בתוך התחנה.

<אודי ירושלמי: זאת גם הסיבה שנפגשנו עם השרה, כדי לשמוע את הביקורת.

<אודי ירושלמי: על חלק הגבנו, כמו שהשרה מקודם ציינה.

<אודי ירושלמי: לגבי תפוח האדמה הלוהט הזה - - -

יעקב מרגי: בוא אני אשאל.

יעקב מרגי: מאחר שאני מנהל דיון ולא שופט שמנהל חקירה נגדית, אני יכול להוריד את הדיון למשהו.

יעקב מרגי: נזרקה פה הצעה של ועדה מקצועית בלתי תלויה.

יעקב מרגי: תחשבו על זה תוך כדי דיון.

יעקב מרגי: אני לא יודע.

יעקב מרגי: בהמשך.

יעקב מרגי: נזרקה.

יעקב מרגי: אתם לא מתייחסים לזה.

יעקב מרגי: אתם חוזרים סביב סביב ההגדרות המשפטיות וסביב.

יעקב מרגי: המציאות הוכיחה שיש כאן איזה לקונה.

יעקב מרגי: אלא אם תבואו ותגידו לי אתם פה השדרה.

יעקב מרגי: תבואו ותגידו לי רבותי, אנחנו חושבים שאין כאן לקונה, אין כאן תקלה, זה המצב, ככה הציבור רוצה.

יעקב מרגי: אני אכבד.

יעקב מרגי: זה מה שהציבור רוצה.

יעקב מרגי: אני מבקש ממך רק תימוכין.

יעקב מרגי: מה אני אגיד לך, אם זה מה שהציבור רוצה ואוהב וזה מה שאנחנו נותנים לו?

יעקב מרגי: אהלן וסהלן.

יעקב מרגי: תביא לי תימוכין, אני אלך איתך.

יעקב מרגי: אבל תלך לאן שהוא.

יעקב מרגי: אפשר לשבת פה ולהסתתר סביב סעיף משפטי כזה או אחר.

<אודי ירושלמי: כבודו, אני לא משפטן.

<אודי ירושלמי: אני לא מנסה להסתתר.

<אודי ירושלמי: נהפוך הוא, אני אומר עוד פעם, התחנה בחמש השנים האחרונות עשתה שינוי.

<אודי ירושלמי: עשתה שינוי.

יעקב מרגי: אתה יודע מה אני הייתי מצפה מגלגל"צ?

<אודי ירושלמי: בבקשה.

יעקב מרגי: לאור הדברים שנאמרו כאן, הייתי אומר להלן תהליכי העבודה אצלנו, כך וכך מתנהל.

יעקב מרגי: זה מגיע, לאן זה מגיע, מי מקבל, מי בודק, מי קובע.

יעקב מרגי: לפחות שנדע מה הם הגורמים המקצועיים.

יעקב מרגי: אפשר לתת?

יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, אם אני הייתי יושב במקום הזה, אז זה מה שהייתי עושה.

יעקב מרגי: הייתי אומר לך סליחה, ראינו, שמענו, יכול להיות שאלה הנתונים, צריך לבדוק אותם, אבל הנה אני אומר לכם איך זה עובד.

יעקב מרגי: א', ב', ג', ד', ה', ו'.

יעקב מרגי: היה פה דיון ער וסוער עם שיא של חברי כנסת, 21 חברי כנסת על ספר האזרחות.

יעקב מרגי: ונשאלו שאלות נוקבות.

יעקב מרגי: השר נתן לך הנחיות, לגורם המקצועי?

יעקב מרגי: השר היה מעורב?

יעקב מרגי: נשאלו והתקבלו תשובות.

יעקב מרגי: לכן אנחנו לא רוצים, והנה אני אומר לך, לא רוצים שהשר יהיה מעורב.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: במקרה הזה זה שונה מהאזרחות.

יעקב מרגי: אנחנו בטוחים שהוא לא מעורב ובטוחים שהוא לא רוצה להיות מעורב ואדרבא, הוא רוצה להרחיק את זה ממנו כמתחבי קשת כמה שאפשר.

יעקב מרגי: תסכם בבקשה את הדברים שלך, לאור הטיפים שנתתי לך.

<אודי ירושלמי: אני רק רוצה לומר אותם, לגבי הוועדה של הפלייליסט.

<אודי ירושלמי: בסופו של דבר זה ועדת תוכן, כמו שמתבצעת בכל כלי תקשורת שהוא.

<אודי ירושלמי: כמו שלא - - -

יעקב מרגי: מי יושב בוועדה הזאת?

<אודי ירושלמי: בין 10 ל-12 חברים.

יעקב מרגי: שהם?

נורית קורן: מי הם?

יעקב מרגי: רגע, אם אני אכשל תעזרו לי.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר לנו מי הם?

<אודי ירושלמי: החל מחיילים בשנתם השנייה והשלישית ואזרחים.

נורית קורן: איזה חיילים?

יעקב מרגי: חיילים של גלי צה"ל.

עודד פורר: יש חיילים בגלי צה"ל.

יעקב מרגי: הוא התכוון מגלי צה"ל.

יעקב מרגי: מגלי צה"ל, נכון?

יעקב מרגי: הבנתי אותך נכון?

נורית קורן: גם גולני וגבעתי יושבים - - -

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: והאזרחים, איך הם נבחרו?

נחמן שי: אזרחים עובדי צה"ל, עובדי תחנה.

יעקב מרגי: הם גם עובדי תחנה?

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

נחמן שי: וחיילים ש - - - בתחום המוסיקה.

נחמן שי: מה קרה?

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

נחמן שי: לא הביאו אותם משדרות ירושלים.

יעקב מרגי: תסלח לי, ישי, נכון, ישי?

<ישי יודקביץ': ישי.

יעקב מרגי: בדרך כלל אני לא קולע בפעם הראשונה.

יעקב מרגי: סימן שמשהו לא טוב בינינו.

יעקב מרגי: תקשיב, אני אומר לך, אנחנו נציין התייחסויות, תרשמו לכם את ההערות, נוכל לאחר מכן להמשיך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יעקב פרי, בבקשה.

יעקב פרי: כן, אני רוצה ברשותך.

יעקב מרגי: שתי דקות.

יעקב פרי: אני קודם כל רוצה לומר שכששומעים את ידידתי שרת התרבות והספורט, הדברים שלה, יש בהם טעם.

יעקב פרי: אני לא רוצה לפסול.

יעקב פרי: אני מניח שהדברים נעשים מתוך באמת דאגה עמוקה ועניינית, למרות שאני לא משוכנע לחלוטין.

יעקב פרי: לא משוכנע, לא בגלל ההבדלים הפוליטיים.

יעקב פרי: באמת שלא.

יעקב פרי: אני חושב שאת מכירה אותי, אנחנו מכירים הרבה מאד שנים.

יעקב פרי: אני עדיין מודאג מעוד דוגמא, דוגמאות שראינו גם בעבר, ממעורבות פוליטית או מעורבות עם אינטרסים פוליטיים.

מירי רגב: איך יש מעורבות פוליטית בוועדה מקצועית?

יעקב מרגי: מירי, תני לו.

מירי רגב: לא, אבל הוא חייב להסביר את דבריו.

מירי רגב: הוא איש רציני יעקב פרי, הרי הוא הקים, הוא היה בין מקימי מועצת הקולנוע.

מירי רגב: הוא בוודאי יודע שדעתו לא נחה מזה שאם קרן קולנוע לא תהיה לה ועדה מסודרת, שקופה - - -

יעקב פרי: נכון, נכון.

מירי רגב: שנותנת הנמקות.

מירי רגב: האם אתה לא מציע שאותו תהליך יהיה גם בגלגל"צ?

יעקב מרגי: השרה מירי רגב, תודה רבה.

יעקב מרגי: בסוף אני לא אוכל לשלוט על התלמידים, על חברי הכנסת.

יעקב פרי: מירי, תראי, אני מצטער שאת לא נותנת לי לגמור משפט.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני מציין לשבח, אני אומר לכם, חברי הכנסת יושבים בסבלנות, השרה מירי רגב.

יעקב פרי: אני לא רוצה לעשות פה את ההשוואות בין קרנות הקולנוע לבין גלגל"צ.

יעקב מרגי: לא, לא, די לנו.

יעקב מרגי: גם זה גדול עלינו.

יעקב פרי: אני רוצה להדגיש את זה ולומר שחסרה לי מאד, ואני חושב שזאת טעות, ידידי תת אלוף אגמון וידידי מגלי צה"ל.

יעקב פרי: גלי צה"ל הייתה צריכה לבוא ולהציג לוועדה כאן כיצד עובדת ועדת הפלייליסט, מבלי שניכנס לפירוטים, מכיוון שאני מניח שכמוני, רוב רובם - - -

יעקב מרגי: אני הצעתי לו את זה גם.

יעקב פרי: רוב רובם של חברי הכנסת לא יודעים איך הוועדה הזאת עובדת ואני מניח שכאשר יש אומנים, וזה גם לגיטימי, שיש להם טענות או טרוניות שהם לא נכנסו לפלייליסט, זאת אומרת זה דבר לגיטימי שהם מרגישים כך.

יעקב פרי: אנחנו באמת רק צריכים, ואם יש אפילו, כפי שהתבטאה השרה, יש הדרה של אומנים, אז - - -

יעקב מרגי: אני אמרתי הדרה.

יעקב מרגי: התחושה שלי.

יעקב פרי: אז אמרתי, זה איך אומרים – דרוש תיקון.

יעקב פרי: אני חושב שמה שחשוב היום לומר בקיצור נמרץ, זה שדיון פומבי שיעודד את חופש הביטוי, הוא מקובל ואני חושב שהוא לא מקובל והוא צריך להיות מקובל על כולם.

יעקב פרי: גם אלה הטוענים נגד וגם אלה הטוענים בעד וגם אלה שלא נוקטים עמדה.

יעקב פרי: פעם אחת.

יעקב פרי: פעם שנייה, ואני בזה אסיים, ידידי יושב ראש הוועדה.

יעקב פרי: אני רק רוצה להזהיר.

יעקב פרי: אסור - - -

יוסי יונה: אתה מאריך את הדיון, אדוני יושב הראש?

יעקב מרגי: יוסי, הדיון לא מוגבל.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת פרי, לסכם.

יעקב פרי: אני מנסה.

יעקב פרי: אני חושב שמעורבות, כל מעורבות פוליטית או כל מעורבות שיש בה אינטרסים פוליטיים, אמורה לפגוע בתרבות נקייה ובמגוון תרבותי אמיתי.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב פרי: ומה שצריך לשפר, צריך לשפר.

יעקב פרי: ואם צריך להניח, לעשות איזו שהיא ועדה ציבורית כזאת או אחרת, הדוגמא דרך אגב - ובזה אני אסיים - של תאגיד השידור הציבורי היא דוגמא לא טובה.

יעקב פרי: אנחנו רואים באיזה מצב הם נמצאים ואני מקווה שהמצב הנורא שהם נמצאים בו, ישופר ולא ילך ויתדרדר כפי שהוא נראה עכשיו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אגיד לך מה חסר לנו בחברה הישראלית, יעקב, ידידי?

יעקב פרי: כן.

יעקב מרגי: הכלה.

יעקב מרגי: רק הכלה והכרה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: טוב, תודה רבה.

עודד פורר: אני חייב לברך את השרה רגב על היוזמה של הדיון הזה, כי עלו פה כמה נקודות מאד מאד חשובות.

עודד פורר: הנקודה המרכזית לדעתי, היא למה בכלל אנחנו צריכים לממן את גלגל"צ.

עודד פורר: מה הסיבה שיש פה תחנה שממומנת מכספי ציבור דרך מערכת הביטחון.

עודד פורר: יכול להיות שצריך.

עודד פורר: יכול להיות שצריך, אבל אי אפשר לאחוז את המקל משני קצותיו.

עודד פורר: אי אפשר להגיד מצד אחד אנחנו צריכים את השידור הזה כי הוא שידור ציבורי, או מכל מיני סיבות שימנו ואפשר לדבר עליהן – האם צריך תחנה צבאית שמשדרת מוסיקה בנוסף לגלי צה"ל, האם צריך את גלי צה"ל.

עודד פורר: חוץ מהדיון הזה, אנחנו אומרים חשוב פה דיון ציבורי, אבל מהצד השני לא נחיל עליו את הקריטריונים שצריך להחיל על נושאים ציבוריים.

עודד פורר: הרי אם עכשיו באים ואומרים חשוב שתהיה תחנה שמשדרת מוסיקה ובמימון ציבורי, בסדר.

עודד פורר: אז צריכים להיות קריטריונים שקובעים כמה אחוז מוסיקה זה נשים?

עודד פורר: כמה אחוז מוסיקה ישראלית או לועזית?

עודד פורר: צריכים להיות קריטריונים, כמו שיש בכל מקרה.

עודד פורר: כמו שהשרה מחלקת את תקציבי התמיכות שלה בקריטריונים ברורים לגופי ציבור, כך גם פה צריכים להיות קריטריונים לגופי ציבור.

עודד פורר: אני חושב שכל הדיון הזה, כשמגיע בסוף דיון לוועדת חינוך על איזה שירים משדרים בתחנה צבאית, זה נשמע לי קצת הזוי שבכלל מגיעים למצב הזה.

עודד פורר: אני חושב שהיה ראוי שמשרד הביטחון, מערכת הביטחון, הצבא - זה קצת מצחיק שבזה יעסקו במערכת הביטחון - ברשימת השירים בגלגל"צ, אבל היה ראוי שהנושא הזה בכלל לא היה מגיע לפה אלא היה מטופל בצורה אחרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסי גיספן, בבקשה.

<יוסי גיספן: טוב, ראשית אני חייב להתחיל עם זה שיש שיפור, כמו שהחברים מגלגל"צ ומגלי צה"ל דיברו.

<יוסי גיספן: שיפור משמעותי.

<יוסי גיספן: למשל אביהו מדינה בשנת 2014 נוגן פעם אחת.

<יוסי גיספן: שנה אחר כך הכפילו אותו.

<קריאה: זכית, אביהו.

<יוסי גיספן: עלייה ממש משמעותית.

מירי רגב: אתה לא גר בצפון.

<יוסי גיספן: מדיה פורסט הגישו לנו נתונים של פילוחים וקצת נסוגו בעניין של מה קשור למוסיקה מסולסלת ולא.

<יוסי גיספן: אני הרשיתי לעצמי לקחת את הדו"ח שהפיץ נדב רביד, מנהל גלגל"צ, הוא עצמו, את אותו דו"ח אקסל, וישבנו ארבעה אנשים מתוך תעשיית המוסיקה, פילחנו וסימנו אומנים.

<יוסי גיספן: אפילו היינו קצת ג'נטלמנים ולקחנו אומנים שהם מזוהים גם עם הרוק וגם עם המוסיקה המסולסלת ושייכנו אותם למסולסל.

<יוסי גיספן: קיבלנו, מתוך כלל ההשמעות, 2.5% מוסיקה מסולסלת, ומתוך המוסיקה העברית, שהיא למעשה 47%, מתוכה 5%.

<יוסי גיספן: אז אם אנחנו 5% מהציבור הישראלי שמשרתים בצה"ל, או אם אנחנו 5% בציבור הישראלי של משלמי מיסים וממלאים את החובות שלנו, אז זה היה רלבנטי, אבל לא כך פני הדברים.

<יוסי גיספן: יותר מכך, יש ניתוק מוחלט בין טעם העורכים לבין טעם המאזינים.

<יוסי גיספן: על פי 15 השנים האחרונות במצעדים השנתיים של גלגל"צ, 35% מהעשירייה המובילה זה מוסיקה מסולסלת.

<יוסי גיספן: על פי הנתונים של העורכים, אנחנו מדברים על 4.5%.

<יוסי גיספן: יש פער בין 35% במצעד, שבו הציבור מאזין ומחליט, לבין מה שהעורכים.

<יוסי גיספן: ואחר כך בא נדב רביד ומפרסם דו"ח - עשינו סקר אצל המאזינים שלנו והם לא אוהבים.

<יוסי גיספן: מה זה לא אוהבים?

<יוסי גיספן: 15 שנים של מצעדים, שאתם פרסמתם, 35% מהעשירייה זה מוסיקה מסולסלת.

<יוסי גיספן: למה זה בא לידי ביטוי של 2% על ידי העורכים?

<יוסי גיספן: יש נתק מוחלט.

מירי רגב: מה שאומר יוסי הוא שיש נתק אהדת הקהל לבין החלטת ועדת הפלייליסט.

מירי רגב: הוא שואל למה יש את הנתק הזה.

יעקב מרגי: רגע, רגע, השרה מירי רגב - - -

מירי רגב: כי מי יושב בוועדת הפלייליסט?

יעקב מרגי: השרה מירי רגב, שנייה.

עודד פורר: האם הסקר מבוצע בקרב כלל הציבור או בקרב חיילי צה"ל?

עודד פורר: אני רוצה לדעת האם בודקים מה עמדת - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: לו יצוין, רגע, אני אחסוך לך.

יעקב מרגי: עודד, אני אחסוך לך.

מירי רגב: לא, אתה טועה, עודד.

יעקב מרגי: אני אומר לך, יוסי גיספן, האחוזים שנקבת בהם, גם לא תואמים, לא משנה על מה עשו סטטיסטיקה.

יעקב מרגי: החשוב מאד הוא הבסיס, ממה אתה לוקח את ההשוואות.

יעקב מרגי: לא יצוין שהם היו הולכים גם לפי האחוזים שיצאו להם, אתם עוד רחוקים משם.

<יוסי גיספן: ברור.

יעקב מרגי: טוב, סיימנו.

יעקב מרגי: אני אתן לשני חברי כנסת, אני רואה שהם לחוצים כולם, יש ישיבות סיעה, לכן נחמן שי ולאחר מכן איציק שמולי.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: אני אתן לחברי כנסת, אריץ אתכם.

נחמן שי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

נחמן שי: שלום לשרה.

נחמן שי: בשונה מכל הנוכחים פה, להוציא אדם אחד – משה שלונסקי – אני הייתי מפקד גלי צה"ל ובנוסף לכך הייתי יושב ראש רשות השידור, אז אני יכול להעיד מכלי ראשון.

נחמן שי: לא מכלי שישי, לא משמועות ולא מקשקושים.

יעקב מרגי: אבל לא הייתה לך שרת התרבות מירי רגב אז.

נחמן שי: לא.

נחמן שי: את התענוג הזה אנחנו שמרנו לקדנציה הנוכחית.

יעקב מרגי: אנחנו נהנים מהתענוג הזה.

נחמן שי: לגמרי.

מירי רגב: אחרת איך הוא היה נהיה חבר כנסת, אם לא הייתה - - -

נחמן שי: אבל הייתה קצינה בדובר צה"ל בשם מירי רגב, והיתר זה כבר היסטוריה.

מירי רגב: ואפילו עשינו ביחד סרט טוב – להיות קצין.

נחמן שי: מירי, יש לנו הרבה דברים משותפים, אבל תיכף אני אריב איתך.

נחמן שי: עכשיו, אני יכול להעיד ואני חוזר ואומר, שהשידורים של גלי צה"ל נמצאים בפיקוח רשות השידור וימצאו בעתיד בפיקוח של התאגיד החדש.

נחמן שי: על פי חוק, אבל זה לא רק חוק.

נחמן שי: זה נוהל.

נחמן שי: זה חיים של מעשה.

נחמן שי: היינו מביאים, שלונסקי שם מאחור, את לוח השידורים האזרחי של גלי צה"ל אל רשות השידור לוועדת גלי צה"ל - - -

יעקב מרגי: רשות השידור היא גוף ממשלתי - - -

נחמן שי: גוף ציבורי.

יעקב מרגי: ציבורי, הוא הוקם בממשלה והוא גם נתון לפיקוח.

מירי רגב: אתה יודע מתי הוועדה הזאת התכנסה?

מירי רגב: מאז שהיית דובר צה"ל הוועדה הזאת לא התכנסה.

יעקב מרגי: אל תפריעי לו.

נחמן שי: הוא הפעיל את הפיקוח על גלי צה"ל ולוח השידורים האזרחי של התחנה היה בא לאותה ועדה של רשות השידור.

נחמן שי: עכשיו, לוח השידורים הצבאי היה עובר לסמכות צבאים בשם קצין חינוך ראשי, שהוא כפוף לאכ"א והוא כפוף וכו' וכו', והוא היה בוחן את התכניות הצבאיות.

נחמן שי: ככה זה היה וככה זה נכון.

נחמן שי: נקודה.

יעקב מרגי: נחמן, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתה שבע רצון מהנתונים שראית?

נחמן שי: רגע אחד, תן לי להשלים את דברי.

נחמן שי: אני רוצה לומר לך משהו שהוא כללי, ידידי הטוב.

נחמן שי: אני לא רוצה ממשלה ולא רוצה שרים שיכתיבו לנו מה לקרוא ומה לשמוע.

יעקב מרגי: אנשי מקצוע.

יעקב מרגי: אנשי מקצוע.

נחמן שי: תקשיב לי עד הסוף בבקשה.

נחמן שי: תכתוב את המשפט הזה: לא רוצה שרים - - -

מירי רגב: אבל גם אנחנו לא רוצים.

יעקב מרגי: גם אני לא רוצה.

מירי רגב: אבל גם אנחנו לא רוצים.

נחמן שי: זה מה שאתם - - -

יעקב מרגי: לא, אנחנו לא רוצים.

מירי רגב: מה שאני אומרת - - -

נחמן שי: רגע.

נחמן שי: כדי שלא יכתיבו לנו מה לקרוא ומה לשמוע, ממנים אנשי מקצוע לתפקידים והם מנהלים את זה על פי שיקוליהם ה - - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה אני חייב לצטט?

מירב בן ארי: כשאנשי מקצוע כתבו את הספר באזרחות, לכולם היה - - -

יעקב מרגי: הם לא מקצוענים.

יעקב מרגי: מירב - - -

מירב בן ארי: חופש ביטוי למי ש - - -

מירי רגב: - - -

יעקב מרגי: את יודעת, אני יכול לשבור שיא, לקרוא לשרה לסדר ולהוציא אותה.

יעקב מרגי: נחמן, נחמן - - -

נחמן שי: מפקד גלי צה"ל - - -

יעקב מרגי: נחמן - - -

נחמן שי: אביהו, אחר כך תספר על הפגישות.

נחמן שי: מפקד גלי צה"ל שהוא העורך הראשי של התחנה, נבחר, מתמנה על ידי שר הביטחון, נבחר, מוצע לו על ידי ועדה ציבורית.

נחמן שי: מנכ"ל רשות השידור, שהוא העורך הראשי היום ואחר כך יהיה בעתיד גם, על ידי ועדה ציבורית.

נחמן שי: יש פה מימד ציבורי מובהק שמביא לתפקידים האלה אנשי מקצוע והם גם עורכים ראשיים ואנחנו מכבדים את העקרונות ואת הקריטריונים שמנחים אותם בעבודה.

יעקב מרגי: תודה.

נחמן שי: לא סיימתי.

יעקב מרגי: לא, אנחנו מוגבלים בזמן.

נחמן שי: על הסטטיסטיקה.

יעקב מרגי: מיד, מיד.

יעקב מרגי: אני באמת אוהב ונמשך לזה בהערצה רבה, שאנשים יודעים שהבעיה היא לא שלהם.

יעקב מרגי: אני חייב לצטט את אחמד טיבי.

יעקב מרגי: כשהוא יושב ראש בראש הישיבה הוא אומר – כשאני בשלטון אני נדיב.

יעקב מרגי: כשאני אמרתי לו שחסר לנו, אמרתי לחבר הכנסת פרי – הכלה.

יעקב מרגי: קצת להכיר.

יעקב מרגי: קצת לשחרר.

יעקב מרגי: מה, מישהו יכבוש את המדינה?

יעקב מרגי: אתה אמור לדבר.

<אביהו מדינה: לא, לגבי מה שאתה אמרת על הכלה.

<אביהו מדינה: אתה אומר את זה בח', בכ'?

<אביהו מדינה: מה זה?

יעקב מרגי: להכיל.

יעקב מרגי: תכיל אותי אני אכיל אותך.

יעקב מרגי: לא להחיל, להכיל.

יעקב מרגי: אין הכלה פה.

נחמן שי: אני רוצה להמשיך.

יעקב מרגי: אתה יודע איזה אומץ ויהירות צריכה להיות כדי לדבר עברית ליד אביהו מדינה?

נחמן שי: אני רוצה לומר משהו גם לעניין המוסיקה.

נחמן שי: קודם כל יש מבחן אחד שקובע בעולם המוסיקה, בעולם הבידור וזה הרייטינג של הצפייה ושל האזנה, שמבטא את האהדה של הציבור ואת הרצון שלו - - -

יעקב מרגי: נחמן, יש לנו ישיבות סיעה.

יעקב מרגי: תודה.

נחמן שי: בסדר - - -

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: המסר הועבר.

נחמן שי: לא אבל אני רוצה להגיד.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

נחמן שי: משפט אחרון.

נחמן שי: לעניין המוסיקה.

נחמן שי: העולם המוסיקאלי של מדינת ישראל לא מורכב רק מגלגל"צ, הוא מורכב גם מרשות השידור - - -

יעקב מרגי: זה מפלטו של מי?

יעקב מרגי: אתה יודע זה מפלטו של מי.

יעקב מרגי: אני כרגע עם גלגל"צ.

יעקב מרגי: תאמר לי באומץ - - -

נחמן שי: המאזין יכול לבחור מה שהוא רוצה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: אם המאזין היה בוחר, היינו במצב אחר.

יעקב מרגי: המאזין לא בוחר.

נחמן שי: עובדה שהוא בוחר.

נחמן שי: הוא אמר בדיוק מה הוא רוצה - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: אני אשקול מילים למה היא לוחשת לי באוזן.

יעקב מרגי: כל עוד היא לוחשת ולא עושה לך עם המפרק, אתה יכול - - -

<מאיה בוסקילה: לא, הוא לא מוטרד גופנית.

יעקב מרגי: לא, אבל את יכולה עכשיו להעביר ככה.

איציק שמולי: היא עשתה, מה אתה חושב?

איציק שמולי: למה אני ברעידות.

יעקב מרגי: יאללה, איציק.

יעקב מרגי: אני לא מאמין.

יעקב מרגי: בקצרה.

יעקב מרגי: נחמן שי, חבר סיעתך, גזל ממך.

איציק שמולי: שני משפטים ואני הולך לישיבת סיעה.

איציק שמולי: כשיוסי גיספן מדבר וכשמאיה מגיעה לכאן עם התחושות הקשות ובוודאי אושיית תרבות כמו אביהו, אז זה גורם לזוז באי נוחות בכסא, זה נכון.

איציק שמולי: יש מקום שבו גלי צה"ל וגלגל"צ צריכים לספק תשובה.

איציק שמולי: אני לא כל כך מתעניין בתהליכים הפנימיים, אבל כן, תראו, יש פה טענות שצריך להתייחס אליהן.

איציק שמולי: אבל אני חושב שבסופו של דבר משהו אחד חייב להיות ברור, הדבר שאנחנו הכי הכי חייבים לחשוש מפניו, זה מעורבות של דרג פוליטי - - -

יעקב מרגי: אתה יכול להיות גרוע.

יעקב מרגי: זה לא יהיה בדברי הסיכום שלי.

יעקב מרגי: זה יהיה בצורה חד משמעית.

מירי רגב: אבל זה לא קורה.

יעקב מרגי: מירי, עזבי.

איציק שמולי: אני לא מדבר על מבחן הכוונות והרצונות, אני מדבר על מה שקורה בסוף בפועל.

יעקב מרגי: בסוף, בתוצאה.

איציק שמולי: ובתוצאה, מה שקרה בקול ישראל, זה הדבר החמור ביותר שיכול לקרות לנו.

איציק שמולי: שבסוף יש שיקולים כאלה ואחרים, שלפיהם מתנהל גוף שידור ציבורי באופן שהוא מתנהל עם חרב על הצוואר בגלל הפוליטיקאים.

יעקב מרגי: זו לא הכוונה.

יעקב מרגי: חד משמעית.

איציק שמולי: עכשיו, זה נכון שאם היום היינו מקימים את מדינת ישראל מחדש, יכול להיות שגלי צה"ל לא היו מוקמים.

איציק שמולי: ירון דקל אמר את זה בעצמו, כנראה שלא היו מקימים את גלי צה"ל.

מירי רגב: לעולם לא מאוחר.

איציק שמולי: אבל הדבר הזה עובד ועובד טוב והתיקונים שצריכים להיעשות בו, והדברים שמועלים פה, זה טענות שיש בהן ממש, יש בהן ממש.

איציק שמולי: גלי צה"ל צריכים לעשות את בדק הבית הפנימי שלהם ואת הפתרונות לתת בתוך הבית.

איציק שמולי: זה המסר שלי אליכם.

איציק שמולי: עכשיו, אדוני יושב הראש, משפט אחרון ואני לא אומר את זה חלילה בלעג.

איציק שמולי: תראו, החברה הישראלית היא חברה הטרוגנית, מה עם מוסיקה חרדית?

איציק שמולי: מה עם מוסיקה ערבית?

איציק שמולי: אני חצי כורדי, מה עם מוסיקה כורדית?

איציק שמולי: עכשיו, לאן אנחנו הולכים לקחת את השיח הזה, השרה?

איציק שמולי: אנחנו מחר נבוא לנדב רביד ולחברה מגלי צה"ל - - -

יעקב מרגי: לא רוצים עדות.

מירי רגב: לא, לא.

יעקב מרגי: סגנונות, סגנונות.

איציק שמולי: מה זה סגנונות?

יעקב מרגי: אתה יודע מה, איציק - - -

מירי רגב: מה שאני מבקשת לעשות בתקציב התרבות - - -

יעקב מרגי: רגע, מירי, אנחנו מצומצמים בזמן, חברי הכנסת לחוצים בזמן.

יעקב מרגי: תסיים, משפט סיכום.

איציק שמולי: מירי, הציבור הערבי הוא 20% מהאוכלוסייה היום, הציבור החרדי כמה?

איציק שמולי: 15%?

איציק שמולי: מחר הם יבואו לפה - - -

יעקב מרגי: אני לא אומר את הנתון, כדי שלא ייבהלו מהם עוד יותר.

איציק שמולי: מחר יבואו לפה, ובצדק, וידרשו מגלי צה"ל.

איציק שמולי: בואו לא נשים על גלי צה"ל את כל הבעיות של החברה ישראלית.

יעקב מרגי: אוקיי, הבנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אפרופו משפט, מזרח-מערב, כשאני מסתכל מפה בטבורה של ארץ ישראל, מעיר הבירה, אני מסתכל מערבה ואני רואה את המדינות שאנחנו קוראים להן מזרחה.

יעקב מרגי: ואני מסתכל מזרח, אני רואה את אלה שהשתלטו לנו על המערב.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: זה באוויר.

יעקב מרגי: אני יודע להרהר בקול.

יעקב מרגי: אני הולך לפי הרשימה ואל תכעסו עלי.

יעקב מרגי: רויטל סויד, יוסי יונה.

יעקב מרגי: קצר.

מירב בן ארי: היא הגיעה אחרינו.

יעקב מרגי: לא.

מירב בן ארי: זה ממש לא נכון.

יעקב מרגי: מירב, היית קודם?

יעקב מרגי: אז לא ראיתי אותך.

מירב בן ארי: עזוב, לא משנה.

יעקב מרגי: לא ראיתי אותך, סליחה.

יעקב מרגי: כשקלטתי אותך רשמתי אותך.

מירב בן ארי: לא משנה.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: בקצרה ממש.

רויטל סויד: טוב, קודם כל צהריים טובים גם לשרה.

רויטל סויד: אני רוצה לברך על הדיון ואני רוצה לברך על הדיון מכיוון שאני חושבת שאנחנו מעלים פה נושא מאד מאד חשוב, אבל הוא לא שחור לבן ואי אפשר בכלל להגדיר אותו בשחור ולבן.

רויטל סויד: הנתונים שעולים, גם לגבי מוסיקה מזרחית, מסולסלת כמו שאומרים, גם לגבי מספר ההשמעות של נשים – 118 לעומת 630 – הם נתונים שהם מעבר למציקים.

רויטל סויד: זה נתונים שהם בהחלט נתונים שהם אפילו מעוררי דאגה, מסיבה אחת בלבד: במובן התרבותי.

רויטל סויד: במובן התרבותי ובשאלה שלנו פה במדינה, איך אנחנו רוצים שתראה תחנה שהיא תחנת גלגל"צ וגלי צה"ל.

רויטל סויד: אני חייבת לבוא ולומר, גלי צה"ל וגלגל"צ מבחינתי אלה תחנות מעולות.

רויטל סויד: אני לא חושבת שבשום דרך צריך לסגור אותן ואני חושבת שיש להן ייחוד ואני חושבת שבמדינה שבה הצבא תופס מקום כל כך חשוב ואנחנו כל כך מכבדים את החיילים שלנו, יש איזה שהוא ערך מוסף שיש גם לתחנה צבאית, וגם כשהיא חוסה תחת שר הביטחון.

מירב בן ארי: אבל מה יש בתחנה הזאת חוץ מזה שהיא - - -

רויטל סויד: ברגע שיש לנו פסיקה של בית המשפט העליון שבאה ואומרת חד משמעית שלדרג הפוליטי ולשרים אסור להתערב, יש לנו פה אמירה והיא כבר אמירה משפטית.

רויטל סויד: אבל מירי, את מעלה נקודה כואבת ואני חושבת שזאת צריכה להיות מעבר לנורה אדומה בשבילכם, בגלי צה"ל.

רויטל סויד: אני חושבת שצריכה להיות פה מן קריאה שאתם חייבים להתייחס אליה.

רויטל סויד: אז אם יש גוף שאמור לפקח דרך חוק שהוא לא מיושם, צריך לראות מה עושים, ואם אנחנו צריכים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מירב, בבקשה.

רויטל סויד: שנייה, אני רוצה גם להציע משהו לך, יושב ראש הוועדה.

יעקב מרגי: משפט.

רויטל סויד: אני לא מסכימה עם העובדה שצריך להיות פה גוף מפקח על ועדת הפלייליסט, אבל אני חושבת שאתם צריכים לקחת את זה לתשומת ליבכם ואתם צריכים להבין שגלגל"צ מושמעת לציבור ומושמעת לציבור החיילים.

רויטל סויד: ואם הקהל שאתם מכוונים אליו, כי בסופו של דבר זו תחנה צבאית שכולנו מאזינים לה, זה בין היתר החיילים, אז צריכה להיות גם קריאה מצד החיילים מה הם רוצים לשמוע.

מירב בן ארי: אבל זו לא תחנה של חיילים, זו תחנה של עם ישראל.

רויטל סויד: ומה שצריך לעשות, אני מציעה לך יושב ראש ועדת החינוך, לקיים דיון מעקב על הנושא הזה והדיון מעקב הזה יבוא ויראה איך הדברים משתנים בפלח של מספר חודשים, מדוד, ואתם תיקחו את זה לתשומת לבכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: העמדה שלך ברורה.

רויטל סויד: כי אני נגד הפיקוח עליכם, אבל אני כן בעד שתפיקו את הלקחים, אתם בתוככם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, יש לי קבוצה של סטודנטים, אם לא הייתי נשארת והוא יודע.

מירב בן ארי: אני חברה בוועדה - - -

יעקב מרגי: אני גם רוצה להודות לה, היא החליפה אותי בשני דיונים, ניהלה אותם ביד רמה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ממש בקצרה.

מירב בן ארי: קודם כל את טועה.

מירב בן ארי: זו לא תחנה של חיילים, זו תחנה של עם ישראל.

מירב בן ארי: רוצים לעשות תחנה לחיילים, תעשו תחנה לחיילים, תשדרו את זה במוצבי צה"ל, בגדרות.

מירב בן ארי: לא משנה.

מירב בן ארי: כל ההגדרה הזאת היא טעות.

רויטל סויד: יש בזה ייחוד גדול - - -

מירב בן ארי: הסקר שהיה בשבעה לילות, כשעשו סקר - - -

רויטל סויד: סליחה, 100% של חיילים ו - - -

מירב בן ארי: סליחה, אני לא הפרעתי לך שדיברת.

יעקב מרגי: זו דעתה.

מירב בן ארי: אמרתי בסוף שאני לא מסכימה איתך.

רויטל סויד: את מאד הפרעת.

מירב בן ארי: הסקר שעשיתם ופורסם בשבעה לילות, אני קראתי, זה גם בקרב חיילים.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: תעשו סקר בתוך עם ישראל.

מירב בן ארי: אני רוצה גם למחות על העניין הזה שמפקד תחנת גלי צה"ל לא נמצא פה.

מירב בן ארי: מפקד התחנה הוא אזרח עובד צה"ל?

מירב בן ארי: כן?

מירב בן ארי: סימן שאלה היה כאן.

יעקב מרגי: כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אז קודם כל ההחלטה של שר הביטחון למנוע ממנו להגיע בדיון כל כך חשוב בעיני בכנסת, בדיון שאיך אמר חבר הכנסת שמולי – זה לא רק גורם לנו לזוז בכיסא.

מירב בן ארי: יש פה לא רק חוסר נחת, גם לדעתי סוג של – איך אמרנו – פגישה במגזר שלם.

מירב בן ארי: ולכן, אלף היה מן הראוי שהוא יבוא לפה.

מירב בן ארי: ואתה יודע מה?

מירב בן ארי: גם ההתנהלות של שר הביטחון פה, לבוא ולנסות לטרפד כל הזמן את הוועדה הזאת, זה גם מטריד בעיני.

מירב בן ארי: אתם אומרים ששר לא מתערב?

מירב בן ארי: אז לא יתערב בכלל, לא בוועדות, לא בגלי צה"ל, לא בכלל.

יעקב מרגי: תודה.

מירב בן ארי: אבל אם שר בכלל מתערב בוועדת החינוך ואומר לוועדת החינוך לא לקיים דיון, סליחה, אנחנו הרשות המחוקקת.

מירב בן ארי: אנחנו מפקחים על עבודתה של הרשות המבצעת.

מירב בן ארי: לא אף אחד אחר.

מירב בן ארי: אני מתנצלת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיה בוסקילה.

מירב בן ארי: מאיה בוסקילה אני אשמע אותך.

מירב בן ארי: הקבוצה תחכה.

מירי רגב: יפה דיברת, מירב.

<מאיה בוסקילה: אני מקווה שיתנו לי לדבר ולא יעשו את זה כזה מהר.

יעקב מרגי: יש לך בדיוק דקה וחצי.

מירב בן ארי: אני חייבת לרוץ.

מירב בן ארי: לרוץ.

<מאיה בוסקילה: דקה וחצי?

<מאיה בוסקילה: אני מקווה שיהיה לי טיפה יותר, כי מרוב-.

<מאיה בוסקילה: אני נזהרת יותר מכם.

<מאיה בוסקילה: אני חצי שנה בתוך הסערה הזאת, ביחד עם מירי ואני עוברת זוועות.

יעקב מרגי: מה לטעמך או לשיטתך מביא אותם לאפס השמעות?

<מאיה בוסקילה: קודם כל אני אתחיל בזה שיש, היו המון אומנים שהיו צריכים להגיע היום, למעלה מ-15 אומנים שהיו - - -

יעקב מרגי: אבל אלה שכאן מכבדים אותנו והם יידעו לבטא - - -

<מאיה בוסקילה: אבל זאת לא הנקודה שאליה רציתי לחתור.

<מאיה בוסקילה: הם לא נמצאים כאן - - -

יעקב מרגי: כי?

<מאיה בוסקילה: מהפחד.

<מאיה בוסקילה: והם לא נמצאים כאן, כי כרגע - - -

יעקב מרגי: את אומרת שלך אין מה להפסיד.

<מאיה בוסקילה: שואלים איפה ירון דקל ואיפה מנהל גלגל"צ החדש.

<מאיה בוסקילה: הם נמצאים בפגישות עם אומנים, פגישות פרטיות עם אומנים כדי לטייח ולכבות שריפות.

<מאיה בוסקילה: מרצים אומנים באופן נקודתי - - -

מירי רגב: פשוט לא יאומן.

מירי רגב: כמה זה מכוער.

<מאיה בוסקילה: הם מרצים אומנים באופן נקודתי כדי שלא יגיעו לפה ואני יכולה לתת לך המון דוגמאות כמו ארקדי דוכין, כמו דוד ד'אור – שלא הושמעו למעלה מעשור, פתאום קראו להם, שבוע לפני שהיא, גברת מירי המלאך, היחידה ששמעה והיחידה שרצתה לבוא ולנסות באמת לעשות טוב.

<מאיה בוסקילה: לא ניסיתי לבוא, וידעתי שכשאני אצא למאבק הזה אני האחרונה לאכול מהפירות.

<מאיה בוסקילה: ידעתי.

<מאיה בוסקילה: ואני אוכלת מרורים מאותו יום שנכנסתי למאבק הזה.

<מאיה בוסקילה: אבל אני לא אפסיק עד שהאישה השמנה תשיר.

<מאיה בוסקילה: ומישהו חייב להבין שיש פה המון דברים בחדרי חדרים שם.

<מאיה בוסקילה: המון דברים לא נכונים, לא אמיתיים, לא נאמנים, לא ישרים.

<מאיה בוסקילה: הם ישרים כמו בננה.

יעקב מרגי: תודה.

<מאיה בוסקילה: לא סיימתי.

יעקב מרגי: אני יודע.

מירב בן ארי: תן לה משפט אחד.

<מאיה בוסקילה: לא סיימתי.

<מאיה בוסקילה: אני הגעתי לפה, תאמין לי, מלאה - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי כסגנית שלי נתנה לך עוד משפט.

<מאיה בוסקילה: זה מעל לחצי שנה, אז תן לי, בבקשה.

<מאיה בוסקילה: הרבה אומנים פה לא הגיעו.

<מאיה בוסקילה: גלגל"צ פתאום עושים פגישות.

מירי רגב: פגישות אישיות איתם.

<מאיה בוסקילה: פגישות אישיות ופתאום אחרי שבוע האנשים שלא נכנסו, כמו דוד ד'אור למשל, אגב, שלא נכנס עשור, ופתאום הכניסו לו אחרי שבוע לפלייליסט, שיר שלא הכניסו לפני שלוש שנים.

<מאיה בוסקילה: אותו דבר נינט.

<מאיה בוסקילה: הם מכבים שריפות נקודתית.

<מאיה בוסקילה: יש בעיית שיטה.

<מאיה בוסקילה: יש בעיית פיקוח.

<מאיה בוסקילה: אני רוצה להבין, אם אתם לא תפקחו עליהם, אם אתם לא הבייבי סיטר של גלגל"צ, אז מי?

<מאיה בוסקילה: משרד התחבורה משלמים עליהם?

<מאיה בוסקילה: משרד הביטחון הבייבי סיטר שלהם, למי הם - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תפרשי בטופ.

יעקב מרגי: מאיה, סליחה, תודה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם בפרקטיקה, סליחה.

<מאיה בוסקילה: לא, אני באמת אומרת, יש מי שמממן את זה.

יעקב מרגי: לא, לא, את לא מפריעה לי, מאיה בוסקילה.

יעקב מרגי: נתתי לך לדבר, חבל על תחושה שהפסקתי אותך, אל תתפרצי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, בפרקטיקה, אין ואקום.

יעקב מרגי: תדעו לכם, אין ואקום.

יעקב מרגי: אנחנו חרדים באמת לשקיפות וחרדים מזה שתהיה פוליטיזציה.

יעקב מרגי: לא רוצים פוליטיזציה.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, בוואקום או בחוסר מעש שלכם ייכנס המחוקק.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, ייכנס המחוקק.

יעקב מרגי: זה דבר הכי גרוע בתרבות להכניס חקיקה.

יעקב מרגי: לכן, קחו, הנתונים מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: גם הנתונים שלכם שפרסמתם, ולו יצויר שנקבל אותם איך שהם, ודווקא בקרב חיילים, עדיין המודרים לא נמצאים שם, באחוזים שנתנו להם בסקר החיילים.

יעקב מרגי: הנתונים מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: מירי, כשבאה, וזה כבוד לוועדה, היא רק מפריעה לנו.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי מישהו צייר את זה כמאבק אישי שלה.

יעקב מרגי: זה לא מאבק אישי שלה.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, הרי כל אזרח בישראל, כל מי שבאמת יש לו קצת ממידת האמת, לא יכול לחיות בשקט ובשלווה עם הנתונים האלה.

<מאיה בוסקילה: זה גם לא מאבק אישי שלי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: מירי, לא אמרתי מאיה.

יעקב מרגי: למה את אומרת?

יעקב מרגי: מירי, יש לי רק להודות לך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה וחברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

יעקב מרגי: אחר כך אנחנו משחררים את חברי הכנסת, אני פה בשביל כולם.

מירי רגב: החברה פה.

מירי רגב: גם ירון אילן הגיע, אביהו מדינה.

מירי רגב: תצטרף פה לשולחן.

יעקב מרגי: בואי מירי, תהיי יושבת ראש הוועדה.

מירי רגב: לא, לא, הייתי כבר, זה הספיק לי.

מירי רגב: אתה עושה את התפקיד שלך מצוין.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, פרופסור יוני יונה.

יוסי יונה: אדוני יושב הראש, אני בין אלה שמברכים על קיומו של הדיון ואני חושב שהדיון הזה נחוץ.

יוסי יונה: ואני מדבר גם כמי שעסק שנים ארוכות בנושא של רב תרבותיות, וחלק מהדיון היותר סמכותי עסק בסוגיה הזאת של רב תרבותיות במוסדותיה התרבותיים הציבוריים של מדינת ישראל.

יוסי יונה: העיסוק שלי בנושא הזה הוא גם מתוך תחושה של העדר ושל חסר, שהמוסדות הציבוריים שלנו, התרבותיים שלנו, אינם נותנים ביטוי – וזה משמעותו גם של העיקרון הרב תרבותי – אינם נותנים ביטוי למגוון ולשונות התרבותית של הקבוצות השונות שמרכיבות את החברה שלנו.

יוסי יונה: אני רוצה להזכיר לכם לדוגמא, שהערוצים המסחריים עצמם, כתנאי לזיכיון שלהם, הם מחויבים לקיים את העיקרון של הרב תרבותיות.

יוסי יונה: לכן זה לא יעלה על הדעת - - -

יעקב מרגי: השאלה אם מי שמיישם את זה רואה בזה בכלל חלק מהתרבות.

יוסי יונה: זו בעיה אחרת, אבל אני אומר, קל וחומר שאם אנחנו מדברים על מוסד שהוא בהגדרתו מוסד ציבורי, כמו גלי צה"ל, שהוא מוסד של המדינה, ולכן קל וחומר שהוא יפעל על פי העיקרון של רב תרבותיות.

יוסי יונה: עכשיו, בוודאי אין כאן איזו טענה, הטענה שמושמעת כלפינו, שכאילו אנחנו, או מירי, או אחרים, רוצים להתערב במישרין, שמחר ישמיעו יותר דקלה או את שלמה ארצי, זו לא הטענה וזו לא הבקשה.

יוסי יונה: לכן אני אומר - - -

מירי רגב: אני לא מתכוונת להתעסק בזה.

מירי רגב: זה לא מעניין אותי.

יוסי יונה: יפה.

יוסי יונה: נכון, ולכן אני אומר גם הדוגמא הזאת היא גם בעייתית, כי עכשיו הם הוציאו דיסק משותף, אז הם לא משקפים אולי קצוות, ואולי כן בגלל קצוות הם משקפים את הדיסק המשותף.

יוסי יונה: לכן אני אומר שזה מתבקש, זה הכרחי, זה עונה על הדרישה לקיומה של חברה רב תרבותית, שאכן יתקיים מנגנון כזה או אחר, שיבטיח שגם גל"צ, גלג"צ, ואני לא מסכים עם חברתי, מירב בן ארי.

יוסי יונה: היי, גלגל"צ היא תחנת שידור צבאית.

יוסי יונה: ולכן אחד מהעקרונות שינחו את יישומו של עיקרון הרב תרבותיות בתוך גלגל"צ, זה העדפות של החיילים.

<מאיה בוסקילה: נראה לי שהם קצת שכחו מזה שהם תחנה של חיילים.

יעקב מרגי: מאיה, את לא מפריעה.

יוסי יונה: זה הדבר הכי הגיוני שמתבקש.

יוסי יונה: נכון שגלגל"צ - - -

יעקב מרגי: אנחנו במרוץ נגד הזמן.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להחמיץ פה אמירות חשובות.

יוסי יונה: אני מסיים, אדוני יושב הראש.

יוסי יונה: אני אומר נכון שגלגל"צ משדר לכלל אזרחי ואזרחיות ישראל, אבל הוא תחנה צבאית.

יוסי יונה: היה והוא יהיה תחנת שידור לכלל אזרחי ישראל, בואו נבטל את המנדט שלו ואת הזיכיון שלו בתוך משרד הביטחון ונקים תחנה שהיא אזרחית.

יוסי יונה: אני מסיים אדוני יושב הראש.

יוסי יונה: לכן אני חושב שהדרישה, למרות שאני לא בטוח עד כמה אנחנו צריכים או מה בדיוק יהיה המנגנון, אבל בהחלט אנחנו חייבים לחשוב על מנגנון שיבטיח את העיקרון של רב תרבותיות באופן שבו גלגל"צ משדר את שידוריו, במיוחד בתחום הזה של המוסיקה.

יוסי יונה: אני מקבל את הצעתה של חברי, רויטל סויד, שאנחנו נקיים דיון נוסף, דיון מעקב.

יעקב מרגי: וודאי דיון מעקב.

יוסי יונה: כדי להבטיח שאכן זה קורה.

יוסי יונה: אני באמת, במשפט מסכם אומר, אדוני יושב הראש השתמש במילה שהיא מופלאה בעיני ואני עושה פה שימוש תדיר וזה הרעיון של הכלה.

יעקב מרגי: תבטא את זה יותר טוב ממני.

יוסי יונה: הכלה.

יוסי יונה: אין.

יוסי יונה: זה לא החלה.

יוסי יונה: לך אין בעיה.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: אני הצלחתי לבלבל את אביהו מדינה עם המבטא שלי.

יוסי יונה: לאדוני יושב הראש אין בעיה להבחין בין ח' לכ', לכן אין שם בעיה – הכלה.

יוסי יונה: אנחנו באים באמת מתוך רצון להכיל את כלל הציבור, כדי שתהיה פה חברה - - -

יעקב מרגי: תראה, אני מדבר 30 שנה על הכלה, אל תהיה אופטימי.

יוסי יונה: נכון.

יוסי יונה: חברה בריאה יותר.

יוסי יונה: נכון.

יעקב מרגי: יש כאלה שמתעקשים שזה לא יקרה.

יוסי יונה: שתיתן בסופו של דבר ביטוי למגוון התרבותי שלנו, כי כך ייטב לכולנו.

יוסי יונה: תודה.

יעקב מרגי: אמרת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת נורית קורן, ואיתך אני אחמיר.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: ברור, תמיד אתה נותן לי רק דקה - - -

יעקב מרגי: שתי דקות בדיוק.

נורית קורן: אבל אני אנצל רק את הדקה, אני באמת רוצה לשמוע כאן עוד אנשים, אבל אני מתנצלת, יש לי פגישה חשובה במשרד, אבל אני אחר כך אקח את הפרוטוקול ואני אשמע את שאר הדברים.

נורית קורן: אני מברכת על הדיון הזה.

נורית קורן: אני מתפלאת שכל הזמן הדיון הזה עולה חזרה.

נורית קורן: אני חשבתי שנגמר כבר מזרח ומערב.

נורית קורן: נגמר.

נורית קורן: אבל מתברר, שעכשיו כדי להחביא את זה אז אומרים ישראלי ובין לאומי, כדי להחביא את זה.

נורית קורן: אני חושבת שאביהו מדינה פה, סבל שנים עד שהוא עלה לתודעה, והיום לא לשמוע את נכסי צאן הברזל שיושבים פה – אני לא מבינה.

נורית קורן: ואם שמים ילדים שהם יחליטו – בגילאי 18 או 19 – אני אומרת לכם, צריך ועדה מסודרת.

נורית קורן: זה לא יתכן.

נורית קורן: זה לא יכול להיות.

נורית קורן: ואתם יודעים מה?

נורית קורן: אותי גם כאמא שיש מפקד שהוא בן 18 או 18.5, יותר גדול מהילד שלי או מהילדה שלי והוא מחליט דברים ברובו של עולם.

נורית קורן: זה לא יתכן.

נורית קורן: הגיע הזמן וצריך לשים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

נורית קורן: אני רוצה להגיד לכם שכל זמן שעדיין במדינה שלנו מדברים – מי אתה, מה שם המשפחה שלך – וזה עולה גם בוועדה למינוי שופטים שאני יושבת שם -- -

יעקב מרגי: זה גדול עלינו.

נורית קורן: זה מה שחמור וזה שייך גם לגלי צה"ל, כי בסופו של דבר אנחנו לא מורידים את זה.

נורית קורן: כל פעם אנחנו מעלים את זה מחדש.

נורית קורן: הגיע הזמן שזה ייגמר.

יעקב מרגי: תודה, נורית.

יעקב מרגי: אני לא אשכח שהעלו את אביהו מדינה ומיד אתן לו לדבר, בעקבות פרס שרצו לתת בגלי צה"ל וידעת לומר להם – מי נתן לך את העוז והחוצפה לקרוא לי זמר מזרחי, אם אני זמר מזרחי תקראי לשלמה ארצי מערבי ולא ישראלי.

יעקב מרגי: ואני חושב שהדברים מהדהדים ומדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: גילוי נאות, אני אחד המעריצים שלו, למרות שאף פעם לא נפגשנו.

יעקב מרגי: כולל שבת וביום שבת, מתענג על השירה.

יעקב מרגי: אני גם חוטא בכתיבה, אבל לא מתקרב.

יעקב מרגי: לא מתקרב.

<ירון אילן: הגיע הזמן לתת לו את פרס ישראל.

יעקב מרגי: מה פתאום?

יעקב מרגי: תלך, יש בקומה רביעית פה תמונה של כל מי שזכה בפרס ישראל.

יעקב מרגי: לך למעלה, קומה רביעית בפרוזדור, בטרקלין, תבדוק אם יש סיכוי.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<אביהו מדינה: האמת היא שאני לא רוצה לדבר בפרטים ולא רוצה לדברים על גלי צה"ל, שהיא תחנת רדיו שעובדת מאד מאד יפה.

<אביהו מדינה: אני מוכרח להגיד לך אני עבדתי שם.

<אביהו מדינה: עבדתי – הייתי משדר שם ארבע שנים בזמן שנחמן היה שם מפקד גלי צה"ל והוא קיבל אותי ואני סיימתי עם משה שלונסקי.

<אביהו מדינה: משה שלונסקי, אתה פה?

מירי רגב: הוא, פה.

מירי רגב: הוא בא עם הסיגר שלו, הכל בסדר.

<אביהו מדינה: מאד חשוב שאתה פה, כי אני אספר לכם איך נולד גלגל"צ.

<אביהו מדינה: אני הייתי משדר בציפורי לילה בימי שלישי ויום אחד נכנס אלי לאולפן משה שלונסקי, הוא אומר לי אביהו, אני צריך את העזרה שלך.

<אביהו מדינה: אמרתי לו במה אני כבר יכול לעזור לך, הוא אומר – אני רוצה להקים תחנה לנהגים, נוספת על גל"צ.

<אביהו מדינה: אמרתי נו, מה הבעיה?

<אביהו מדינה: אז הוא אומר לי אין לי כסף.

<אביהו מדינה: אמרתי לו, ואיך אני יכול לעזור לך בכסף?

<אביהו מדינה: אז הוא אומר לי אני רוצה שתדבר עם שר התחבורה שהוא חבר שלך, ישראל קיסר - - -

מירי רגב: תיזהר, יגידו אביהו מסדר.

<אביהו מדינה: ותנסה לשכנע אותו שיתמוך כספית.

<אביהו מדינה: אמרתי לו אני אנסה, אבל תגיד לי מה החלק שלי בתוך הגלגל"צ הזה מבחינת השירים הישראלים ים תיכוניים.

<אביהו מדינה: הוא אמר לי כמה אתה רוצה?

<אביהו מדינה: אמרתי לו 30%.

<אביהו מדינה: הוא אומר לי תן יד, לחצתי את היד.

<אביהו מדינה: רצתי לישראל קיסר, אמרתי לו ישראל, צריך תמיכה של משרד התחבורה בגלגל"צ, זה לטובת הנהגים, זה חלק מהמשרד שלך.

<אביהו מדינה: הוא אמר לי אתה בטוח שהוא ייתן לך?

<אביהו מדינה: אמרתי לו לחץ לי יד.

<אביהו מדינה: הוא אומר לי הוא מוכן לחתום על זה?

<אביהו מדינה: אמרתי לו רק רגע.

<אביהו מדינה: חזרתי למשה שלונסקי, אמרתי לו – אתה מוכן לחתום על ה-30%?

<אביהו מדינה: הוא אומר לי תשמע, אני עוזב בעוד שנה, יבוא זה שאחרי יעשה מה שהוא רוצה, מה שווה החתימה שלי?

<אביהו מדינה: אמרתי לו אתה יודע מה, אני מאמין לך.

<אביהו מדינה: סומך עליך.

<אביהו מדינה: הלכתי לישראל קיסר, אמרתי לו תן לו את הצ'אנס.

<אביהו מדינה: תן לו צ'אנס להוכיח את עצמו.

<אביהו מדינה: העביר לו תקציב, ככה נולד גלגל"צ.

<אביהו מדינה: אז בתקופה שלו,כשהוא עוד היה שם, זה עוד היה בסדר - - -

יעקב מרגי: אז צריכים להאשים אותך, אם ככה.

<אביהו מדינה: אחרי זה, מה-30%, כמו שאנחנו מגלים היום, נשארו 5%.

<אביהו מדינה: זאת אומרת שמשה שלונסקי צודק.

<מאיה בוסקילה: 2.5% ליתר דיוק.

מירי רגב: במה הוא צדק?

<אביהו מדינה: הוא צדק שזה שבא אחריו - - -

יעקב מרגי: אביהו, נתת לנו רקע היסטורי איך גם גלגל"צ, אבל מה יש לך לומר על הנתונים.

<אביהו מדינה: תשמע, אני אגיד לך, אני כבר לא מדבר על נתונים.

<אביהו מדינה: לי כואב שאנחנו כעם, אנחנו עם יהודי, אנחנו יש לנו מטרה משותפת, אנחנו אחים, אנחנו בני אב אחד.

<אביהו מדינה: לא יכול להיות שאח אחד יאכל בכל פה והשני יישאר רעב.

<אביהו מדינה: למה אי אפשר להבין את הבקשה שלנו?

יעקב מרגי: אבל חז"ל כבר הקדימו אותך ואמרו אל תאמר אי אפשי על מה שאפשי.

יעקב מרגי: אל תאמר אי אפשר על מה שאפשרי שיקרה.

<אביהו מדינה: אז הבעיה שלי שכואב לי שאנחנו כעם יהודי בארץ ישראל, שבאנו לקומם את מדינתנו החדשה - - -

יעקב מרגי: אז אני אומר מה שאתה לא מעיז לומר.

יעקב מרגי: אתה יודע מה אביהו, מאחר שזו ועדת חינוך, תרבות וספורט, אם הייתי יודע שהאחוזים המושמעים מגיעים לרמת הכתיבה, איכות הכתיבה, עומק הכתיבה, לפחות שלך, כי אני מכיר, הייתי יכול לבלוע את הנתונים שהראו כאן, אבל גם ממקום של האיכויות זה לא מגיע.

יעקב מרגי: שלא יספרו לי סיפורים.

<אביהו מדינה: אתה עכשיו מתערב בתכנים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<אביהו מדינה: אתה יודע מה, התכנים האלה שאומרים, כל אחד מנסה להגן על העיוות שלו, שהוא בעדו בהצהרה שאתה מתערב בתכנים.

יעקב מרגי: על איזה - - -

<אביהו מדינה: בוודאי, אם התכנים לא היו לטעמו אז הוא היה מתערב.

מירי רגב: זו מדיניות, זה לא תכנים.

<אביהו מדינה: אם זה היה הפוך, אם כל התכנים היו ים תיכוניים, הוא לא היה מתערב בתכנים?

<אביהו מדינה: באבו-אבואה.

יעקב מרגי: בוודאי, אבל להם מותר, לך אסור.

מירי רגב: אתה לא מבין, חופש ביטוי תמיד מסתיים בחופש הביטוי של המו"ל.

מירי רגב: זהו.

<אביהו מדינה: נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רז שכניק.

יעקב מרגי: לאחר מכן מנכ"ל אקו"ם, הוא נמצא איתנו?

יעקב מרגי: כל המריבות בגללך.

יעקב מרגי: אחר כך.

יעקב מרגי: אני חוזר אותך עכשיו.

יעקב מרגי: המשקפיים שינו לי אותך.

<רז שכניק: היי.

<רז שכניק: אני נמצא כאן כעיתונאי שמסקר פה את שני הצדדים.

יעקב מרגי: מאחר שאתה אומן בדיבור, יש לך דקה.

יעקב מרגי: תעביר את המסר.

<רז שכניק: אוקיי.

<רז שכניק: אני חושב שלפי הנתונים שהופיעו אצלי בעיתון, בידיעות אחרונות, יש בפירוש בעיה בעניין של נשים, בעניין של זמר מזרחי ובעניין שלא עלה כאן עד עכשיו, של זמרים ותיקים, זאת אומרת הקלאסיקות שאנחנו לא מקבלים מהם את החומרים החדשים בגלגל"צ.

<רז שכניק: למשל, אם תלך לבדוק את שלום חנוך, הוא בכלל לא נכנס לפלייליסט בשנים האחרונות, ושלום חנוך - - -

מירי רגב: מי זה שלום חנוך?

<רז שכניק: אני לא צריך להגיד מי הוא ומה הוא.

<רז שכניק: מצד שני - - -

מירי רגב: בכוונה אני שואלת מי זה שלום חנוך.

<רז שכניק: מצד שני, גלגל"צ לא הגיעה לאן שהגיעה כי היא לא תחנה טובה.

<רז שכניק: ברור שהיא תחנה מעולה, אנשים שם יודעים מה לעשות ולכן אני לא חושב שצריך בכלל פה את כל העניין של נציגי משרד הביטחון, שיגידו למי.

<רז שכניק: זה מיותר.

<רז שכניק: מה זה בכלל משנה אם שר הביטחון אחראי או לא?

<רז שכניק: משנה מה קורה בתחנה.

<רז שכניק: ואני חושב שאם היה פה נדב רביד, שאני ראיינתי אותו ביום שישי והוא בפירוש אדם ענייני, הוא לא מוטה נגד מזרחים, בעד אשכנזים - - -

<מאיה בוסקילה: לא, הוא פשוט יותר אוהב היפ-הופ.

<רז שכניק: יש לו את הטעם שלו.

<מאיה בוסקילה: יש לו את הטעם שלו, אבל - - -

יעקב מרגי: מאיה, מאיה, תודה.

<רז שכניק: ולכן בגלגל"צ, אני התרשמתי שמאד פתוחים ומאד קשובים לביקורת.

יעקב מרגי: בוא נראה.

יעקב מרגי: אתה התרשמת, הם שמעו.

יעקב מרגי: הבאנו אותם כדי שישמעו.

<רז שכניק: אין שום סיבה, לדעתי, שלא תקום באמת ועדה כזאת, שתשתף את נציגי גל"צ וגלגל"צ והם יוכלו להראות בה שהם עושים הכל כדי להפגין רב תרבותיות בשידור שלהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מנכ"ל אקו"ם בקצרה ולאחר מכן קורין אלאל.

יעקב מרגי: כבוד הוא לנו שכל האומנים הטריחו את עצמם לוועדה.

<מאיה בוסקילה: מה עם ירון אילן, הוא רשום?

יעקב מרגי: כולם רשומים.

<אריק בן דוד: מה שהייתי רוצה לומר - - -

יעקב מרגי: הוא איחר, הוא בא בסוף.

<אריק בן דוד: הייתי רוצה לתקן ברשותכם, שמדובר על מספר נשים, עלה שם מספר של 118 לעומת 600 ומשהו.

<אריק בן דוד: לצערי הרב זו תופעה בכלל מוכרת בעולם המוסיקה.

<אריק בן דוד: יש גם פחות יוצרות, פחות סופרות, פחות זמרות.

<אריק בן דוד: העולם הזה, של עולם המוסיקה, מספרית נשלט על ידי גברים וזה עניין למחקר.

יעקב מרגי: נתת לנו הסבר, אוקיי.

<אריק בן דוד: עניין למחקר.

יעקב מרגי: לגבי הנשים נתת לנו הסבר.

<אריק בן דוד: זה נתון, אוקיי?

<אריק בן דוד: זה לא בגלל שמדירים נשים.

<אריק בן דוד: עכשיו, לגבי - - -

<קריאה: דווקא בארצות הברית יש עכשיו הרבה יותר נשים.

<אריק בן דוד: מה שטורד את מנוחתי זה העניין הבא: לא יכול להיות שתחנה ישראלית, ממלכתית, תשדר מעט יותר מוסיקה ישראלית מאשר מוסיקה - - -

מירי רגב: לועזית.

<אריק בן דוד: זאת אומרת לא יכול להיות שהיא תשדר כמות גדולה יותר של מוסיקה לועזית, נקודה.

<אריק בן דוד: אנחנו מדינה קטנה - - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה הקטגור יאמר לך על זה.

<אריק בן דוד: ראה, אנחנו מכירים - - -

יעקב מרגי: לגביך רק, לגבי אקו"ם.

יעקב מרגי: הלאה, בוא.

יעקב מרגי: זה הרהור ביניים כזה.

<אריק בן דוד: הרי מה שאנחנו רואים, אנחנו רואים בצרפת למשל, שהיא מדינה שגדולה פי 10 מבחינת אוכלוסייה ממדינת ישראל - - -

יעקב מרגי: לא הכניסו את מקצוע האנגלית.

יעקב מרגי: הם היו קנאים.

<אריק בן דוד: יש להם שוק אדיר ויש שמירה על התרבות הצרפתית ויש הנחלה של התרבות הצרפתית למקומות אחרים בעולם.

<אריק בן דוד: בישראל יש מרכזי - - -

יעקב מרגי: להנחיל אהבה יש.

יעקב מרגי: זה ב-ח'.

<אריק בן דוד: נכון.

<אביהו מדינה: להנחיל, כן.

<אריק בן דוד: זה ב-ח' כאן אבל לא בט'.

<אריק בן דוד: יש לדעת שבמדינת ישראל יש מרכזים להנחלת תרבות צרפת, אבל אין בצרפת מרכזים להנחלת תרבות ישראל.

<קריאה: באף מקום.

<אריק בן דוד: באף מקום.

<אריק בן דוד: אנחנו מדינה קטנה ואין בילתה.

<אריק בן דוד: יש לנו אמנם מחלקה גדולה בארצות הברית, אבל זהו זה.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<אריק בן דוד: לכן מה שדרוש לנו, שכאן במקום שלנו, אנחנו ואין בלתנו, נתפתח את תרבותנו אנו.

יעקב מרגי: אמירתך נשמעה ונרשמה ואני חושב שהטבת לבטא.

<אריק בן דוד: ברשותך, משפט אחרון.

<אריק בן דוד: אני רוצה להציע, כשם שבעבר הוקם גל נוסף, הרי אין ספק שהתחנה הזאת מזמן אינה תחנה צבאית.

<אריק בן דוד: היא נקראת תחנה צבאית, אבל היא משרתת את כלל עם ישראל.

<אריק בן דוד: ולכן, מה שאני מציע, שהתחנה הזאת, שיש לה תקציבים ויש לה חיילים ויש לה כוח אדם, תקים בקלות רבה תדר נוסף, שייקרא תדר ישראלי, אני לא יודע איך נקרא לו.

<אריק בן דוד: אני לא נותן פה קופירייטינג לשם.

<אריק בן דוד: אבל באותו תקציב היא יכולה להקים רשת ישראלית טהורה - - -

מירי רגב: גם הגל"צ.

יעקב מרגי: לא, לא, עזבו את זה.

יעקב מרגי: מירי, הוא הציע, הוא לא יושב ראש הוועדה, הוא לא מסכם.

יעקב מרגי: הוא הציע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה אדוני.

<אריק בן דוד: נחמן, רשת ג' לא מספיקה.

נחמן שי: זה משהו אחר, אבל יש כבר - - -

יעקב מרגי: נחמן תודה.

<אריק בן דוד: זו מדינה קטנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: קורין אלאל, בבקשה.

<קורין אלאל: שלום.

<קורין אלאל: אני באה מהמוסיקה.

יעקב מרגי: תספרי לנו.

<קורין אלאל: וכל הקטע של המוסיקה זה אהבה, כי זה צלילים.

יעקב מרגי: זה נשמה.

<קורין אלאל: זה לא דבר שאנחנו יכולים להחזיק, אלא זה באוויר.

<קורין אלאל: כשאני מדמיינת את גלגל"צ, שהם מקבלים ערימות, ערימות של שירים חדשים, איך הם יכולים לאהוב את זה?

<קורין אלאל: אתה מבין?

יעקב מרגי: אבל מישהו אמור לאהוב את זה.

יעקב מרגי: מישהו בסוף, איזה גוף מסוים.

<קורין אלאל: רגע, אז אני מנסה לחשוב כללית.

<קורין אלאל: אני רוצה לחשוב איך פותרים את הבעיה הזאת של הריבוי של המוסיקה ושל האומנים הצעירים והלא צעירים ולא לתת לגלי צה"ל את הפלייליסט, אלא לחלק את זה לכל תחנות הרדיו האזוריות, שהם יקבלו את כל השירים, שהם יבחרו את השיר שמדליק אותם ושהם יציתו את השיר שגלגל"צ ישמיעו אחר כך.

<קורין אלאל: למה גלגל"צ צריכים לקבל על הראש שלהם את ההחלטה מי טוב בארץ?

יעקב מרגי: קורין, תודה.

יעקב מרגי: אבל מה שאת מציעה זה שהאומנים יעשו את זה על הראש שלהם כדי לחנך אותם.

יעקב מרגי: אבל אנחנו לא מסתפקים בזה.

יעקב מרגי: אנחנו גוף פרלמנטארי שבא לפקח ולדרוש בשם האזרח, את מה שהאזרח רוצה.

<קורין אלאל: אבל הם לא יכולים לעמוד בכמות הזאת.

<קורין אלאל: הכמות הזאת היא בלתי - - -

יעקב מרגי: אוקיי, אני מבין אותך.

יעקב מרגי: לכן צריך ועדה מקצועית שמתעסקת רק עם זה.

<קורין אלאל: שכל רדיו - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ירון אילן.

<ירון אילן: טוב, שלום לכולם.

<ירון אילן: אני רוצה לדבר רגע משני מקומות.

<ירון אילן: קודם כל אני רוצה להגיד תודה לשרה שבכלל מעלה את הסוגיה של תרבות ותרבות ים תיכונית שאני נוגע בה ב-20 השנה האחרונות.

<ירון אילן: אני הייתי קצין בצבא.

<ירון אילן: גלגל"צ וגל"צ בכלל לא משדרים מוסיקה של חיילים.

<ירון אילן: בואו נוריד את זה מהפרק.

<ירון אילן: זה בכלל לא קשור.

<ירון אילן: ראינו את הסטיקר של רז.

<ירון אילן: אם אומן כמו אייל גולן, שמוכר הכי הרבה כרטיסים בארץ, הוא מספר 80 בגלי צה"ל – תעשו חושבים, נקודה.

<ירון אילן: אני חושב שיש ברוך השם תחנות רדיו אזוריות וגם ערוץ הטלוויזיה שאני שייך אליו, 24, שנותנים מקום.

<ירון אילן: לא יכול להיות שילד בן 18, שאפילו לא יודע מי זה אביהו מדינה, לא יודע - - -

<אודי ירושלמי: מה עם ילד בן 32 - - -

<ירון אילן: לא יודע מי זה אביהו מדינה, לא יודע - - -

יעקב מרגי: אף אחד לא מפריע לי.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?

יעקב מרגי: אתה רוצה להגיב?

יעקב מרגי: למה אתה מתפרץ?

מירי רגב: תפתרו את הבעיה הזאת כבר.

<ירון אילן: לקחתם - - -

יעקב מרגי: אתה רואה מה שאתה עושה?

<ירון אילן: לקחתם שלושה עלי תאנה – אחד שקוראים לו זוהר ארגוב, כי כולכם ראיתם את הסרט, לקחתם עוד עלה תאנה שאתם מנפנפים בו לפעמים – שרית חדד ודקלה – היא לא זמרת מזרחית.

<ירון אילן: איפה דקלון?

<ירון אילן: איפה יואב יצחק?

<ירון אילן: איפה כל השורה הזאת של האומנים שאתם אפילו לא יודעים לכבד ולהעריך.

<ירון אילן: אתם מקבלים כסף מהמדינה, יש לכם ילדים שלא מבינים מוסיקה.

<ירון אילן: לא מבינים.

<ירון אילן: קחו אנשי מקצוע כמו אביהו, תושיבו פה אחת.

<ירון אילן: זה שאתם כל הזמן מתהדרים באחוזי רייטינג, אז יושב פה דוד בן בסט, מרדיו לב המדינה, ואני מבטיח לכם שיש פה הרבה אנשים שאם לא היה לנו פרסומות - - -

מירי רגב: לא, אבל הם לא - - -

יעקב מרגי: מירי, תני לו.

יעקב מרגי: את מפריעה לו.

<ירון אילן: רגע, שהם לא היו פרסומות - - -

מירי רגב: תחנת - - -

יעקב מרגי: מירי, אנחנו מסכמים.

יעקב מרגי: אני חייב לסכם, נו.

<ירון אילן: אם לא היו פרסומות, אני מבטיח לך שאני הייתי יושב בתחנה שיותר מאזינים לה ממך, כי אני משדר לא רק לצפון תל אביב, אבל מה לעשות?

<ירון אילן: אני בתחנה אזורית שצריכה כסף.

<ירון אילן: אתם מקבלים כסף, תייצגו את כל האוכלוסייה.

<ירון אילן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גלגל"צ, תגובה, כמו שהבטחתי לכם.

<אודי ירושלמי: תודה.

<אודי ירושלמי: דבר ראשון, אני חושב שזה כן המקום להגיד שבסוף חכמת ההמונים אומרת שבגלגל"צ היום היא תחנת המוסיקה הכי מואזנת בארץ - - -

<ירון אילן: כי אין לכם פרסומות.

<מאיה בוסקילה: ממש לא.

<ירון אילן: תחברו את כל הרדיו האזורי - - -

יעקב מרגי: מאיה, אני אקרא אותך לסדר.

יעקב מרגי: תנו לו לדבר.

יעקב מרגי: אני אשמור על זכותו ואני אגן עליו.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר.

<מאיה בוסקילה: אני יכולה לדבר אחר כך?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: השעון נגדי.

יעקב מרגי: מחכים לי אנשים שבאו מרחוק.

<מאיה בוסקילה: יש כל כך הרבה מידע ש - - -

יעקב מרגי: אבל רגע, תקשיבי, גם אם נשב פה 6 שעות לא נמצה את כל מה שכולם רוצים לומר.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: ופוליטיקה זה אומנות האי אפשר.

<מאיה בוסקילה: אבל אין להם פרסומות.

<מאיה בוסקילה: הם מתהדרים בנוצות לא להם.

יעקב מרגי: מאיה.

יעקב מרגי: דבר.

<אודי ירושלמי: ההשמצות ש - - -

יעקב מרגי: שוב השמצות.

יעקב מרגי: בוא, תזכיר לי את השם שלך.

<אודי ירושלמי: אודי ירושלמי.

יעקב מרגי: אני אוסר עליך.

יעקב מרגי: אתה מתייחס כרגע לטענות שהועלו.

יעקב מרגי: לא השמצות ואל תתגרה באף אחד להגיב לך.

<אודי ירושלמי: לגבי הפגישות עם האומנים כמו שנאמר כאן, ובניגוד למה שנאמר, לאורך כל השנים התקיימו פגישות עם אומנים, חלק ביוזמת האומנים וחלק ביוזמת אנשי התחנה.

<אודי ירושלמי: פגישות תמיד התקיימו בתחנה.

<אודי ירושלמי: לגבי הנושא של האנשים, כמו שמנכ"ל אקו"ם ציין, יש בעיה שהיא לא רק עניין של התחנה, של כמות היוצרים, האנשים.

<אודי ירושלמי: אבל יחד עם זאת, בהתייחס לשאר מה שנעשה בתקשורת, גלגל"צ נותנת ביטוי, אמנם נמוך מטבע הדברים, אבל הוא גבוה יותר באופן יחסי לכל שאר הנעשה בתחנות.

<אודי ירושלמי: דבר אחרון רק לגבי הנושא של החיילים.

<אודי ירושלמי: למרות מה שנאמר כאן, אנחנו ביצענו סקר גם של חיילים וגם של כלל הציבור.

<ירון אילן: וג'יין בורדו הגיעו למקום הראשון בסקר.

יעקב מרגי: ירון, תודה.

<אודי ירושלמי: הנתונים הם חד משמעיים.

<אודי ירושלמי: החיילים מאזינים לגלגל"צ, נקודה.

<אודי ירושלמי: נכון, יש שם גם דברים שלמדנו מתוך הסקר הזה לגבי העדפות ודברים אחרים, אבל לגבי העניין הזה אני חושב שצריך להסיר את זה מסדר היום.

יעקב מרגי: תשמע, אנחנו נחליט מה צריך להסיר ומה צריך להשאיר על סדר היום.

יעקב מרגי: בסדר.

<אודי ירושלמי: מבחינת החיילים – זו תחנה של חיילים, היא מיועדת לחיילים ולנהגים.

<אודי ירושלמי: מהבחינה הזאת היא כנראה עושה משהו טוב.

יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך.

יעקב מרגי: אתה אמרת כרגע דברי כפירה, אפילו על מי שחלם פעם להקים את התחנה הזאת.

יעקב מרגי: אתה אמרת דבר חמור מאד שאתה צריך לחזור בו מיד.

יעקב מרגי: התחנה לא מיודעת לאזרחים, היא מיועדת לחיילים.

יעקב מרגי: גלי צה"ל, האמא, סליחה, היא מיועדת לחיילים?

יעקב מרגי: מה שאתם עושים כל היום – זה חיילים?

מירי רגב: למוצבי צה"ל.

יעקב מרגי: שמעת את בעל הרעיון אומר לך תחנה לנהגים.

יעקב מרגי: איך לחיילים?

יעקב מרגי: אז בוא, אתה יודע, העיקר חסר מן הספר.

יעקב מרגי: אני מתפלא עליכם.

יעקב מרגי: נתתי לכם טיפ והיה לכם הרבה זמן.

יעקב מרגי: נתתי לכם זמן.

יעקב מרגי: תקשיב, נתתי לכם זמן, כנראה לא הבנתם את הרמז.

יעקב מרגי: היה פה דיון, חברי הכנסת התבטא, האומנים, וזה רק דוגמית, קמצוץ מן הקמצוץ.

יעקב מרגי: ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: למזלכם הרע, שאנחנו נמצאים בסרט הזה בעוד הרבה נושאים במדינה שלנו.

יעקב מרגי: בושה וחרפה לחברה במדינת ישראל, כבת 70 היא.

יעקב מרגי: כבת 70 היא.

יעקב מרגי: אנחנו עדיין חברה עם תווית ותגיות ויש כאלה שלא השלימו שיש גם רצונות אחרים ולא משלימים.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, הוועדה שעובדת אצלכם שם לקבוע את הפלייליסט, עם כל הכבוד – זו תעודת עניות שלהם.

יעקב מרגי: זה התעודה שלהם על יכולת הראייה האובייקטיבית.

יעקב מרגי: זו תעודת עניות שלהם על היכולת להכיל גם דברים אחרים.

יעקב מרגי: לצערי הרב גלגל"צ יכולה להיות קצת רגועה, היא לא בת יחידה.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה גופים והרבה גורמים במדינת ישראל שעוד לא הפנימו, עוד לא השלימו.

יעקב מרגי: וחלק מהם, כשהם לא רצו להפנים, נכנסנו אנחנו המחוקקים לואקום.

יעקב מרגי: והנה אני אומר לכם, אתם תשמעו את זה בדברי הסיכום.

יעקב מרגי: לא יהיה ואקום יותר.

יעקב מרגי: לא יהיה ואקום.

יעקב מרגי: לא מעניינת אותי השרה מירי רגב.

יעקב מרגי: אני באתי לדיון הזה אובייקטיבי.

יעקב מרגי: יצאתי, תסלחו לי, היא חיוורת לידי במאבק שלה.

יעקב מרגי: אנחנו לא נרפה מזה.

יעקב מרגי: אתם הייתם צריכים לשבת פה.

יעקב מרגי: ראינו את הנתונים, גם הנתונים שלכם.

יעקב מרגי: גם הנתונים שלכם שמיקדם אותם בחיילים מראים תוצאות אחרות למציאות הקיימת.

<מאיה בוסקילה: לא נכון, זה - - -

יעקב מרגי: לא נמצא 10 חיילים בסדום שאוהבים לשמוע את מאיה בוסקילה?

יעקב מרגי: או לשמוע, הוא קרא לו אושיה תרבותית, אין לי הגדרה בכלל, לרב אומן הזה שנקרא אביהו מדינה ותרומתו לחברה הישראלית.

יעקב מרגי: אתם מדברים?

<מאיה בוסקילה: בלשון המעטה.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: אני חושב שהקריאה של מנכ"ל אקו"ם מדברת בעד עצמה.

יעקב מרגי: זו לא בושה להגן על התרבות הישראלית ואני, רבותי, עם כל אלה שמצקצקים בלשונם וקוראים לעצמם אנשי תרבות – תרבות היא לא דבר רק מה שהיה.

יעקב מרגי: היא נוצרת ומייצרת ומתהווה תוך כדי הליכה.

יעקב מרגי: זו מוטציה שכל החיים, כל הזמן היא חיה ומתעבה.

יעקב מרגי: האנשים פה קובעים את התרבות ואנחנו כבר בני 70 שנה.

יעקב מרגי: יש כוחות שלא רוצים לשנות.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: עדיף מארשים רוסיים, כן.

יעקב מרגי: עדיף המארש הרוסי.

יעקב מרגי: עדין, כן, מה לעשות?

יעקב מרגי: מזל שיצקנו להם תוכן עברי.

יעקב מרגי: מזל שלנו שיצקנו להם תכנים עבריים איכותיים.

יעקב מרגי: ואם גלגל"צ היה אז – יכול להיות שגם הם לא היו נכנסים.

יעקב מרגי: אתם יודעים, יש מושג שאומר לא תמנע טוב מבעליו.

יעקב מרגי: באיזו סמכות?

יעקב מרגי: איזה אומץ יש לאותם אנשים להדיר סגנונות כאלה ואחרים מתוך עשייה תרבותית ענפה, למרות המדינה.

יעקב מרגי: למרות הגופים.

יעקב מרגי: כי זה מבעבע.

יעקב מרגי: כי תרבות מבעבעת, יוצרת.

יעקב מרגי: אמרה קורין – זה מאהבה.

יעקב מרגי: אף אחד, מים רבים לא יוכלו לכבות את האהבה.

יעקב מרגי: היוצרים ימשיכו לכתוב, לא תשמיעו אותם.

יעקב מרגי: הם ימשיכו לעבד, להלחין, יעשו.

יעקב מרגי: יוסי גיספן – זה מעיין נובע.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: לא בא טוב בעיניים לכמה אנשים.

יעקב מרגי: והנה אני אומר לך, אני הייתי מצפה מכם, כן, שלוקחים את הנתונים ומתחייבים לבדוק את הנתונים.

יעקב מרגי: לבדוק איך זה עובד.

יעקב מרגי: לשפר, לראות מה דפוק.

יעקב מרגי: אתה מאלץ אותי להביא דברי סיכום שלא רציתי להביא אותם בהתחלה.

יעקב מרגי: שני משפטי סיכום.

מירי רגב: אני רוצה קודם כל להודות לך, חברי מרגי.

מירי רגב: אני לא יכולתי לבחור יושב ראש ועדה טוב יותר, שיגיד את הדברים כפי שהוא אמר את זה כאן – מדם ליבו.

מירי רגב: נוצרה איזו שהיא מציאות, שכשאני אומרת משהו, זה כאילו משהו אישי.

מירי רגב: אין לי שום דבר אישי בעניין הזה.

מירי רגב: אני מרימה פה דגל חברתי אמיתי, של חסם תרבותי, חסם חברתי.

מירי רגב: גלגל"צ, שלאורך שנים תפקדה כשאין אף אחד מפקח עליה, כי אף אחד לא העז להביא אתכם לוועדת כנסת ולא היה יושב ראשד ועדת כנסת שהיה מוכן לעסוק בנושא הזה.

מירי רגב: ויש כאן שני אנשים אמיצים, ואני יוצאת מהתמונה.

מירי רגב: יש כאן יושב ראש ועדה, שאני מצדיעה לו ואני בטוחה שהוא יוביל את הדיון הזה למקומות הנכונים.

מירי רגב: לא הייתי לי כוונה להתערב בתכנים של גל"צ.

מירי רגב: אני חוזרת ואומרת, לשר יש מחויבות לקבוע מדיניות ושר שלא עושה את זה חוטא לתפקידו ולמעמדו.

מירי רגב: והתפקיד שלנו במדיניות זה להגיד יש חסמים חברתיים – טפלו בהם.

מירי רגב: פספסתם את ההזדמנות בגלי צה"ל.

מירי רגב: פספס את ההזדמנות שר הביטחון.

מירי רגב: אני כיושב ראש ועדה הבאתי לו על הראש חוק משום שהוא פיטר נשים בהיריון מהצבא.

מירי רגב: אמרו לי לא תצליחי לעשות את זה ועשיתי את זה, משום שאני מאמינה שאתם בצבא חושבים שהכל מותר לכם והמערכת הציבורית לא יכולה לפקח עליכם.

מירי רגב: אז לא אני אמרתי, הוא אמר.

מירי רגב: והוא עשה את זה בצורה מצוינת.

מירי רגב: צריך להיות פיקוח.

מירי רגב: ואני חושבת, כבוד יושב הראש, שצריכה להיות כאן החלטה ברורה לוועדה נוספת, לוועדה שיבואו גלי צה"ל וישימו על שקף מה היא הוועדה הרב תרבותית, מה היא השקיפות, מה היכולת של הערר ומה ההנמקה לאלה שאתם פוסלים.

מירי רגב: כך צריך להתנהל גוף ציבורי, שכספי משלם המיסים מממנים אותו.

מירי רגב: אתם חיים בחממה.

מירי רגב: בתנאי מעבדה.

מירי רגב: אתם לא יודעים מה זה לא לגמור את החודש, כי מפנקים אתכם.

מירי רגב: אתם לא משלמים ארנונה ולא מיסים ולא שום דבר.

מירי רגב: הכל דרך משרד הביטחון.

מירי רגב: ואתם מדברים על פופולאריות ועל רייטינג, כשאין לכם פרסומות.

מירי רגב: די כבר עם הדברים ההזויים האלה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: אני מודה לכולם על הדיון, לחברי הכנסת, לאומנים, גם למשרד הביטחון, גלי צה"ל, גלגל"צ.

יעקב מרגי: קודם כל הוועדה רואה בחשיבתו של השידור בגלי צה"ל ובגלגל"צ ובתרומתה של תחנת גלגל"צ לתרבות המוסיקה הישראלית.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה וראתה את הנתונים המדברים בעד עצמם, שיש בהם תחושה, מעבר לתחושה – או של כשל או של הדרה של סגנונות מסוימים במוסיקה הישראלית.

יעקב מרגי: הוועדה מודיעה באופן חד משמעי שאנחנו אוסרים התערבות של שר זה או אחר או כל גורם פוליטי ואוסרים התערבות פוליטית כלשהי, מכל סוג שהיא, בתכני השידור.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את תהליך עבודתה של ועדת הפלייליסט הנוכחית.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לגלגל"צ להקים ועדת פלייליסט מקצועית, בלתי תלויה בגורמים פוליטיים, שהרכבה ישקף את עולם המוסיקה והתרבות במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אם מישהו לא יודע איך לעשות את זה, אני אסביר לו.

יעקב מרגי: אפשר לפרסם לציבור הרחב שרוצים להקים ועדה, ומי שחושב את עצמו שיגיש.

מירי רגב: קול קורא.

יעקב מרגי: לא ועדת איתור, כי אנחנו אוסרים על התערבות פוליטית.

יעקב מרגי: לא רוצים שום זיקה לגורם פוליטי.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לגלגל"צ להעמיד את אחוז ההשמעות של המוסיקה הישראלית על 51 אחוזים.

יעקב מרגי: לא 50-50, לעומת המוסיקה הלועזית, ולא בכדי לומר באמירה, באמירה - - -

מירי רגב: 60-40.

יעקב מרגי: היום זה לא שם.

<מאיה בוסקילה: בצרפת זה 30-70.

יעקב מרגי: בסדר, אני לא צרפת.

יעקב מרגי: את רוצה שאני אהיה גם צרפת?

יעקב מרגי: אני אביא לפה 60% אריתראים.

<מאיה בוסקילה: למה הצרפתים יכולים לכבד את האומנים הצרפתים שלהם ואנחנו לא?

יעקב מרגי: אמא שלי לימדה אותי, שתהיה בריאה, היא מבוגרת, שהקדוש ברוך הוא ישלח לה רפואה שלמה.

<ירון אילן: אמן.

יעקב מרגי: עד 120 שנה, בריאות איתנה.

יעקב מרגי: היא לימדה אותי הרבה דברים בחיים.

יעקב מרגי: היא לימדה אותי לא לשאול למה.

יעקב מרגי: ואני לא שואל למה.

יעקב מרגי: אני מתמודד עם המציאות.

יעקב מרגי: אני חוזר לסעיף – הוועדה קוראת לגלג"צ להקים ועדת פלייליסט.

יעקב מרגי: בתכנית עבודתה של הוועדה הזו יקבע הליך של שקיפות והליך של ערר על קבלת החלטותיה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.