ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 104, 2015-12-20 09:00

יעקב מרגי: חינוך, תרבות וספורט.

<חזי משיטה: ומדני, שכבר הספקנו לעשות שיתופי פעולה גם עם האקדמיה, לתת את נקודת המבט שלהם, מה נעשה בנגב מבחינת חינוך.

<חזי משיטה: מעבר צה"ל דרומה כולל בתוכו השקעה של 21 מיליארד שקל לבניית הבסיסים הבאים: קרית ההדרכה, קרית המודיעין וקרית התקשוב.

<חזי משיטה: אני אגיע לזה בהמשך, אתם תראו למה הכוונה.

<חזי משיטה: התקציב הוא לבניית בסיסים בלבד מהגדר פנימה, אין בתקציבים שמערכת הביטחון קיבלה כדי לעשות איזה שהוא כביש או מרפאה, או כיתה.

<חזי משיטה: הבסיסים האלה נועדו לבניית הבסיסים.

<חזי משיטה: כן הושקעו ועדיין ממשיכים להשקיע בתשתיות לאומיות.

<חזי משיטה: כמו שראית, אדוני היושב ראש, הכביש שאתה נסעת בו הוא כביש ארבעה מסלולים, עם גדר הפרדה, הוא אמנם מסתיים בכניסה לשער הבסיס, אבל באמת ממרכז הארץ אפשר להגיע דרך כביש 6 בכביש ארבעה מסלולים שמגיע עד קרית ההדרכה.

<חזי משיטה: צריך להגיד שהכפילו את המסילה, לבאר שבע יש מסילה כפולה, בעוד חודש וחצי תיפתח המסילה המערבית שתאפשר הגעה גם מתל אביב, דרך אשדוד, אשקלון, נתיבות, אופקים, לבאר שבע, וכמובן כביש 31, למי שמכיר, זה כביש שעשה את השינוי והיום כביש 6 ממשיך עד צומת שוקת והמשכו של הכביש הזה זה כביש 31 שמגיע עד ערד.

<חזי משיטה: שוב, כביש מאוד מודרני, חדש, ארבעה מסלולים עם גדר הפרדה, שבאמת מחסל את התופעה של כביש דמים שהיה שם ב-20 השנה האחרונות, שנהרגו הרבה מאוד אנשים בגלל הרבה מאוד סיבות, לא בגלל שהייתה תנועה רבה, אלא בגלל שהכביש הזה היה כביש אדום לנוהגים בו, לגמלים שעברו שם.

<חזי משיטה: הדבר הזה בוודאי יפחית את תאונות הדרכים וגם יאפשר למשתמשי הדרך להגיע בבטחה ממזרח למערב לכיוון ערד.

<חזי משיטה: מה אנחנו בונים בשלושת הבסיסים האלה?

<חזי משיטה: אנחנו בונים כמיליון מטר מרובע, רק בבסיסים.

<חזי משיטה: אני יכול להגיד כבר עכשיו שההערכה שלנו, שייבנו מיליון מטר מרובע נוספים סביב הבסיסים האלה לתשתיות שיידרשו, בעיקר תשתיות אזרחיות.

<חזי משיטה: שיטת ההתקשרות בבסיסים האלה, אני רוצה לעמוד עליה לדקה.

<חזי משיטה: שיטת ההתקשרות של מערכת הביטחון לבניית הבסיסים היא כזאת שצה"ל מגדיר מה הצרכים המבצעיים שלו, אנחנו במינהל המעבר דרומה במשרד הביטחון, מוציאים על זה מכרז, או עורכים את המכרז והמכרז הוא בשיטה של התקשרות של PPP.

<חזי משיטה: זה אומר שמשרד הביטחון מתקשר עם גופים אזרחיים, שהם מביאים את התקציב או את המימון מבנקים, בונים את הבסיסים, אנחנו מפקחים על הבנייה כשאנחנו מקבלים את התוצר שהתכוונו אליו והם מתפעלים את הבסיס ל-25 שנים.

<חזי משיטה: בדרך הזאת, בתפעול של 25 שנים אנחנו מחזירים את הכסף.

<חזי משיטה: זה, אם תרצו, מעין משכנתה.

<חזי משיטה: הם מביאים את הכסף, בונים ואנחנו מחזירים להם על תפוקות תוך כדי השנים שהם מפעילים את הבסיס הזה.

<חזי משיטה: מרבית שירותי החיים שקורים בתוך הבסיס הזה מתופעלים על ידי הזכיין, בדרך הזאת אפשר לשלם לו.

<חזי משיטה: ניקח לדוגמה, בבסיס הזה כל הנושא של אחזקה, תחזוקה, הזנה של החיילים, גננות, אחזקה חימושית, נעשים על ידי הזכיין.

<חזי משיטה: בדרך הזו אנחנו יכולים לשלם לו כסף.

<חזי משיטה: הוא בנה את המגורים, הוא בנה את הכיתות, הוא בנה את המעבדות והוא מקבל את הכספים האלה לאורך 25 שנה.

<חזי משיטה: אנחנו נעשה את זה גם בבסיסים הבאים, באמ"ן ותקשוב באותה שיטה.

<חזי משיטה: חלק מרכזי מהבנייה של שני הבסיסים האלה תהיה באותה שיטה שתאפשר לנו באמת גם לפרוס את התשלומים למשך 25 שנים.

<חזי משיטה: יש דברים שאני כבר מקדים ואומר שלא יעברו לזכיין.

<חזי משיטה: כל דבר שאמא שלחה את הילד או את הילדה שלה לצבא והיא מצפה מהרמטכ"ל, שהוא יהיה הכתובת עבורה, קרי כל נושא של אבטחה של הבסיס, של ביטחון, של רפואה, של נשים, של דת, יישאר בידי הצבא.

<חזי משיטה: כל נושאי הליבה האלה לא עוברים לזכיין.

<חזי משיטה: כשהבסיסים האלה כולם יהיו בנויים כאן, וזה נושא חשוב - - -

יעקב מרגי: כשאמרת חימוש של הבסיס, למה התכוונת?

<חזי משיטה: החימוש, מביאים הנה את בה"ד 20 ויהיו כאן הרבה מאוד כלים חימושיים ודברים שאולי יצטרכו תיקונים, הם יעשו את הדברים האלה במסגרת הזיכיון שהם קיבלו.

<חזי משיטה: אני כן רוצה לעמוד על המיליארד וחצי שקל שאתם רואים כאן.

<חזי משיטה: בפעילות של שלושת הבסיסים האלה הייצור של ביקושים לצרכים של עסקים קטנים, בינוניים, גדולים, קבלנים וספקים, מיליארד וחצי שקל בשנה יוצאו כאן בנגב כדי לרכוש את הדברים.

<חזי משיטה: זאת מהפכה של מנועי צמיחה שלא ידע הנגב במשך עשורים רבים.

יעקב מרגי: יש ייחודיות לזכייני דרום?

<חזי משיטה: יש ייחודיות לזכייני דרום, שהוא חייב לעשות רכש בדרום בגובה מסוים מההתקשרות.

<חזי משיטה: יש לו התחייבות לרכוש חלק מהנושאים שהוא רוכש בכחול-לבן ומהנגב, יש לו גם מחויבות להעסיק עובדים מהדרום.

<חזי משיטה: כאן יש איזה שהוא משהו שחוקית אי אפשר לעשות אותו, אבל אנחנו חייבים אותו ולכן אושר לנו, גם על ידי סגן היועץ המשפטי לממשלה להכניס אותו בתוך החוזה.

<חזי משיטה: אנחנו מחויבים שיהיה לנו כאן שליש מאנשי הפעלת העיר של הזכיין האזרחים, שיהיו יוצאי צבא, מהסיבה הפשוטה, שבכל רגע נתון חלילה אם קורה משהו, המזמין, קרי משרד הביטחון, צריך להיכנס לנעלי הזכיין, ואם אנחנו נכנסים לנעלי הזכיין אנחנו צריכים שיהיה לנו איזה שהוא כוח אדם שיוכל לאפשר לנו להיכנס ולהמשיך לתפעל את הדבר הזה.

<חזי משיטה: אבל אני כן אתן דוגמה.

<חזי משיטה: הבסיס הזה נבנה, אנחנו מאוכלסים ב-50% ממנו כמעט, יש עדיין חלק, שאנחנו נראה בהמשך, עדיין לא גמור.

<חזי משיטה: כל המהלך הזה יסתיים באפריל 2016.

<חזי משיטה: יש שלושה בסיסי הדרכה שעדיין לא נכנסו, בה"ד 7, בה"ד 20 ובה"ד 6. הם צפויים להיכנס בחודשים הקרובים.

<חזי משיטה: אני מעריך שהם יוציאו כאן כ-2.2 מיליארד שקל להכנת הבסיס, זה פחות או יותר האומדן שלנו.

<חזי משיטה: עד היום הם הוציאו 1.5 מיליארד.

<חזי משיטה: סכום של 1.1 מיליארד הוצא בדרום אצל עסקים בדרום.

<חזי משיטה: אני אתן לכם דוגמאות.

<חזי משיטה: זאת עיר של 10,000 תושבים, כל הריהוט שאתם רואים ותראו במהלך סיור נקנה במפעל בשדרות.

<חזי משיטה: כל הכבלים שנמצאים בקירות ומחוץ לקירות ומה שביניהם, נקנו ממפעל בדרום.

<חזי משיטה: כל האלמנטים לבנייה נקנו במכרז שזכו בו אדלשטיין כאן בירוחם, בגובה של מאות מיליונים של שקלים, שהם שילשו את המשמרות שלהם, יותר מהכפילו את קווי הייצור שלהם ויותר מהכפילו את כוח האדם שלהם.

<חזי משיטה: זאת אומרת יש עדנה לירוחם שהיא בהקשר ובמידה לבסיס הזה, גם בקשר של צבא-חברה, היא נמצאת כאן 8 קילומטרים מזרחית לנו, יוכל להעיד על זה ראש העיר ותושביו יותר מאיתנו.

<חזי משיטה: מה קורה במערך הזה מעבר לקרית ההדרכה?

<חזי משיטה: וכפי שאמרתי, אמנם אנחנו נמצאים פה, אבל באמת אני חייב לומר שהמהפך המרכזי או המהפכה המרכזית תקרה כשיגיעו הנה אמ"ן ותקשוב.

<חזי משיטה: המהפכה הגדולה לנגב זה שאנחנו מביאים הנה את מרבית הטכנולוגים ומרבית הטכנולוגיה של מדינת ישראל, דבר שלא היה כאן.

<חזי משיטה: ההבאה של עולם התקשוב תחייב, וזה כבר קורה, חברות לאומיות ובינלאומיות להתמקם בנגב.

<חזי משיטה: אנחנו רוכשים, על ידי שני הבסיסים האלה במאות מיליונים, שירותים של תיקונים של אחזקה, של תמיכה, של שיתופי פעולה עם תעשיית ההיי טק במרכז הארץ, הרצליה, רעננה, אם תרצו, ואנחנו רואים כבר את החברות מתמקמות כאן.

<חזי משיטה: קם פארק היי טק בבאר שבע, חברות כבר הגיעו הנה ואני מאמין שאת מרב העסקים החברות האלה יצטרכו לעשות עם הבסיסים שיהיו ממוקמים כאן בדרום.

<חזי משיטה: מה אנחנו מעבירים בהעברת שלושת הבסיסים האלה?

<חזי משיטה: אנחנו מעבירים מעל 30,000 חיילים לשירות בדרום, זה יותר מלהכפיל את מספר החיילים שמשרתים היום בדרום וזה יותר מלשלש את מספר אנשי הקבע שמשרתים בדרום.

<חזי משיטה: זאת משמעות רצינית ביותר עבור הדרום ואני תיכף אגע בפרופיל של משרתי הקבע ואני אגיד גם למה זה יעשה שינוי גדול מכפי שהיה עד היום.

<חזי משיטה: אנחנו מעבירים כ-7,000 אנשי קבע.

<חזי משיטה: צריך לזכור שמרביתם טכנולוגים, זה כוח אדם האיכותי ביותר שיש בצה"ל, האנשים האלה, מרביתם הם בעלי תארים במדעים ובהנדסה, מתוכם כ-3,000 בעלי משפחות ויש לנו כוונה ורצון שבעלי המשפחות האלה לא רק יעברו לעבוד כאן, אלא גם יעברו להתגורר כאן.

<חזי משיטה: האתגר, אם תשאלו ואני אקדים ואני אגיד את זה, לגבי כוח האדם, זה כחוט השני יעבור בבסיסים שאנחנו מטפלים בהם, בכל התחומים, תיכף אתם תראו את זה גם בתחומים אחרים, האתגר הגדול ביותר זה באמת כוח האדם.

<חזי משיטה: הראיתי בהתחלה שאנחנו מקבלים 21 מיליארד שקל לבנות את הבסיסים, חברות בנייה יש, חומרי גלם יש, מכונות יש, טכנולוגיה יביאו, חברות לאומיות ובינלאומיות, אבל בסופו של דבר צריך שבבסיסים שאנחנו בונים יגיעו האנשים שמתאימים לשרת שם, לייצר את המודיעין של מדינת ישראל, לייצר את התקשוב, את הגנת הסייבר, את תקיפת הסייבר שתידרש.

<חזי משיטה: האתגר הגדול ביותר במעבר הזה הוא כוח האדם, אני אגע בו בהמשך, 3,000 משפחות, כמובן שהיתרה היא אנשי קבע ראשוני, שהם רווקים בדרך כלל.

<חזי משיטה: אם ניקח את הבסיס הזה כדוגמה, בבסיס הזה יוכשרו כ-90,000 חניכים מדי שנה.

<חזי משיטה: זאת אומרת הקורסים כאן הם בין קורסים של כחודש עד קורס שמתקרב לשנה, קורס פרמדיקים.

<חזי משיטה: עושים את ההכשרות ומתפזרים לבסיסי צה"ל השונים.

<חזי משיטה: זה אומר ש-90,000 חיילים יעברו כאן, אני חושב שחלק מהמשפחות יבואו לבקר כאן.

<חזי משיטה: אין טוב מהשגרירים האלה כדי להעיד על מה שקורה בדרום.

<חזי משיטה: אני בטוח שחלקכם גם יופתע לגבי מה שאתם תראו היום גם בבסיס, אבל גם בדרך, מה שראיתם.

<חזי משיטה: קו הרקיע של באר שבע נראה שונה ממה שהוא נראה לפי אך שלוש שנים או ארבע שנים, שונה לחלוטין.

<חזי משיטה: הנושא של הנדל"ן בבאר שבע או בדרום בכלל הוא מהקפיצות הגדולות ביותר שנעשו בשנים האחרונות, יחסית למקומות אחרים, גם אטרקטיביים במרכז הארץ.

<חזי משיטה: מעבר להחלטות הממשלה שקבעו את המעבר הזה וקיבעו אותו מבחינת לוח זמנים ותקציב וקבעו לו גם ועדת היגוי, אני חייב לומר, ועדת היגוי שיש לה חשיבות גדולה, ועדת היגוי בראשותו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה, כי בסופו של דבר אמנם משרד הביטחון מוביל את המהלך הזה, אבל יש חשיבות שמשרדי הממשלה השונים, כל אחד בחלקו, יעשה את מה שצריך לעשות ויקדים לעשות לפני שהבסיסים מגיעים הנה.

<חזי משיטה: אני אגע בהמשך, יש חלק מהדברים שאם הם לא מגיעים אי אפשר להתחבר לבסיסים.

<חזי משיטה: אז במסגרת החלטות ממשלה נוספות שהיו בשנים האחרונות, אחת בעקבות 'צוק איתן' 2025, שם הייתה החלטת ממשלה רחבה, שמדברת בעיקר על הנגב המערבי, אבל יש בה גם החלטות שמביאות לידי ביטוי את הצרכים ואת התשתיות שמשלימות לצה"ל, לנגב, כמו למשל אותן תשתיות פיזיות שיאפשרו כניסה לקרית המודיעין, תכנון והקמה של בית חולים נוסף לנגב, כדי באמת סוף סוף להעמיד את תשתית הבריאות במחוז דרום באופן יחסי קרוב למחוזות אחרים שנמצאים במרכז הארץ.

<חזי משיטה: כרגע המצב הוא כזה שמערכת הבריאות במחוז הדרום מורידה את הממוצע הארצי כיוון שהיא נמצאת הכי נמוך בכל הפרמטרים שבדקנו.

<חזי משיטה: לא רק אנחנו, גם חברה שהועסקה על ידי משרד האוצר.

<חזי משיטה: החלטה נוספת שהתקבלה ביולי 2013 זו החלטה 546, החלטה שמביאה לידי ביטוי מעשה שנותן ליישובי המטרה שהממשלה החליטה עליהם להכין את עצמם לקליטה של משפחות אנשי הקבע.

<חזי משיטה: זו החלטה שמטפלת בעיקר בירוחם, דימונה, ערד, אופקים וגם באר שבע וגם מועצה אזורית מרחבים, של 550 מיליון שקל לתכנית חומש ואני מקווה שב-2017 נעשה תכנית נוספת שממשיכה על מנת להיערך להעברה של הבסיסים וגם של המשפחות.

<חזי משיטה: ממשלת ישראל קבעה שב-2020 יהיו כאן מיליון תושבים, אנחנו מעריכים שזה יקרה.

<חזי משיטה: לא בגלל שאנחנו מגיעים עם 30,000 חיילים ואנשי קבע ולא בגלל שאולי יצטרפו אליהם עוד 10,000 בני המשפחה שלהם, בנות הזוג והילדים, אלא כי אנחנו חושבים שהשובל האזרחי, ההגירה החיובית שמתחילה לנגב, הוא הרבה יותר ארוך והרבה יותר רחב מאשר ההגעה של החיילים עצמם.

<חזי משיטה: אנחנו יכולים לראות את זה בפארק ההיי טק, שיש בו כבר שני בניינים והוא מיועד להיות 12 בניינים ומיועדים לעבוד שם 10,000 עובדי היי טק, שהם לא קיימים היום בנגב, גם לא הייתה תעשייה כזאת בנגב עד היום.

<חזי משיטה: החזון מבחינתנו של מערכת הביטחון, זה באמת, אל"ף, להעביר את הבסיסים ולשמור על אפקטיביות מבצעית ועל רציפות תפקודית של הבסיסים האלה.

<חזי משיטה: אנחנו רואים את עצמנו נרתמים למאמץ הלאומי לחיזוק הנגב.

<חזי משיטה: כמו שאמרתי, האינטרסים הם גם לאומיים וגם אזוריים.

<חזי משיטה: ויחד עם זאת אנחנו רוצים לשפר את התשתיות הלאומיות של צה"ל ולהביא משפחות להתיישב בדרום.

<חזי משיטה: זה מפגש אינטרסים נדיר, המעבר הזה, שהוא יתקיים ולכן הוא גם יקרה, לדעתי.

<חזי משיטה: אין דרך לעצור אותו.

<חזי משיטה: אני חושב שמבחינת המדינה סוף סוף אפשר לראות בנגב נכס ולא נטל, כפי שהיה עד היום, אפשר לשנות גם דמוגרפית את פני הנגב, וכפי שאמרתי ניתן וצריך, וזה יקרה, שהנגב יהפוך באמת למרכז עצמאי כלכלי, חברתי ותרבותי.

<חזי משיטה: ויחד עם זאת המדינה מפנה קרקעות ועושה לעצמה פתרון של בעיות הנדל"ן במרכז הארץ לעשור הבא.

<חזי משיטה: וכפי שאמרתי, רק בשטחים שאנחנו מפנים, בבסיסים האלה, יש פתרון ל-60,000 יחידות דיור.

<חזי משיטה: אני חייב להגיד כאן שזה כמובן תקבולים שהמדינה מקבלת שיכולים לממן את המערך ואת התשתיות שצריך לבנות.

<חזי משיטה: הנגב יהפוך ויכול להפוך מפריפריה למרכז ואני חושב ששדרוג בכל השירותים שניתנים לאזרח בכל תחום, גם בנושא של תעסוקה וגם בנושא שדרוג וגם בנושא של איכות חיים ותרבות, אני חושב שהדברים האלה יקרו מעצמם, אם יש אוכלוסייה גדולה שמגיעה הנה, אם אנחנו מגיעים למיליון תושבים בנגב בעשור הקרוב הדברים האלה ישודרגו בהתאמה.

<חזי משיטה: בצה"ל, כפי שאמרתי, אני חושב שאנחנו יכולים ואנחנו צריכים ללמוד כאן בסיסים לעשורים הבאים מחד ולאיומים הקיימים, כדי לאפשר באמת, כדי שגם אם יהיה איום על מדינת ישראל ועל בסיסי צה"ל בפרט, הבסיסים האלה יוכלו לתפקד בצריפות תפקודית לכל איום שיהיה עלינו.

<חזי משיטה: אז כפי שאמרתי, משרד הביטחון באמת רואה את עצמו גם בשליחות לאומית כמוביל את המהלך הזה ואנחנו רואים לעצמנו את החובה לבדוק שבמערך שאנחנו עושים, לאומי ככל שיהיה, אנחנו שומרים גם על האפקטיביות המבצעית.

<חזי משיטה: המעגלים של ההשפעה של המערך הזה הם מעגלים הולכים ונפתחים, החל מהמעגל הקרוב של בניית הבסיס ומה קורה תוך כדי הבנייה וההפעלה שלו.

<חזי משיטה: אתם יכולים לראות כאן שחברות ושירותים הם כאן עסוקים בלתת את השירותים לזכיין או לצבא.

<חזי משיטה: התשתיות שודרגו, זו עובדה, עד הכניסה הראשית של הבסיס.

<חזי משיטה: אנחנו מאזרחים משימות על מנת שלעסקים הקטנים והבינוניים והגדולים תהיה היכולת להיות כאן ושתהיה להם תעסוקה.

<חזי משיטה: אנחנו עושים את ערך ההשקעה ולספקים ולחברות הבנייה יש עדיפות.

<חזי משיטה: זה לא שאפשר לחסום את התעשייה או את הקבלנים מהצפון, אבל יש עדיפות לדרום.

<חזי משיטה: אני אומר לכם שלפעמים זה נעשה לא בגלל שחייבנו את הזכיין, אל"ף, הוא עומד מעל המינימום שדרשנו ממנו, אבל הדבר השני, אני חושב שעסקית אם יש לו מוצר טוב ובמחיר הוגן או טוב בדרום הוא יעשה את זה כאן מאשר בצפון הארץ, בגלל שזה קרוב וכמעט 70% מהרכש שלו ומהקבלנים שלו הם מהדרום וכאן הוא עושה את זה.

<חזי משיטה: התשתיות הנוספות במעגל השני שקורות זה כל התשתיות הפיזיות שנמשכות עד הנה, גם תשתיות חשמל וכבישים.

<חזי משיטה: אנחנו עשינו מכון טיהור שפכים לבסיס הזה, אבל כפי שחייבה אותנו המדינה ובצדק, אנחנו מחוברים למועצה אזורית רמת נגב ורמת נגב חיברה בסיסים נוספים ויישובים נוספים.

<חזי משיטה: זה דבר שבאמת, כל מה שרוצים לבנות חדש במדינת ישראל, הוא לא יכול להיבנות מבלי שיהיה לו מכון טיהור שפכים.

<חזי משיטה: למרות שזה רחוק מאיתנו 16 קילומטר אנחנו מובילים את המים לשם, אנחנו לא מקבלים מים ממושבים, כי זה עולה די הרבה להחזיר אותם, אבל אנחנו בנינו מכון טיהור שפכים בשיתוף עם המועצה האזורית.

<חזי משיטה: כמובן בתשתיות האזרחיות, אני כבר אמרתי, לדעתי יש שדרוג וקפיצת מדרגה גם בדרום, בכל תחומי החיים של השירות לאזרח.

<חזי משיטה: בסוף ברמה הלאומית אני חושב שזאת הזדמנות בלתי רגילה לטפל בנושא של הבדואים.

<חזי משיטה: יש החלטת ממשלה, היא מוכנה, צריך להעביר אותה, צריך ליישם אותה, יש בה הרבה כסף.

<חזי משיטה: נושא של מימוש קרקעות בצפון, אמרתי, במרכז הארץ, הנושא של תעסוקה בדרום, אז מגוון מקצועות תעסוקה.

<חזי משיטה: רק לסבר את האוזן, במוסדות האקדמיים בבאר שבע ובסביבתה, במכללות, מסיימים 8,000 סטודנטים במדעים והנדסה מדי שנה, מרביתם אם לא כולם מסיימים ועוברים צפונה.

<חזי משיטה: אנחנו היום יכולים להגיד ולהעיד שיש כבר תעשיות ממוקמות בשני בניינים בפארק ההיי טק והן מגייסות סטודנטים בשנה שלישית ובוודאי כאלה שיוצאים ומסיימים אל תוך התעשייה.

<חזי משיטה: זה במספרים קטנים, אבל צריך לזכור שאנחנו ממש בתחילת הדרך.

<חזי משיטה: צה"ל כבר בנגב בהרבה מאוד בסיסים, כפי שאמרתי, מספרם קרוב ל-30,000 אנשים ויש נטייה תמיד אז לשאול את השאלה, בשקף הזה, אז למה לא קרה כל המהלך שיקרה או אתם חושבים או מעריכים שיקרה, בהבאת הבסיסים הבאים?

<חזי משיטה: אז אני אומר את הדבר הבא, אל"ף, הם מפוזרים, רובם בסיסי חי"ר, חלקם הלא מבוטל בסיסי חיל האוויר שנמצאים בנגב.

<חזי משיטה: אפילו שירות של איש הקבע שמשרת בבסיסים האלה, לא משנה אם זה חי"ר או חיל הים באילת, או חיל האוויר, הוא כזה שהם באמת באים לשרת שנתיים או שלוש, קדנציה, ואז בחיל האוויר הוא יכול למצוא את עצמו מפקד טייסת ומחר הוא יכול להיות ברמת דוד ושלוש או ארבע שנים הוא יהיה במפקדת חיל האוויר בקריה.

<חזי משיטה: במעבר של צה"ל לנגב בעמל ובתקשוב בפרט אנחנו מעבירים 80% מהבסיסים במרכז הארץ ו-80% מכוח האדם, כך שאם קצין או נגד בחר לעשות קריירה של כ-30 שנה, זאת כהיום קריירה צבאית, פלוס מינוס, אם הוא בחר לעשות קריירה כזאת, את מרבית שנותיו הוא יעשה באותה קרית מודיעין שנבנית בדרום.

<חזי משיטה: או אם קצין בתקשוב רוצה לעשות קריירה בתקשוב, הוא יכול להיכנס סג"מ ולהיות תת אלוף מפקד הבסיס ואת מרבית שנותיו הוא יעשה באותו בסיס.

<חזי משיטה: כך שזה עושה סדר, מבחינתו, מבחינת התא המשפחתי שלו, להתגורר סמוך למקום שהוא משרת, גם אם זה לוקח שעה נסיעה לעזריאלי.

<חזי משיטה: ואנחנו מאמינים שזה יקרה, אנחנו רואים סימנים ראשונים שזה יקרה, כי יש קצינים צעירים, לא במספרים גדולים עדיין, שעוברים לגור בדרום הרבה לפני שהבסיסים שלהם הגיעו הנה.

<חזי משיטה: הם פשוט עושים יוממות הפוכה, הם מתגוררים בבאר שבע או בקרנית או ביישובים קהילתיים אחרים והם נוסעים למרכז הארץ לשרת.

<חזי משיטה: אגב, יותר פשוט להגיע לקריה מבאר שבע מאשר מכפר סבא לקריה.

<חזי משיטה: מבחינת זמן.

<חזי משיטה: הבסיסים שאנחנו בונים, אני עברתי על שלושה מרכזים, אני גם אראה אותם, אבל יש במסגרת הרחבה של פינוי שטחים נוספים במרכז הארץ, של שוהם, בנייה של שני בסיסים נוספים מרכזיים.

<חזי משיטה: האחד אופק 1, שהוא נמצא צפונית לנגב, על יד רמלה, זה יהיה בסיס רב חילי, שיעביר לשם את כל מפקדי החיל, ובעיקר את לשכת הגיוס ואת השלישות הראשית, ומרכז אספקה נוסף שיהיה חלק ממרכזי אספקה ארציים של צה"ל.

<חזי משיטה: אחד מהם ייבנה בדרום והוא ייבנה במשמר הנגב ליד קיבוץ משמר הנגב בבסיס שכבר קיים.

<חזי משיטה: המערך התחיל עם נבטים שעבר הנה בהשקעה של 1.6 מיליארד שקל וכבר ב-2009 הוא בסיס מבצעי לכל דבר ועניין.

<חזי משיטה: הבסיס הזה העביר את כל מה שהיה בשדה התעופה בן גוריון, בח"א 27.

<חזי משיטה: בבח"א 27 היו כל מטוסי המודיעין, כל המתדלקים וכל המטוסים שאינם יורים, טייסות ההרקולס.

<חזי משיטה: הבסיס הזה נבנה, יש בו את המסלול הכי ארוך במזרח התיכון, הוא פשוט הכפיל את עצמו.

<חזי משיטה: הבסיס היה בסיס של שתי טייסות אף 16 להדרכה והיום הוא בסיס אסטרטגי של חיל האוויר ואליו גם יגיעו שתי טייסות חדשות, אחת שכבר הגיעה, שזה מטוסי השמשון, זה ההרקולסים החדשים, וטייסות האף 35, החמקן, בסוף שנה הבאה כבר יתחילו להגיע המטוסים המתקדמים ביותר של צה"ל אל בסיס נבטים.

<חזי משיטה: קרית ההדרכה, כרטיס ביקור קצר על כל בסיס שאנחנו בונים.

<חזי משיטה: אז כפי שאמרתי, זה שבעה בסיסי הדרכה תומכי לחימה שמגיעים הנה.

<חזי משיטה: עלות ההקמה 2.2 מיליארד, כאן נבנים כ-250,000 מטר מרובע, ובאפריל 2016, כפי שאמרתי, הוא יהיה מבצעי לחלוטין עד כדי 10,000 חיילים, מרביתם חיילי חובה.

<חזי משיטה: כ-500 מתוכם יהיו אנשי קבע וכמובן כשזה יופעל באופן מלא הזכיין, שיש לו כאן ראש עיר משלו, שאחראי על התפעול, יהיה לו בין 500 ל-600 עובדים.

<חזי משיטה: זה 500-600 עובדים שמגויסים מהנגב והם מגויסים ל-25 שנה.

<חזי משיטה: זה בהעסקה במעבר הראשון, אבל כפי שאמרתי יש כאן במעגלים הולכים ונפתחים תעשיות עסקים שיצטרכו לספק שירותים שיעסיקו כמובן בגין הקריה הזו הרבה מאוד עובדים.

<חזי משיטה: קרית התקשוב.

<חזי משיטה: זה הבסיס השני, העלות שלו היא 7 מיליארד שקל.

<חזי משיטה: כאן אני כבר נוגע בבסיסים שהטכנולוגיה וה-IP הם החלק הארי של הכסף והמורכבות.

<חזי משיטה: מועד האכלוס של הבסיס הזה יהיה בשנת 2020 עד 2022, הוא מוקם סמוך לאוניברסיטת בן גוריון, תהיה האוניברסיטה, פארק ההיי טק ובית התוכנה הגדול ביותר של צה"ל.

<חזי משיטה: אלה אותם המרכיבים שבאמת מרכיבים עמק סיליקון.

<חזי משיטה: הבסיס הזה בתוך ה-7 מיליארד שקל שלו יש בסיס נוסף שהוא מעביר, זה גדוד קשר מטכ"לי, אולי אתה מכיר, הוא עובר למשמר הנגב והוא כבר נבנה.

<חזי משיטה: בכלל צריך לומר שיש כאן בסיסים שנבנים כחלק מקדים להגעה של הבסיסים הגדולים, גם באמ"ן וגם בתקשוב, בעלות של מעל 3 מיליארד שקל, שהם כבר בבנייה והאכלוס שלהם וההפעלה המקצועית שלהם תהיה כבר ב-2016-2017, אני בהמשך אפרט חוץ מגדוד קשר ארצי מה עוד עובר.

<חזי משיטה: אז הנה במודיעין אנחנו יכולים לראות שקרית המודיעין היא המורכבת ביותר, היא הגדולה ביותר, כאן אנחנו מדברים על 12 מיליארד שקל, האכלוס בין 2020 ל-2022, אבל במהלכים של המודיעין אנחנו מעבירים עוד מספר בסיסים.

<חזי משיטה: אנחנו מעבירים מתקן מסווג ליד ירקון, ליד קיבוץ אורים, הוא יהיה מבצעי ב-2017, אנחנו בונים מתקן לחיל האוויר ולחיל המודיעין, שיסתיים בעוד שנה, בתוך בסיס נבטים.

<חזי משיטה: כל פרויקט כזה הוא מעל מיליארד שקל והם בבנייה, הם לקראת סיום והם יהיו מבצעיים, ואנחנו מעבירים, כחלק מהמעבר וההכנה את קמפוס אתר - - - זה קמפוס שהוא למקצועות טרום צבאיים, למקצועות המודיעין שאנחנו רוצים לגייס, בעיקר מהקהילה כאן, אבל את מקצועות המודיעין מכלל הארץ.

<חזי משיטה: היום אנחנו עושים את ההכשרות האלה בבית גולדמינץ בנתניה ובאולגה בחדרה ואנחנו הולכים לפתוח את הדבר הזה בתוך הקהילה בשכונת רמות בבאר שבע.

<חזי משיטה: הקשר עם הקהילה יהיה חזק ובהמשך אני אדבר על נושא חינוך, מה אנחנו חושבים שזה יכול לעשות לבני הנוער בדרום.

<יונת מרטון: בית הספר לסייבר, לצורך העניין, כבר פעיל בבאר שבע.

<יונת מרטון: היום מכל הארץ חיילים שלומדים את מקצועות הסייבר עושים את הקורסים בבאר שבע.

יעקב מרגי: זה היה פעם מבנה קיים?

<יונת מרטון: יש מבנה, לקחו פנימייה לשעבר שהייתה עזובה, שיקמו אותה ושם עושים את כל ההכשרות.

<קריאה: בית ספר שורשים, אם אתה מכיר, עשו שם את ה - - -

<חזי משיטה: אנחנו מדברים הרבה על סייבר, לא רק בארץ, מדברים על סייבר בעולם.

<חזי משיטה: באמת אם צריך להגיד בנקודת הזמן הנוכחי מי היא בירת הסייבר בארץ ישראל, אז באר שבע, לא הופכת, אלא התחילה להיות בירת הסייבר של מדינת ישראל.

<חזי משיטה: יש כאן תכניות סייבר, בטח עמירה תדבר עליהן בהמשך, אבל ראש הממשלה החליט ומטה הסייבר הוקם בבאר שבע ואני חייב להגיד לכם כאן, התעשיות הלאומיות והבינלאומיות, זה מצית את הדמיון שלהם, גם הסייבר וגם ה-IP של הטכנולוגיה.

<חזי משיטה: לא היה נשיא או מנכ"ל של חברה בינלאומית אם זה IBM, לוקהיד מרטין, HP, שלא היו אצל שר הביטחון, ראש הממשלה, או אפילו אצל שניהם, מההיבט הזה שיש כאן סייבר שממוקם בבאר שבע וסביבו יש תעשיות, טכנולוגיה ו-IP, וכל החברות שאמרתי עכשיו, הן כבר נמצאות בבניינים הראשון והשני.

<חזי משיטה: יש להן גם סיבה נוספת, זה בבחינת שלח לחמך על פני המים, הם רוצים וזה גם ברור שהחברה שתוביל את המכרז של ה-IP והטכנולוגיה תהיה חברה בינלאומית שיש לה לפחות גרעין חזק בארץ ומסודר מספיק כדי להריץ את הפרויקטים האלה.

<חזי משיטה: מה שאנחנו רואים כאן זה באמת שאנחנו מעבירים כמעט את כל הטכנולוגיות של צה"ל דרומה וכמעט את כל הטכנולוגיה מבחינת הבסיסים.

<חזי משיטה: כאן זה בית היוצר של אנשי ההיי טק של מדינת ישראל, שקמו ויצאו החוצה ועשו מעשה, לא רק לאומי בהמצאות ופיתוחים, אלא ברמה הבינלאומית.

<חזי משיטה: אופק 1, אמרתי, זה בסיס במרכז הארץ, אני לא אתעכב עליו, הוא מעבר לדרום, אבל מרכז האספקה יוקם במשמר הנגב בעלות של 5 מיליארד שקל, מתוכם מחצית מהסכום יהיו בשיטת התקשרות כזאת שאנחנו נעשה את זה עם הזכיין בהקמה וגם בתפעול למשך25 שנים.

<חזי משיטה: אלה התועלות הכלכליות.

<חזי משיטה: אם אנחנו מדברים בתוצר הלאומי של 6 מיליארד לנגב, אפשר לראות את המספרים, הם הולכים וגדלים מבחינת ההשקעות, הרכישות.

<חזי משיטה: אנחנו מעריכים שההגעה שלנו ב-2022 תהיה במספרים יותר גדולים של אנשים ובהשקעה גם יותר גדולה, כי ככל שאנחנו מתקדמים עם הזמן אנחנו מעבירים יחידות נוספות.

<חזי משיטה: למי שמכיר את יחידות המודיעין, באמת כל יחידות המודיעין במרכז הארץ עוברות לבסיס אחד בנגב.

<חזי משיטה: כל היחידות שאתם יכולים להעלות על הדעת, למעט מי שנמצא בקריה, שזה בעצם רק חטיבת המחקר והמטה של ראש אגף המודיעין.

יוסי יונה: זה כבר השנה, 6 מיליארד.

<חזי משיטה: כן.

<חזי משיטה: אנחנו רואים בעשור הקרוב העשור של הנגב.

<חזי משיטה: אני אתעכב קצת על חינוך, לא יותר מדי, כי עמירה תדבר על התכניות הקיימות.

<חזי משיטה: אני אדבר על מִנהל המעבר דרומה, מה עשינו ולמה אנחנו עוסקים בדבר הזה.

<חזי משיטה: אנחנו רואים במשרד הביטחון את המִנהל כאינטגרטור לראות שבאמת הדברים קורים ואנחנו גם עושים ניהול סיכונים כדי לראות שבאמת כשהבסיסים יגיעו ונרצה שאנשים יגיעו תהיינה התשתיות, גם הפיזיות וגם התשתיות האזרחיות שיהוו עוגן משיכה לאנשי הקבע.

<חזי משיטה: כששואלים מה הדברים החשובים בעיני משפחה, בעיקר לעבור, תמיד הם יגידו שנושא המגורים שלהם, חינוך לילדים שיוצאים בבוקר ותעסוקה לאישה, הם הדברים שבראש מעייניהם והם הפרמטרים שיחליטו בסופו של דבר בתא המשפחתי אם לעבור או לא.

<קריאה: זה בדיוק מה שרציתי לשאול, כמה נשים יש כאן?

<קריאה: זה ממש הקפיץ אותי.

<חזי משיטה: בני ובנות הזוג.

<קריאה: לצערנו היחידות הטכנולוגיות משקפות תמונת מצב גם בתוך מערכת החינוך, פחות נשים הולכות לצד הטכנולוגי.

<קריאה: זה הולך ומשתנה והצבא משקיע בזה הרבה.

<חזי משיטה: זה מאוד חשוב, את צודקת, בני ובנות הזוג.

<חזי משיטה: יש כרגע בחורה בקבע שטיפלנו בה, היא בקרית ההדרכה והיא עברה והיא משרתת כאן והיא המשרתת ובן הזוג שלה מיומם.

<חזי משיטה: אמרתי את זה, יותר קל - - -

יעקב מרגי: אל עדיין המשוואה היא - - - זה מחייב אותנו, לא בקטע המגדרי, זה מחייב אותנו בהיערכויות האזרחיות.

<עמירה חיים: הבטחנו עבודה לכל הנשים שהן מורות ולכל הגברים שהם מורים.

יעקב מרגי: הבטחת.

יעקב מרגי: יש לך כתפיים רחבות, בואו נראה - - - לא כולן מורות.

<אורה חכם: זה מגביר את רצון הבדואים להתגייס לצה"ל?

יעקב מרגי: חכי, אורה, נגיע.

<חזי משיטה: אני תיכף אענה על זה, אבל אני רוצה רגע לגעת בחינוך, כי בסוף אנחנו בישיבה של ועדת החינוך, התרבות והספורט.

<חזי משיטה: בחינוך, אני רוצה להגיד את הדברים הבאים.

<חזי משיטה: אל"ף, להבדיל מהרבה מאוד סקרים שעשינו על התשתיות השונות מצאנו כאן

<חזי משיטה: מערכת חינוך גבוהה שהיא לא נופלת משום מחוז אחר בהישגים שלה.

<חזי משיטה: זה חשוב לנו - - -

יעקב מרגי: היא לא מיוחצנת.

<חזי משיטה: היא גם מיוחצנת.

<חזי משיטה: מערכת החינוך, בראש ובראשונה, חשובה לנו, כמו שאמרתי, בעיני המשפחות, לעבור דרומה, כי זה אחד הפרמטרים.

<חזי משיטה: והיא חשובה לנו, ואנחנו עושים את זה, זה מהלך שבאמת אני רוצה לתאר לכם, אני אתאר אותו יותר בהמשך במספרים ובתכניות שיש בבתי הספר, אם יש משהו שיכול להעצים את בני הנוער בדרום זה להכווין אותם היום לשערי הסף של אמ"ן ותקשוב.

<חזי משיטה: שערי הסף של אמ"ן ותקשוב עם שערים עם דרישות גבוהות.

<חזי משיטה: כדי להכין אותם אנחנו התחלנו לפני חמש שנים בשיתוף פעולה עם עמירה, לפתח תכניות, מגעים, שפות, טכנולוגיה, תקשוב, מצוינות, כדי באמת שהמאתר יגדל ויכולת הגיוס מבני הדרום תהיה גדולה מגודלם היחסי באוכלוסייה או באוכלוסייה המתגייסת.

<חזי משיטה: עשינו את זה גם בצורה כזאת שזה לא משנה אם זה בנים או בנות.

<חזי משיטה: בעיקר בתקשוב באמ"ן, זה לא משנה אם תשרת בת או בן, נדרש ראש טוב על הכתפיים ויכולות שבאמת יכולות לתת הזדמנות גם לבנות המין היפה להתגייס לשני הבסיסים האלה.

<חזי משיטה: אני חושב שבשנים האחרונות שהתחלנו אנחנו ננסה יותר ויותר לגייס.

<חזי משיטה: אגב, זה קורה.

<חזי משיטה: תתאר לכם עמירה, זה קורה, בעיקר היום בתכניות של תקשוב.

<חזי משיטה: אז זה דבר אחד בתוך מערכת החינוך, חטיבת הביניים והתיכון.

<חזי משיטה: הדבר השני, אנחנו משתפים פעולה עם כל המוסדות האקדמיים, יש לנו שיתוף פעולה מדהים עם אוניברסיטת בן גוריון וזה גם נכון לעשות את זה.

<חזי משיטה: יש כאן פארק היי טק, יש כאן אוניברסיטה של מדעים והנדסה ורפואה, תיכף אני אגע גם למה רפואה, ויש לנו את בית התוכנה הגדול ביותר של צה"ל.

<חזי משיטה: יש לנו כוונה שצה"ל ייצא לשיתוף פעולה ואפילו יוציאו קצינים טכנולוגים או למעבדות או לאוניברסיטה, לשיתופי פעולה עם האוניברסיטה.

<חזי משיטה: כשראינו את זה רצינו לוודא שאם אנחנו מעבירים מרכז כובד של לומדים ושל חיילים שילמדו או תואר מלא, ויש כאלה שלומדים, גם הקצינים וגם המשרתים וגם בני ובנות הזוג שלהם, וגם תוך כדי שירות, זה שעות רבות, זה עומס על האוניברסיטה.

<חזי משיטה: הרבה מאוד ירצו ללמוד תוך כדי שירות ואני חושב שצריך לעודד את זה כמי שלומד וקושר את גורלו בקורס אחד או שניים באוניברסיטה אולי בהמשך הוא יסיים את התואר, ואם הוא יסיים את התואר אולי הוא ימצא בת זוג ואולי הוא ימצא עבודה ואולי הוא יתיישב בנגב.

<חזי משיטה: זה המהלך הערכי הציוני שצריך לדאוג שיהיה במספרים גדלים והולכים, שמי שמשרת פה גם יישאר פה.

<חזי משיטה: לכן אנחנו עבדנו עם הוות"ת ועם ראש הוות"ת בזמנו, כי רצינו שיפתחו את המכסות של אוניברסיטת בן גוריון.

<חזי משיטה: יש להם 19,000 סטודנטים במכסות, חשבנו שצריך להגדיל אותם לקראת ההגעה של צה"ל לנגב.

<חזי משיטה: לא חשבנו, אנחנו בטוחים שצריך להגדיל אותן.

<חזי משיטה: אם מגדילים את המכסות צריך להגדיל את הסגל ואם מגדילים את הסגל צריך להגדיל את התשתיות, ועשינו עבודה יותר מארבע שנים שהיא הבשילה - - -

יעקב מרגי: ובמכללות?

<חזי משיטה: כולל המכללות.

<חזי משיטה: ועשינו עבודה והוות"ת לפני כחודש אישר את הצרכים ותקציבים די גדולים גם של סגל, גם של תשתיות ואנחנו מחכים עכשיו לאיזה שהוא דיון נוסף עם האוצר על מנת שהאוצר ייתן את הסכמתו, אתם יודעים, בסוף המשרד החזק ביותר זה האוצר, הוא המאשר, אבל אנחנו מאמינים שזה יקרה, זה אינטרס של כולם שזה יקרה.

<חזי משיטה: אם זה לא יקרה אנחנו נמצא את עצמנו באים הנה, אנשי הקבע ילמדו והם פשוט ידחקו את רגלי הסטודנטים, או מהצפון או חלילה את אלה שהם תושבי הדרום ואנחנו לא רוצים שזה יקרה.

<חזי משיטה: אז זה לגבי חינוך באקדמיה, וכפי שאמרתי, גם דני ידבר בהמשך על שיתוף הפעולה עם אוניברסיטת בן גוריון וגם עמירה.

<חזי משיטה: לגבי עסקים בתעשייה מתקדמת.

<חזי משיטה: הדבר הזה של אקדמיה, בטח מה שצה"ל ותעשיית ההיי טק, הוא באמת שיתוף פעולה שיגרום כאן למהפכה.

<חזי משיטה: זה התחיל, לצערי גם אנשים בבאר שבע לא מודעים שיש פארק היי טק שקם, אבל יש כבר שני בניינים ושני בניינים עכשיו נבנים בחופזה כי יש ביקושים אליהם ובסופו של המהלך יהיו שם הרבה מאוד בניינים עם 10,000 עובדי היי טק, אבל רק עובדי היי טק.

<חזי משיטה: הפארק ב-2010 הוא היה מדבר גם באזור באר שבע, הבניין השני אוכלס באופן מלא ב-2013, ב-2015 הבניין הסתיים והוא מאוכלס באופן מלא ואנחנו בונים שני בניינים נוספים.

<חזי משיטה: לגבי מגורים, יש לנו עניין שאנשים יבואו אלינו בנגב, אם בשכירות ואם ברכישה ויש לנו עבודה גם עם משרד השיכון וגם עם מינהל מקרקעי ישראל ואנחנו מציינים כאן איזה שהיא בעייתיות שעדיין לא קיבלה את הפתרון, אבל אנחנו עובדים עליו יחד עם משרד האוצר, עם החברה הממשלתית של דירה להשכיר במשרד השיכון, זה דירות להשכרה.

<חזי משיטה: יהיו גם הרבה מאוד צעירים, הם לא יבואו לרכוש דירה כאן בשלב הראשון, בוודאי שלא, אבל הם יבואו לשרת כאן והם ירצו לגור כאן בשכירות, לא בתוך בסיס, אלא בתוך עיר שמאפשרת להם אקדמיה, מקומות בילוי וכן הלאה.

<חזי משיטה: לכן צריך להכין מבעוד מועד בעיר באר שבע את האפשרות שיהיו דירות להשכרה, לאוכלוסייה הזאת, לאוכלוסייה של סגל האוניברסיטה, לאוכלוסייה של עובדי ההיי טק שמגיעים.

<חזי משיטה: אנחנו עוד לא נמצאים שם, אנחנו מקווים לפתור את העניין הזה, כי אחרת אם לא - - - במערכת הבריאות, גם כאן אנחנו עשינו סקירה ויש לנו שיתוף פעולה עם משרד הבריאות.

<חזי משיטה: יש דבר אחד מרכזי שעדיין לא נפתר, יש מקום שיועד לבית חולים נוסף, יש החלטה לבית חולים נוסף.

<חזי משיטה: באר שבע, יחד עם מינהל מקרקעי ישראל, הקצו שטח עם אופציה לגידול עתידי של בית החולים והוחלט שיהיה בית חולים בגודל של 300 עד 400 מיטות נוספות בבאר שבע.

<חזי משיטה: זה הכרח, לא בגלל שאנחנו מביאים 30,000 חיילים לנגב אנחנו אומרים שצריך בית חולים נוסף, זה כי, אני חושב, שתושבי הדרום, שיושבים כאן, אולי הם לא יודעים, הם מקבלים שירותי בריאות ברמה הרבה יותר נמוכה בכל פרמטר מאשר במרכז הארץ ובמחוזות אחרים.

יעקב מרגי: המחקרים מוכיחים שתוחלת החיים בפריפריה נמוכה יותר.

יעקב מרגי: לא נעים לומר את זה, אבל - - -

<חזי משיטה: לגבי תחבורה.

<חזי משיטה: בתחבורה נעשו הרבה מאוד דברים, אני רק אגיד מה הדרישה ומה עוד לא נעשה.

<חזי משיטה: אנחנו צריכים תשתיות שבסוף יביאו הנה מדי יום ראשון, אני לא יודע אם ראיתם בכניסה כאן את האוטובוסים ואת מתחם ההיסעים, מתחם ההיסעים החדש - - -

יעקב מרגי: - - - בטבורה של עיר.

<חזי משיטה: זה עבר משם.

<חזי משיטה: אנחנו לא מפזרים יותר ממחנה נתן והבסיס הזה משמש לשני דברים, אל"ף, הוא יביא את החיילים שמשרתים כאן, כ-8,000-9,000, כדי להיכנס לבסיס, אבל הוא יביא עוד 7,000 חיילים שמתכנסים במחנה הזה במרכז ההיסעים ומפוזרים ליחידות צה"ל בנגב הדרומי מכאן.

<חזי משיטה: ההגעה הנה היא של 15,000 חיילים וכ-20,000 חיילים שצריכים להגיע לאמ"ן ותקשוב.

<חזי משיטה: המשמעות היא שצריכים להגיע בערך 40,000 איש ביום ראשון וצריך לפזר אותם ביום חמישי-שישי.

<חזי משיטה: על התשתיות הקיימות, עם כל ההשקעות שאמרתי, זה לא יספיק.

<חזי משיטה: זה לא יעמוד.

<חזי משיטה: אז זה החזון שלנו ל-2020 ואנחנו חושבים שהבסיס הזה שאתם נמצאים בו, יכולים להראות לכם שיש כאן מציאות גם, שיכולה וצריכה להתקיים גם בעיר באר שבע.

<חזי משיטה: אנחנו בעבודות עפר שלנו ואת המכרז לבסיס השני, שהוא קמפוס התקשוב בבאר שבע, מפרסמים את המכרז ברבעון הראשון, ינואר-פברואר.

<חזי משיטה: יש לנו גם את הזכיינים, אנחנו יודעים מי הזכיינים, אנחנו רק מפרסמים להם כדי לקבל הצעות חזרה ואנחנו מתחילים לעשות עבודות עפר, עבודות מקדימה.

<חזי משיטה: תאמינו לי, כשרואים את העבודות המקדימות מתקיימות בלב העיר באר שבע כולם מביאים שהרכבת יצאה ואין מי שיעשה אותה.

<חזי משיטה: זה מהלך צה"ל דרומה, שהוא מהלך לאומי, כפי שאמרתי, שיש חשיבות שלוועדות, שהשרים וגם הממשלה בסופו של דבר, שאני מקווה שהיא תתכנס כאן ביוני 2016, תהיה תרומה למהלך ותבין שהדבר הזה הוא הגדול ביותר שנעשה למען המדינה, הנגב וצה"ל.

<חזי משיטה: אם יש שאלות, אני אשמח.

<אורה חכם: אני שאלתי שאלה, על הבדואים.

<חזי משיטה: הבדואים, אני אגיד את זה בהקשר של ההקמה.

<חזי משיטה: בהקשר של הגיוס הוא הקשר אחר, אני אגע בו, הוא לא בתחום אחריותי.

<חזי משיטה: בהקמה, הבדואים מעורבים בעבודה, 20% מהעובדים בשטח של ההקמה כאן הם בדואים, חברות בדואיות - - -

<אורה חכם: אני מעוניינת בצד של גיוסם לצה"ל.

<חזי משיטה: רגע, אני אגיע לזה.

<חזי משיטה: כיוון שאני לא אחראי על זה, אני עונה לך על מה שקורה קודם כל בהקשר של צה"ל לנגב.

יעקב מרגי: חזי, הצעה לסדר.

יעקב מרגי: אלוף משנה דני אמור לדווח?

<חזי משיטה: כן.

יעקב מרגי: תן לו, אחר כך נפתח את הדיון ונשמע התייחסויות של הנוגעים בדבר.

<חזי משיטה: אז אנחנו ניתן לדני להציג את הבסיס.

<דני מושיוב: אז קודם כל ברוכים הבאים לקרית ההדרכה של צה"ל בנגב.

<דני מושיוב: אני חושב שבאמת אתם רואים כאן חזון שהופך למציאות.

<דני מושיוב: לפני שנתחיל בסרטון נהיה רגע עם החזון שהופך למציאות.

<דני מושיוב: במציאות יש לנו פה הרבה ביקורים.

<דני מושיוב: אני תמיד מתחיל, כשאנחנו מדברים על קרית ההדרכה, עם החזון של בן גוריון.

<דני מושיוב: תמיד יש את המתח הזה בין החזון הבן גוריוני לבין שמה של קרית ההדרכה שהיא על שמו של אריאל שרון.

יעקב מרגי: אשר אמר בסוף 'גם הזקן יהיה שמח'.

<דני מושיוב: בן גוריון הוא באמת אבי החזון של פריחת הנגב וכל הזכויות באמת שמורות וכל מילה שאני אגיד על בן גוריון תישמע כקלישאה.

<דני מושיוב: מה שחשוב לי, שאנחנו במסגרת תהליכי ההקמה כאן הלכנו למצוא במקורות וחיפשנו קצת, אמרנו מה יכול בן גוריון, הוא הרי אמר כל כך הרבה דברים, הוא כתב את תפיסת הביטחון, היו לו הרבה מאוד אמירות על איך צריכה להיראות מדינת ישראל.

<דני מושיוב: הלכנו לארכיון שלו בשדה בוקר, חיפשנו בארכיון מה אמר בן גוריון על עיר הבה"דים, וראה זה פלא, בן גוריון, 1958, החלטת ממשלה, החליט על הקמת עיר הבה"דים.

<דני מושיוב: אז זה לקח קצת זמן, הוא הקצה לטובת הפרויקט 5 מיליון לירות.

<דני מושיוב: יש לי את המסמך המקורי.

<דני מושיוב: אז ראה זה פלא, עברו כמה שנים והנה אנחנו כאן.

<דני מושיוב: בן גוריון ראה את עיר הבה"דים נמצאת בבסיס רמון, איפה שבה"ד 1 ומסביבה מספר בסיסי לחימה של צה"ל.

<דני מושיוב: המיקום קצת השתנה, אבל החזון הוא חזון בן גוריוני וכל הזכויות שמורות.

<דני מושיוב: אריאל שרון, למה אנחנו מסבירים כאן לחיילים על אריאל שרון?

<דני מושיוב: אריאל שרון הוא אבי הציונות הפרגמטית, הוא זה שבסוף החליט שכאן תוקם קרית ההדרכה.

<דני מושיוב: קרית ההדרכה, כמו שאתם יודעים, הייתה אמורה להיות ממוקמת במספר מקומות, בקרית מלאכי, דיברו על עוד כל מיני מקומות במרחב הארץ, באמת כדי לעלות דרומה, היא מוקמה כאן בצומת האסטרטגי הזה שנקראת צומת הנגב.

<דני מושיוב: נתחיל בסרטון קצר ואחרי זה אני אציג את היחידה.

<דני מושיוב: בבקשה.

<דני מושיוב: (הקרנת סרטון).

<דני מושיוב: אז כפי שאני אומר, יש לי את הזכות ואת האחריות הגדולה להיות המפקד הראשון של קרית ההדרכה ועד לפני שנתיים שלוש מי שבא לבקר כאן היה רואה אתר בנייה, היה רואה כאן מדבר, היום יש פה מחנה.

<דני מושיוב: יש פה, אם תסתכלו מעבר לחלון, אז אתם יכולים לראות מחצית מהמחנה בנוי ומחצית מהמחנה עוד בתהליך של בנייה ובסופו של תהליך יהיו פה כ-10,000 חיילים.

<דני מושיוב: אנחנו קבענו לעצמנו חזון, מדגישים בחזון, אחת, זה את התרומה לאפקטיביות המבצעית של הצבא.

<דני מושיוב: בשביל זה אנחנו קיימים, במובן המועילות המבצעית.

<דני מושיוב: אבל כשאני מסתכל לפרויקט הזה אני אומר שאני לא איש בינוי, אני לא מבין בבנייה יותר מדי, הפרויקט הזה, עד כמה שהוא פרויקט בינויי, אחד מהגדולים במדינת ישראל, בעצם העיקר שלו הוא פרויקט חינוכי, הוא פרויקט שאנחנו כאן מכניסים דרך שערי בית הספר בין 70,000 ל-90,000 חיילים בשנה ומעצבים אותם.

<דני מושיוב: מקנים להם ערכים, נורמות, כללי התנהגות, כדי שהם יהיו חיילים יותר טובים ובסוף אזרחים יותר טוב.

<דני מושיוב: בעיניי, כשאני מסתכל על הפרויקט הזה, אמרנו להיות ארגון למידה מעצב, כי בהיבט הזה באמת באמת זו האחריות שלנו.

<דני מושיוב: מעבר לזה, יש כאן תפיסות הדרכה שהן תפיסות הדרכה מתקדמות.

<דני מושיוב: אתם תראו בהמשך הביקור, שמדברים על התאמת אתגרי הלמידה למאה ה-21, מה אנחנו עושים בצבא בנושא הזה וכמובן שיש פה גם תשתיות שהן תומכות את זה וזה לא פחות טוב.

<דני מושיוב: כשמסתכלים על היעדים ואני לא אעבור על כל היעדים.

<דני מושיוב: אז כמובן מה שרצינו לעשות כאן זה לקחת את המפקדים ויש פה מעבר מאוד מאוד משמעותי בין להיות מפקד בסיס, שבתור מפקד בסיס, ואני בעברי הייתי מפקד בסיס בהקמה, המעבר כאן הוא מעבר באמת למיקוד, שאנחנו רוצים למקד את מפקדי הבסיסים, מעבר בין מפקד בסיס למפקד בית ספר, נקרא לזה.

<דני מושיוב: כשאתה מפקד בסיס אתה אחראי על אבטחה, לוגיסטיקה, על הרבה מאוד דברים, כאן מפקד בסיס מתעסק בעיקר, שזה במקצועיות, לחנך את האנשים שלו ולהוציא אותם בעלי מקצוע.

<דני מושיוב: אנחנו רואים ערך גדול מאוד בכל מה שקשור לנושא של שילוביות.

<דני מושיוב: העברנו לפה שבעה בסיסים במקצועות תומכי הלחימה והנושא של עבודה ביחד הוא בעינינו ערך נוסף מאוד מאוד גדול, אם זה ברובד הבסיסי ביותר, של לחבר בין אנשים שבאים ממקומות שונים בחברה הישראלית.

<דני מושיוב: אנחנו רואים פה את ההשפעות.

<דני מושיוב: יש פה בתי ספר שמגיעים, בית ספר לחינוך עם בית ספר לחימוש.

<דני מושיוב: חיבור שהוא חיבור נפלא.

<דני מושיוב: בית ספר ללוגיסטיקה ובית ספר לרפואה.

<דני מושיוב: הוא יוצר חיבור שהוא נפלא בפני עצמו.

<דני מושיוב: אבל מעבר לזה אנחנו מסתכלים על אפקטיביות מבצעית.

<דני מושיוב: כשלוקחים את כל ההשלמות החיליות, שבסוף אמורות לעבוד כשלם בקצה, בגדוד, בחטיבה, וכולם כאן לומדים לעבוד ביחד.

<דני מושיוב: אני אתן לכם דוגמה, בית ספר לרפואה, היינו מכשירים פעם את החובשים לבד, את הפרמדיקים לבד, את הרופאים לבד.

<דני מושיוב: באיזה שהוא שלב החלטנו לחבר את ההכשרה, לא משנה מה רמת הידע שלהם וזה יצר תוצאות מעולות בהיבט של היכולות שלהם לעבוד בצורה משותפת.

<דני מושיוב: כך אנחנו עושים גם עם ה - - - זה החזון שלי של קרית ההדרכה בנושא הזה של שילוביות.

<דני מושיוב: אנחנו רואים שיש פה ללא ספק שדרוג של סביבת הלמידה, אבל באמת באמת אני שם כאן דגש על הדבר האחרון, השתלבות במהלך הלאומי.

<דני מושיוב: כל מפקד בסיס, אם תשאלו אותו כאן באזור, הוא יגיד לכם שהמשימה שלו לנצח במלחמה, להכשיר את האנשים שלו למצב חירום, זאת גם המשימה שלי, אבל חלק מהמשימות שהוכתבו לי כאן זה להשתלב גם במהלך הלאומי ואנחנו רואים בזה אחריות של כל המשרתים כאן על הנושא של השתלבות במהלך הלאומי.

<דני מושיוב: יש לנו פה שיתופי פעולה נהדרים עם הסביבה, אם זה בפעילויות שהן פעילויות חינוך, אם זה בפעילויות של העשרה.

<דני מושיוב: הבסיס שלנו הוא בסיס פתוח לתושבים בימי שישי, עזרה ללומדים ועוד כל מיני דברים כאלה ואנחנו רואים בזה ערך וכמובן להעלות את כמות התושבים בדרום זה ערך בפני עצמו.

<דני מושיוב: זאת קרית ההדרכה.

<דני מושיוב: אנחנו נצא יותר מאוחר ונסתובב בה, אבל מה חשוב להבין כאן?

<דני מושיוב: המחנה הזה הוא מחנה שהוא מאוד מאוד מתוכנן, הוא בנוי סביב כיכר מרכזית שממנה - - -

יעקב מרגי: זה בסיס אחד, מחנה אחד, זה לא כמו שהיה.

<דני מושיוב: נכון, אין כאן גבולות, אין כאן גדרות.

יעקב מרגי: אזבסט יש?

יעקב מרגי: אזבסט אין.

<דני מושיוב: הרעיון כאן זה שיש, אתם רואים מגורי חניכים.

<דני מושיוב: זאת קרית מגורים לחניכים, יש כאן 31 מבני מגורים, יש כאן מבני הדרכה.

<דני מושיוב: זה קמפוסים, זה ממש בדומה לתפיסה של האוניברסיטה.

<דני מושיוב: יש פה ארבעה מבני קמפוס שהם קמפוסים גנריים, אין כיתות לבית ספר כזה או אחר, אלא הכיתות כאן הן כיתות משותפות ואנחנו מנהלים אותן בצורה של ניהול משאבים, בצורה חכמה, כדי לייצר כאן התייעלות.

<דני מושיוב: יש כאן כמובן מעבדות ייעודיות, לכל בית ספר שיש לו את התחומים הייעודיים שלו.

<דני מושיוב: רק לתת את המושג, אם בית ספר בצריפין, בה"ד, היה על שטח ענק, אז היום זה מבנה עם שלוש קומות.

<דני מושיוב: שלושה משרדים, משרד מפקד הבסיס למעלה והמטה שלו ולמטה זה הקורסים, כל שאר הכיתות, כל שאר התקורות, פרוסות במחנה.

<דני מושיוב: יש כאן מרכז כנסים מאוד גדול, שאנחנו מביאים לכאן גם הרבה מאוד פעילויות חינוך.

<דני מושיוב: השבוע תהיה פה הצגה של הקאמרי, 'גורודיש' תוצג כאן.

<דני מושיוב: אנחנו מבצעים כאן הרבה מאוד פעילויות חינוך שהן מתחילות החל מהטירונויות, שהן ברמת הטירונים, פעילויות למפקדים.

<דני מושיוב: יש פה קרית ספורט מאוד גדולה.

<דני מושיוב: דיברנו על זה, אפשר לראות מהחלון את ה - - - זה עוד לא נמסר לנו, אבל הקשת הזאת האפורה זו הבריכה המקורה שתהיה כאן ומאחוריה מתקני ספורט של אולמות ספורט, חדרי אימון גופני, מסלול מכשולי.

<דני מושיוב: כל יום יעשה כל מה שצריך חייל במהלך הכשרתו.

<דני מושיוב: יש פה מרכז הסעדה גדול מאוד, מפעל המזון הגדול ביותר במזרח התיכון, ייצרו פה 50,000 מנות ביום.

<דני מושיוב: רק החיילים שלנו זה 30,000 מנות, יש להם יכולת להאכיל את הסביבה גם, למכור שירותים לסביבה.

<דני מושיוב: בסך הכול זו תעשיית מזון גדולה מאוד.

<דני מושיוב: ובאזור של כביש 224 יש ממש קשת שלמה של כל המתקנים הלוגיסטיים של הזכיין שעובד כאן.

<דני מושיוב: למעשה חייל לא פוגש את כל השירותים - - -

יעקב מרגי: מרכז תפעול נפרד.

<דני מושיוב: מרכז תפעול שנמצא בקצה של הבסיס.

<דני מושיוב: יש לנו גם מטווחים, למעשה כל מה שאנחנו זקוקים לו.

<קריאה: הוא גם לא מבזבז את זמן הלימודים שלו ב - - -

<דני מושיוב: התפיסה היא שמי שבא לפה בא לפרק זמן קצר.

<דני מושיוב: גם הנושא של קיצור השירות בא לידי ביטוי בתפיסה, שמשך ההכשרה של החיילים כבר התקצר, הורדנו שבוע מכל הכשרה.

<דני מושיוב: זו ראשיתה של דרך, כי אנחנו מאמינים שבאמת מי שמגיע לכאן, המטרה זה תלמד, תקבל את המקצוע, ותחזור ליחידה שלך.

<קריאה: לא יצברו חוויות של לקבל את הפקודה ולהיכנס לסירים לשטוף אותם.

<דני מושיוב: כנראה שלא.

<דני מושיוב: מסבירים לי למה צריך, למה צריך שחיילים ישמרו ולמה צריך שחיילים - - -

<קריאה: אבל הם עושים את זה ביחידה שלהם.

יעקב מרגי: לא, היינו מתחמקים משלבים ומקורסים בגלל הדברים האלה.

יעקב מרגי: אתה עם היחידה שלך, עם הוותק שלך, אתה נכנס, היינו מתחמקים.

<דני מושיוב: אנחנו רואים בזה יתרון.

יעקב מרגי: נכון.

<דני מושיוב: יש לזה המון היבטים גם ערכיים, איך אתה מחנך את החיילים ואיך אתה בונה אותם ואיך אתה בונה את החוסן שלהם ואת האיתנות שלהם.

<דני מושיוב: כל הדברים האלה הם דברים שאנחנו מן הסתם עוסקים בהם ומטפלים בהם.

<דני מושיוב: יש פה אתגרים של להקים מפקדה.

<דני מושיוב: אני יכול לספר לכם, בשנה האחרונה היינו בקצה של המחנה שם, בבניין המנהלה, זה בית הכלא, בית המעצר.

<דני מושיוב: זה היה המבנה הראשון שהוקם כאן, היינו 40 אנשים, היום אנחנו כבר קרוב ל-500 מפקדים וחיילים ובתוך פחות משנה הקמנו מפקדה, קלטנו ארבעה בסיסים ובעצם אנחנו מריצים כאן יחידה שעובדת עם קרוב ל-5,000 חיילים.

<דני מושיוב: זה אירוע מאוד מאוד משמעותי בחיים של יחידה.

<דני מושיוב: תוך שנה, אני מנסה לחשוב מה עבר פה על החיילים ואני אומר להם את זה כל הזמן, אנחנו עומדים כאן למטה, במגרש המסדרים, אתם תראו את זה עוד מעט, יש את הדגלים שמתנופפים ברוח, בשעה ארבע יש את הרוח המדברית.

<דני מושיוב: אז אני אומר להם, כששומעים את משק הרוח בדגלים, אז אני אומר להם, זאת לא הרוח שנושקת, זאת ההיסטוריה וזאת באמת היסטוריה.

<דני מושיוב: האירוע כאן הוא גדול מכל הנוכחים, גם בחדר הזה וגם כמובן עם החיילים שנמצאים.

<דני מושיוב: זה אירוע שהוא אירוע לאומי.

<דני מושיוב: חוץ מזה שאנחנו מפקדת מחנה לכל דבר ועניין, שעושה אבטחה ועושה מנהלה, אחד האתגרים הגדולים שלנו זה בתחום פיתוח ההדרכה.

<דני מושיוב: יש לנו כאן ענף הדרכה שהוא עוסק בכל מה שקשור בפיתוח תכניות לימודים, ללומדות, לסימולטורים, לדמיינים, לדברים האלה.

<דני מושיוב: זה חלק מאוד משמעותי במה שאנחנו עושים.

<דני מושיוב: אחד הדברים שעשינו כאן זה לקחנו את כל הכשרות המדריכים, שמנו אותן במקום אחד ויש לנו בית ספר להכשרה.

<דני מושיוב: למעשה כולם עוברים כאן הכשרת מדריכים.

<דני מושיוב: אחד האתגרים בעיניי, שאני הייתי רוצה לקדם במשותף עם האקדמיה, הייתה פה אוניברסיטת בן גוריון לאחרונה, זה שמדריכים ייצאו כאן עם תעודות הוראה.

<דני מושיוב: הם יסיימו כאן, הם עובדים כאן בין שלוש ל - - - חלקם, אנשי קבע, גם יעבדו כאן לאורך שנים ובסופו של דבר הם מתאהבים פה בדרום, הם יהיו המורים של המחר.

<דני מושיוב: אני רואה בזה אתגר שהוא עתיד גדול.

<דני מושיוב: יש פה בפרויקט הזה הרבה מאוד אתגרים.

<דני מושיוב: קודם כל זה פרויקט שתכננו אותו.

<דני מושיוב: חלקכם, שיצא לי לדבר איתכם, אתם יודעים שתכננו אותו לפני שמונה שנים.

<דני מושיוב: ראשית נטעו הרעיונות וכשלוקחים פרויקט כזה - - -

יעקב מרגי: גם בשיא ההתהוות יש עדיין אנשים שהם סקפטיים.

<דני מושיוב: זה נכון.

<דני מושיוב: יש אנשים שמגיעים לכאן ולא מאמינים ואומרים לי 'זה לא יכול להיות' וכשבאים ורואים את המקום אז רואים באמת הלכה למעשה.

<דני מושיוב: אז יש כאן לקחת חזון ולממש אותו.

<דני מושיוב: זה לא פשוט לתכנן כל כך רחוק וכאן זה מאוד מרשים, היכולת לראות רחוק ושאנחנו היום עוסקים במימוש.

<דני מושיוב: זה אתגר שלעצמו הוא ענק.

<דני מושיוב: דיבר על זה חזי, הפרויקט הזה הוא פרויקט PPP, הוא פרויקט ראשון בסדר גודל כזה.

<דני מושיוב: אנחנו לא רגילים בצבא שלנו לראות אזרחים בתוך הצבא, אנחנו קוראים לזה אזרחים בשירות הצבא, כי זה לא אזרחים עובדי צה"ל, זה עובדים על ידי זכיין אזרחי.

<דני מושיוב: זה מורכב, זה ניהול שהוא בכלל ניהול כלכלי.

<דני מושיוב: ההסתכלות שלנו כאן היא גם הסתכלות פיקודית ולכך אנחנו מחויבים, אבל אנחנו גם מסתכלים כאן על היבטים שהם היבטים כלכליים, זה נדרש מאיתנו.

<דני מושיוב: יש פה החיבור הזה בין סקטור פרטי לסקטור ציבורי.

<דני מושיוב: זה מן הסתם מורכב תוך בסיס צבאי.

<דני מושיוב: אתם יכולים לראות כאן, חברת מבט לנגב היא החברה שזכתה להפעיל את המקום הזה למשך 21 שנים ולמעשה כל מה שהוא לא בליבת העשייה הצבאית, שזה הנושא של הדרכה, בראש ובראשונה, אם מסתכלים על קרית ההדרכה של המשטרה, הפריטו גם את הנושא של ההדרכה.

<דני מושיוב: אנחנו היינו ראינו בהדרכה ובחינוך עיסוק מרכזי צבאי ואנחנו רואים בו ערך משמעותי.

<דני מושיוב: כל מה שקשור לתחומים שהם קשורים לרפואה, לחינוך, ל - - -

יעקב מרגי: כל שימוש, כל פעולה, יש לה תג מחיר.

<דני מושיוב: נכון.

יעקב מרגי: אז יש ניהול תקציבי יחידתי, קורסים.

<דני מושיוב: ניהול מרכזי.

<דני מושיוב: אנחנו עושים את הניהול המרכזי וכמובן בכל בית ספר יש את - - -

יעקב מרגי: ולכל קורס יש את המחיר שלו ואת העלות שלו.

<דני מושיוב: אנחנו נדרשים לזה מן הסתם.

יעקב מרגי: לא, אני חושב שזה נכון.

<דני מושיוב: כשלוקחים תהליך כזה גדול אז פתאום רואים איך אתה יכול לייעל תהליכים, לקצר תהליכים.

<דני מושיוב: על תפיסת ההדרכה, אנחנו ניקח אתכם לראות כיתת הדרכה מתקדמת שמיישמת בעיניי את אתגרי הלמידה במאה ה-21.

<דני מושיוב: אנחנו רואים כאן בכלל במקום הזה מבחינת החיילים, חייל מתגייס לכאן ואולם המילואים, בית ספר צאלים, שזה במרחק של 20-25 נסיעה - - -

יעקב מרגי: הכול קרוב.

יעקב מרגי: הוא רוצה להיות מ"כ, הוא רוצה להיות לוחם, הוא פה, הוא רוצה להיות קצין, הוא פה.

<דני מושיוב: אנחנו קבענו תו תקן לאיכות בהדרכה, זאת אומרת שיש פה סטנדרט.

<דני מושיוב: כל מי שנכנס בשערי היחידה מחויב לעמוד בתו תקן כמו ISO שאתם מכירים ממערכות אזרחיות.

<דני מושיוב: קבענו תו תקן לאיכות בהדרכה, זה אומר איך יהיו כל תהליכי הערכת ההדרכה, פיתוח ההדרכה, ניהול ההדרכה, מצגות, שיעורים, איך אפשר לקלוט סימולטור.

<דני מושיוב: זה היה התנאי שלנו לקבלה כאן.

<דני מושיוב: אנחנו מבינים שהנושא של האקדמיזציה והקרדיטציה, זה המינוח הנכון, הוא מאוד מאוד משמעותי.

יעקב מרגי: אני מקווה שבקרדיטציה הוות"ת והמל"ג יהיו איתכם יותר גמישים מאשר עם גופים אחרים.

יעקב מרגי: נשמע אחר כך.

<דני מושיוב: אנחנו מאוד מאמינים בבני הנוער שמגיעים לכאן - - -

יעקב מרגי: צריך לתמרץ אותם.

<דני מושיוב: צריך ליצור מצב שבאמת תהיה הכרה בלימודים הצבאיים שלהם, כי בהחלט יש פה קורסים שהם לא נופלים משום למידה באוניברסיטה.

<דני מושיוב: כשעשינו כאן ועשינו פה סקר בכל מוסדות האקדמיה במרחב הדרום, יש בהחלט התעניינות רבה בנושא הזה ונכונות גדולה מאוד להכיר בקורסים צבאיים כקורסים בעלי נקודות זכות אקדמיות.

<דני מושיוב: חזי ציין את המפגש האחרון שהיה לנו עם אוניברסיטת בן גוריון, אבל גם עם המכללות, כי יש פה מגוון שלם של קורסים.

<דני מושיוב: יש לנו פה קורסים שהם low tech ויש קורסים של היי טק, וכל הדבר הזה דורש הסדרה.

<דני מושיוב: יש פה תפיסה שלמה של הנושא של החינוך המקצועי במדינת ישראל.

<דני מושיוב: אנחנו כמובן מחויבים אליו גם בצבא, כי אנחנו זקוקים למקצועות הטכנולוגיים.

<דני מושיוב: יש לנו כאן אינטרס כפול, אז יש פה חזון של האלוף שלי, ראש אט"ל, שהוא רואה בנושא של מקצוע לחיים אתגר משמעותי, שאנחנו ניקח חיילים ובסוף שירותם ניתן להם, מה שהיה פעם חופשה חקלאית, אז אנחנו ניתן להם חופשה תעשייתית.

<דני מושיוב: הם יילכו לתעשייה, הם ירכשו את המקצוע אצלנו ויילכו לעבוד בתעשייה ואז התעשייה תיתן להם אחרי זה מקום עבודה, שבעיניי זה משהו שהוא חשוב מאוד למדינת ישראל באופן כללי.

<דני מושיוב: הנושא של האקדמיזציה, אני חושב שדיברתי עליו מספיק.

<דני מושיוב: באתגרים, דיברתי על הקמת יחידה, זה אתגר שהוא אדיר.

<דני מושיוב: בשנה, אנחנו מאירוע לאירוע, כל חודש כאן הוא כמו שנה במונחים של יחידה רגילה.

<דני מושיוב: הקצבים כאן הם קצבים מאוד מאוד אינטנסיביים ואנחנו עתידים לקלוט עוד שלוש יחידות גדולות, בית ספר ללוגיסטיקה, בית ספר לחימוש ובית ספר לתקשוב, שאלה בתי ספר ממש גדולים ומורכבים.

<דני מושיוב: כל דבר כזה זה היערכות שהיא היערכות גדולה.

<דני מושיוב: מעבר לפן הלוגיסטי יש פה עניין של משפחות שצריכות לעבור ממרכז הארץ לדרום, מקומות תעסוקה, כל המענה, כל המעטפת הזאת היא אתגר גדול.

<דני מושיוב: הבסיס הזה הוא בסיס ירוק, אין במדינת ישראל תקן לעיר ירוקה, יש תקן למפעל ירוק, יש תקן למתקנים או דברים קטנים ופה היינו צריכים לעשות ממש עיר שהיא עיר ירוקה.

<דני מושיוב: הבנייה כאן היא בנייה חסכונית, הושקעה כאן הרבה מאוד חשיבה בכל הנושא שדיבר חזי, הנושא של המט"ש המשותף שיש כאן והשימוש במים מושבים והצללות וכו' וכו'.

יעקב מרגי: זה ירוק תרתי משמש, כי הכחולים לא באו לפה.

<דני מושיוב: הם נמצאים מצפון ומדרום לנו.

<דני מושיוב: אירחנו פה בשבוע שעבר את מפקד בסיס רמון, אז הוא הזכיר לנו שהוא האח הגדול שלנו והוא החלוץ גם, הוא הרבה לפנינו.

<דני מושיוב: אז אנחנו רואים בבסיס הזה אתגר גדול מאוד להכשרה.

<דני מושיוב: מדברים על הפרויקטים הבאים של צה"ל, של אמ"ן ותקשוב.

<דני מושיוב: כשרואים את הבסיס הזה הלכה למעשה מבינים שאחת, הרכבת עמוסה, זה קורה, ורואים שיש פה באמת תנאים שהם תנאים מכבדים, שיש פה באמת שיפור משמעותי בתהליכים.

<דני מושיוב: רואים איך תהליך הלמידה השתפר.

<דני מושיוב: יש לנו כבר תוצאות שהן תוצאות ראשוניות, אני חושב שזה לא משהו שאפשר לעשות מחקר אקדמי, אבל בהחלט אפשר לראות שיש כאן שיפור בתוצאות של הלומדים.

<דני מושיוב: לפני כן היית באוהל, עכשיו אתה נמצא וישן כמו שצריך ולומד בכיתה שהיא ממוזגת ואוכל כמו שצריך.

<דני מושיוב: אז בהחלט יש כאן שינוי משמעותי.

<דני מושיוב: הנושא של בכלל המעבר של אנשי הקבע, פתאום רואים שמטפלים באנשים, רואים שאנשים העתיקו את מקומות מגוריהם.

<דני מושיוב: יש פה - - -

יעקב מרגי: יש יחידת ליווי לאנשי הקבע?

<דני מושיוב: זה עושה משרד הביטחון - - -

<חזי משיטה: אנחנו נדבר על זה.

<דני מושיוב: במסירות רבה ואנחנו משתדלים, כל אחד שרק מביע רצון, לעטוף אותו ולרתום אותו ולקחת אותו.

<דני מושיוב: שיתוף הפעולה כאן עם הקהילה הוא מאוד מאוד טוב, בין 10% ל-15% מהמטה שלי זה מטה שעזבו לדרום.

<דני מושיוב: אנחנו בכלל עברנו כאן, מעבר למה שעושה הזכיין, שהוא מעסיק פה ויעסיק בין 500 ל-600 עובדים, הסתובבתי בירוחם ובדימונה ובכל המעטפת וביקשתי להביא למטה שלי, לצבא, אנשים לתחום החינוך, לתחום הטכנולוגיה, לתחום התקציבים.

<דני מושיוב: שלא יבואו לעבוד כאן

<דני מושיוב: בלוגיסטיקה ובמקצועות שנקרא לזה פחות נדרשים, אלא יבואו ויהיו ממש ממש בליבה.

<דני מושיוב: זה מאוד מאוד משמעותי בעיניי.

<דני מושיוב: חלק מהם באו, יש פה ממרחב עם שבאו, יש לי קצין משם ואזרח עוד צה"ל ויש מירוחם אנשים שבאו ומדימונה.

<דני מושיוב: בסוף בסוף בסוף יש פה שינוי תרבותי של לשנות תפיסה.

<דני מושיוב: האירוע הזה הוא אירוע מאוד מאוד מורכב עבורנו, לשנות לכולם את התפיסה, את הראייה, ממרכז הארץ לדרום, זה אתגר גדול מאוד ואנחנו עוסקים בזה ויש לנו אתגר לשנה הזאת, להפוך להיות מחולמים למממשים.

<דני מושיוב: מממשים את חזון בן גוריון.

<דני מושיוב: תודה.

יעקב מרגי: חזי ואלוף משנה דני, עד עכשיו שמענו מה הולך, בוא נראה מה חורק, מה לא הולך.

יעקב מרגי: אז קדימה.

יעקב מרגי: עמירה, את הולכת לספר לנו עכשיו, בואו נעשה סדר - - -

<קריאה: האתגרים שעדיין ניצבים בפניהם.

יעקב מרגי: לא, עזבו מילים בומבסטיות, אנחנו מהדרום, היא תאמר מה היא עשתה, אני אראה מה החלטת הממשלה, אני אראה מה הצרכים ומה לא עמדו ביעדים.

יעקב מרגי: בואו נתקדם, נפתח את הדיון.

יעקב מרגי: בסדר, מקובל עליכם?

יעקב מרגי: עמירה, סקירה.

יעקב מרגי: את מכירה את החלטת הממשלה, נכון?

<עמירה חיים: בטח.

<עמירה חיים: קודם כל מבחינתנו לפני שבע שנים, כשהתחילו הדיונים, זה היה ככה חלום ואני האמנתי בו מהתחלה והחברים כאן יודעים את זה והסתערנו על העניין הזה ולראות את ההזדמנות באתגר הזה, איזו הזדמנות זו לנגב, ואמרנו לא משנה עכשיו, יוקם, לא יוקם, כן יוקם, אנחנו נכנסים לתוך העניין הזה בצורה רצינית יחד עם משרד הביטחון וחילות צה"ל.

<עמירה חיים: אז קודם כל אמרנו, אנחנו מחוז חזק, אנחנו שמונה שנים מעל הממוצע הארצי בבגרות, עם תעודת בגרות חברתית, שאותה שמנו כתשתית לפני ההישגים הלימודיים, היא הפכה להיות מענה בכל מדינת ישראל.

<עמירה חיים: היום צה"ל אימץ את תעודת הזהות החברתית לקב"א.

<עמירה חיים: אני עוד נפגשתי עם אשכנזי, כשהיה אז רמטכ"ל, אז התחלנו ככה לגלגל את זה והצלחנו להביא את זה אפילו למצב כזה שנער או נערה - - -

יעקב מרגי: יש החלטה לשנות את המדדים בקב"א.

<עמירה חיים: נער או נערה שמביאים תעודת בגרות חברתית ממחוז דרום, ועכשיו זה כבר ברמה הארצית, מקבלים קרדיטציה וכו'.

<עמירה חיים: אז אמרנו, בואו נסתער על המשימה הזאת, לא נחכה לאף אחד, נראה מה אנחנו יכולים להביא לתוך העניין הזה.

יעקב מרגי: אז מה עשינו?

<עמירה חיים: אנחנו הלכנו על כמה מסלולים עוד לפני החלטת הממשלה יחד עם חילות צה"ל.

<עמירה חיים: אני אתאר את זה ממש בקיצור.

<עמירה חיים: במקביל גם התחלנו להיפגש עם קצינים שבאו לכאן כדי לשמוע על החינוך בנגב.

<עמירה חיים: כל פעם שאמרו לי החברים 'בואי תיפגשי עם קבוצה', נסעתי לאן שרק צריך כדי ליחצן את הנגב.

<עמירה חיים: אגב, אנחנו עושים מאמץ גדול מאוד בנושא הזה של ליחצן את מה שקורה כאן במערכת החינוך.

<עמירה חיים: זו מערכת חינוך אחרת לגמרי, מהפך אחד שלם מה שקרה שם, כולל במגזר הבדואי, שאנחנו גם ניגע בו, אם יהיה זמן, אם תרצו.

יעקב מרגי: אנחנו מייחדים דיון שלם ברהט, שאת תהיי בו.

<עמירה חיים: בסדר, זה מאוד קשה ליחצן דבר כזה - - -

יעקב מרגי: לכן אנחנו לא נכנסים לנושא הבדואים.

<עמירה חיים: אני יכולה להציע לך אולי לעשות את זה בעוד מקומות חוץ מאשר ברהט, אבל לא נדבר על זה עכשיו.

<עמירה חיים: אני רוצה לומר שהחלטת הממשלה, כשהיא הגיעה אנחנו כבר היינו במעלה ההר.

<עמירה חיים: לצדי יושבת פלורנס עזרן שהיא סגנית ראש מינהל התקשוב, יושב מפמ"ר חשמל ואלקטרוניקה, שלומי אחנין, ושני ברזי שהיא המצ"טית של המחוז, מרכזת הצוות הטכנולוגי, שנמצאים כל הזמן בתוך הליבה של העשייה של הנושא.

<עמירה חיים: החלטת הממשלה.

<עמירה חיים: מה אומרת החלטת הממשלה?

<עמירה חיים: יש לה ארבע נקודות, לפתוח עשרה מסלולי סייבר, להגדיל את היצע המורים לחינוך מדעי, כי זה מה שאנחנו אמרנו שצריך.

<עמירה חיים: שאלו אותנו.

<עמירה חיים: הרי מי בנה את החלטת הממשלה הזאת?

<עמירה חיים: אנחנו, מחוז דרום, כולם סביב השולחן.

<עמירה חיים: לספק תשתיות נדרשות ולהעלות את שיעור הבנות.

<עמירה חיים: אלה ארבע המשימות שהיו למחוז דרום.

יעקב מרגי: נתמקד, נחזור ל-א'.

<עמירה חיים: אנחנו פתחנו בתשע"ה 15 מסלולים של סייבר ובע"ו עוד שלושה, יש לנו 18 מסלולים.

יעקב מרגי: בבתי הספר התיכוניים?

<עמירה חיים: בתיכוניים, ומתוכם בתשעה תיכונים בבאר שבע והעשירי האחרון נכנס בשנה הבאה בכל בתי הספר העל יסודיים.

<עמירה חיים: אנחנו גם מקסמנו - - -

יעקב מרגי: מה זה אומר, עמירה?

<עמירה חיים: נתנו לנו תקציב לעשר כיתות, פתחנו 18.

יעקב מרגי: מה זה אומר, פרקטי?

<עמירה חיים: פרקטית, ילדים לומדים הנדסת תוכנה.

<עמירה חיים: למה בית הספר העשירי נכנס רק בשנה הבאה ולא נכנס השנה?

<עמירה חיים: כי הסייבר יושב על תשתית של הנדסת תוכנה והילדים צריכים ללמוד קודם הנדסת תוכנה, שיש בזה גם לימודי סייבר, ואז ב-י', כשהם נכנסים, אפשר לפתוח את המגמה.

<עמירה חיים: אני לא יכולה לפתוח מגמה אם אין תשתית של ילדים.

<עמירה חיים: אז עבדנו על התשתית שלוש שנים ובשנתיים האחרונות, ע"ה-ע"ו, יש כבר מגמות סייבר.

<עמירה חיים: היום לומדים 650 ילדים במחוז דרום, 300 התחילו בשנה שעברה ו-350 השנה, 650 ילדים לומדים במסלול סייבר מתוך 18 בתי הספר שאני כאן - - -

<קריאה: בבאר שבע?

<עמירה חיים: לא, אמרתי, תשעה בבאר שבע והעשירי עומד להיכנס.

<עמירה חיים: סביב יישובי המטרה, נכנסנו בירוחם, בדימונה, נכנסנו בעומר, נכנסנו באשל הנשיא, אבל אמרנו הזדמנות לנגב, למה להישאר יישובי המטרה?

<עמירה חיים: מה זה יישובי המטרה?

<עמירה חיים: ילד מאשקלון לא יכול לבוא לכאן?

יעקב מרגי: המסיים י"ב, מה הוא עושה עם התעודה הזו?

<עמירה חיים: קודם כל מי שבתוך המסלול של הסייבר יכול להיכנס לצבא כבר מוכן ומזומן לתוך המערכות של התקשוב.

<עמירה חיים: הרי אנחנו עושים את המגמה הזאת יחד עם חיל התקשוב.

<עמירה חיים: אני עכשיו אמנה את כל התכניות שעשינו עם חיל התקשוב, חלק עוד לפני החלטת הממשלה וחלק אחרי.

<עמירה חיים: חלק ממגמות הסייבר, כשנכנסה החלטת הממשלה ואמרו לו 'תיכנסו, אתם מקבלים תקציב לעשר כיתות', אנחנו כבר היינו בתוך המהלך, אנחנו כבר הכנסנו הנדסת תוכנה לבד כדי שתהיה לנו תשתית לעתיד.

<עמירה חיים: ואז באה ההחלטה ויכולנו להתחבר אליה.

<עמירה חיים: זה אומר שהילדים האלה שיוצאים, יש להם חמש מגמות - - -

יעקב מרגי: הם מוכנים לצבא.

<עמירה חיים: מוכנים.

יעקב מרגי: הרי זה משולש, זה שלוש צלעות, אני אסביר למה אני מתכוון.

יעקב מרגי: אם אני תלמיד שהחלום שלי להיות בסייבר, אז מצאתי מסלול, הלכתי, הצבא הרוויח.

יעקב מרגי: אני לא בניתי על הסייבר, אני רוצה שתיקחי אותי לשם.

יעקב מרגי: השאלה אם אתם גם מתמרצים, יש אפשרות להמשיך י"ג-י"ד במסלולים האלה, הצבא מעודד את זה, מקבל אותם?

יעקב מרגי: במשולב?

יעקב מרגי: יש שיתופי פעולה בקטעים האלה?

<עמירה חיים: יש.

<עמירה חיים: המגמות האלה לא נפתחו בלי שאלוף תקשוב ישב אצלנו במשרד.

<עמירה חיים: פעם, פעמיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, יחד עם הצוות המובחר משני הצדדים.

<עמירה חיים: ישבנו, יונת וכמובן שבתיה ובקטע של הקהילה, ישבנו סביב השולחן.

<עמירה חיים: יותר מזה, חיילים של התקשוב נמצאים בתוך המערכת פנימה, בתוך בתי הספר.

<עמירה חיים: אני אמנה לך עוד כמה תכניות שהם יחד איתנו בפנים, אנחנו לא עושים את זה לבד.

<עמירה חיים: אני מאוד מאמינה בשותפויות, החוכמה לא נפלה על אף אחד לבד - - -

יעקב מרגי: יש שותפויות?

יעקב מרגי: שלוש הצלעות נהנים?

<עמירה חיים: כן, נהנים מאוד.

<עמירה חיים: המטרה הייתה, למה הסתערנו על העניין הזה?

<עמירה חיים: אמרנו ככה, קודם כל הזדמנות, אני לוקל פטריוטית, להביא אוכלוסייה לנגב, בהחלט זה מאפשר.

<עמירה חיים: לכן גם הלכתי לפגוש את הקצינים ואת מי שרק רצה לדבר איתנו, אבל גם לתת הזדמנות, שוויון הזדמנויות לתלמידים בדרום להגיע למערכת הזו.

<עמירה חיים: ראינו שיש מעט ילדים מהדרום שמגיעים, אז אנחנו לא צריכים רק לייבא, יש לנו את היכולת מלמטה, מבפנים, להכשיר את הילדים ולחזק אותם.

<עמירה חיים: אנחנו לא התחלנו ישר בלימודי סייבר, לפני החלטת הממשלה אנחנו התחלנו בתכניות של ניצני תקשוב, יש לנו היום שמונה בתי ספר עם ניצני תקשוב, יש לנו תכניות לבנות שאני תיכף אגע בהן, שהן גם כן יחד עם חיל תקשוב.

<עמירה חיים: זאת אומרת הלכנו על עוד תכניות, אבל מבחינת הסייבר החלטת הממשלה מומשה - - -

יעקב מרגי: מתי התחלתם עם זה?

<עמירה חיים: שש שנים.

יעקב מרגי: אתם מזהים מגמות של תלמידים שנשארים במסלולים האלה?

<עמירה חיים: לגמרי, לחלוטין.

יעקב מרגי: החל באיזה שכבה הם היו?

<עמירה חיים: הם בצבא כבר, פגשנו אותם.

<עמירה חיים: אני הלכתי לטקס יחד עם הרמטכ"ל, יחד עם קבוצת מגשימים, שאם יהיה זמן אני אומר עליה מילה או שתיים, ככה התחלנו.

<עמירה חיים: אמרנו רגע, בואו ניקח את כל הילדים שאפשר לאתגר אותם.

<עמירה חיים: לקחנו את ילדי כיתות י' בכל בתי הספר התיכוניים בבאר שבע והזמנו אותם אחר הצהריים, בשיתוף עם קרן רש"י ומשרד הביטחון וחיל התקשוב, שהחיילים שם לימדו את הילדים אחר הצהריים, ילדים רק מהדרום, קבוצות גדולות של ילדים שהתחילו ללמוד.

<עמירה חיים: אחר כך ירדנו לכיתות סייבר.

<עמירה חיים: זה אני מדברת איתך כבר ארבע שנים, חמש שנים.

<עמירה חיים: אחר כך הגיעו כיתות הסייבר, קודם כל לקחנו מחוץ לבתי הספר.

<עמירה חיים: ראינו שעד שנכשיר בתוך בתי הספר בואו נתחיל עם זה עכשיו וזה יחד עם - - -

יעקב מרגי: זיהיתם מצוינות?

<עמירה חיים: זיהינו את המצוינות.

יעקב מרגי: ומה עשיתם עם זה?

<עמירה חיים: הילדים האלה, שלמדו מגשימים שנתיים ושלוש, בבית יציב, בלימודים שם, כבר נמצאים בצבא.

<עמירה חיים: היה טקס עם ההורים שלהם.

<עמירה חיים: היה מאוד מרגש, דרך אגב, יחד עם הרמטכ"ל והרבה ברזלנים, ישבנו שם, בסדר, זה כיף גדול, גם אני הייתי שם פעם.

<עמירה חיים: אני הייתי שם ואני מכבדת מאוד.

<עמירה חיים: יותר ממכבדת.

יעקב מרגי: אני חותר למשהו.

יעקב מרגי: המצוינים.

יעקב מרגי: בכל דבר אנחנו בוחרים את הסיירת.

<פלורנס עזרן: רק משפט.

<פלורנס עזרן: הנושא של המצוינים, הכיתות של הסייבר יושבות על הכיתות של המצוינים.

<עמירה חיים: כן, ברור, המדעי הטכנולוגי.

יעקב מרגי: אני חסיד, יכול להיות שיש לי איזה חלום שאני לא מרפה ממנו.

יעקב מרגי: אני חושב שאם מזהים סיירת בקבוצה כזו כבר שש שנים, ופה גם המל"ג נמצא איתנו פה, השאלה אם חושבים על זה שאפשר לקחת את הסיירת הזו וכבר להוציא אותם לצבא אקדמאים.

<עמירה חיים: כן, ודאי.

יעקב מרגי: השאלה מה הקרדיטציה לשנתיים האלה שנתת לו פוש טכנולוגי.

<עמירה חיים: אני אומר לך מה, קרדיטציה באוניברסיטה יש לנו עם המסלול של נגישות להשכלה גבוהה שהצלחנו לעשות עם האוניברסיטה, אבל זה לא בתחום הזה.

<עמירה חיים: הלימודים הם כל כך אינטנסיביים בשביל הילדים, יחד עם זה אנחנו עכשיו מציעים להם לעשות, זה מה שנעשה עם אוניברסיטת בן גוריון, מה שנקרא אקדמיה בתיכון בכמה מקצועות.

<עמירה חיים: הם ייבחנו במתמטיקה באוניברסיטה וזה יהיה להם קרדיט גם לבגרות.

יעקב מרגי: נקודה אחת?

<עמירה חיים: לפעמים יותר.

<עמירה חיים: הם יכולים יותר, אבל התביעה מהילדים, הם בני נוער, חלקם בתנועות נוער - - -

יעקב מרגי: סיירת.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על סיירת, מכיתה י' את מזהה אותם.

יעקב מרגי: עמירה, יש לך ניסיון בחינוך, את יודעת שמצוינים בכיתה י' את כבר מזהה ואת יכולה לתת להם עוד בשנתיים האלה פוש כזה ואת נותנת לצבא זריקה של איכויות ואני לא מבין למה המדינה לא - - -

<עמירה חיים: זה מה שאנחנו עושים.

יעקב מרגי: עוד מבזבזים לנו ולהם את הזמן.

<עמירה חיים: זה מה שאנחנו עושים, כבוד היושב ראש, זה בדיוק מה שאנחנו עושים בקטע שלקחנו את הסיירת הזאת ומכל צד באמת ליצור שם סיירת מרכזית.

<עמירה חיים: אני רוצה להגיד לך על קבוצת מגשימים וקדם מגשימים, שהם נמצאים במשימה מאוד רצינית של למידה מעמיקה, דווקא אותה קבוצה לקחנו ואמרנו משימה חברתית, תנו משימה חברתית, בלי משימה חברתית לא תוכלו לגשת ל-5 יחידות בסייבר, מכיוון שאני מאמינה מאוד שהקטע החברתי של ראיית הכלל, גם כשאני אחזור אולי שנים אחר כך כדי להקים כאן משהו בדרום, בראייה של מה שקורה כאן במדינת ישראל ובנתינה הזאת, זה חשוב לנו לא פחות.

<עמירה חיים: השילוב של שני הדברים האלה הוא מאוד מרכזי.

יעקב מרגי: עמירה, אני רוצה שתעני לי.

יעקב מרגי: את נוגעת בקצת.

יעקב מרגי: כשדיברו על תואר ראשון בסיום קורס טיס, בהתחלה אלה היו דברי כפירה, היום מי חושב להוציא טיס בלי תואר ראשון?

יעקב מרגי: אין שום סיבה.

יעקב מרגי: עמירה, אם אתם מזהים, ואני אומר שזו החמצה, תהיה החמצה, אם אתם מזהים יחידה מצוינים, ואנחנו יודעים לזהות תלמידים מצטיינים, תלמידים שמוכנים לעמוד במעמסה הלימודית, להביא אותם שבשנה-שנתיים, י"ג-י"ד, הם יתחילו תואר ראשון.

יעקב מרגי: שיתוף פעולה של הצבא, זה נהנה, השני לא חסר וגם התלמיד יוצא - - -

<עמירה חיים: בוא נאמר ככה, אין ספק שמספר הילדים שהולך לעתודה, רק בשבוע שעבר פגשתי את כל הילדים שלקחנו למרכז אילן רמון, הם היו בתחרות הבינלאומית צעד ראשון לפרס נובל בפיזיקה.

<עמירה חיים: אנחנו כבר קרוב לתשע שנים זוכים בפרסים הראשונים בעולם בפיזיקה.

<עמירה חיים: ממחוז שלא היו בו חמישה ילדים שסיימו עבודת גמר בשנה בפיזיקה, היום 80% מעבודות הגמר בארץ זה של מחוז דרום ומעל 50% מהילדים שמגישים 5 יחידות בפיזיקה הם ממחוז דרום.

<עמירה חיים: זה מהפך שהוא באמת מדהים.

<עמירה חיים: אותם ילדים הולכים לעתודה, הם בשיתוף פעולה יחד עם האוניברסיטה - - -

יעקב מרגי: אבל עדיין עתודה, את אומרת לו אחרי 18 תתחיל - - - לא, אני מדבר כבר על יחידה חופפת בתיכון.

יעקב מרגי: תאמינו בזה.

<עמירה חיים: תראה, אפשר לחשוב - - - אל"ף, הם מסיימים י"א-י"ב בתחום הזה ואתה אומר לקחת אותם כבר מכיתה י' ל - - -

יעקב מרגי: כן.

<עמירה חיים: - - - המסלול הזה יחד עם האוניברסיטה.

יעקב מרגי: תאמינו בזה.

יוסי יונה: אני רוצה לומר משהו על זה.

<עמירה חיים: אבל לי גם חשוב שלילדים תהיה זכות בחירה למשהו בחיים שלהם.

יעקב מרגי: אף אחד לא כופה עליהם.

<עמירה חיים: קצת סוגרים אותם.

יעקב מרגי: תראי לי את הילד של כיתה ו' שכופים אותו.

<עמירה חיים: בטח, מכיתה א', זה ההורים שלוקחים את הילדים מבית הספר ומביאים ב-א'.

<עמירה חיים: הם לא סוגרים את הילד?

<עמירה חיים: בלי שהילד רצה את זה בכלל?

יעקב מרגי: יוסי יונה, חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה שהוא מכיר משהו בתחום.

<עמירה חיים: מן הסתם נפגשנו במערכות אחרות של חינוך.

יוסי יונה: אבל קודם להגיד מילה, באמת ההצגה של הדברים הייתה - - -

<עמירה חיים: אני לא גמרתי את הסקירה.

יעקב מרגי: נחזור אלייך.

יוסי יונה: היא הייתה סדורה, דבר דבור על אופניו והרבה פעמים, קצת אני באוקיינוס הזה, מה נהיר ולא נהיר.

יוסי יונה: אחר כך לנהיר, נקודה כזו או אחרת, שרציתי לדבר עליה, אבל בהקשר הספציפי הזה אני קצת תוהה אם אני מסכים איתך לגבי העניין של המצוינים.

יוסי יונה: אני אגיד לך למה אני מתכוון, לא שאני חס וחלילה נגד מצוינות.

יוסי יונה: אני חושב, כתובנה בנושא של חינוך, משעה שנעשה כאן שינוי מבני הרי שהוא גורר אחריו איזה שהוא, הייתי אומר אפילו תופעה מסיבית של הכניסה לתוך התחומים הללו.

יוסי יונה: הכניסה של המצוינות, יש בה איזה שהוא משהו ארכאי שאומר 'תראו, המסה מתקשה להגיע בהישגים', במיוחד בעיירות פיתוח, אנחנו מכירים את ההיסטוריה הזאת, ש'הבא ונדלה מיישוב כזה או אחר את הטובים ביותר וניתן להם קידום'.

יוסי יונה: זה לא אנלוגי למקומות שהם לא מבוססים.

יוסי יונה: ניקח את עומר או היישובים מהעשירונים המאוד מאוד גבוהים אז בלימודי מדעיים אנחנו יכולים להגיד שכולם מצטיינים - - -

יעקב מרגי: לא בהכרח.

יוסי יונה: אני מתכוון, המספר - - -

יעקב מרגי: אני לא נבהל, יוסי.

יעקב מרגי: בתפיסה החברתית שלי אני לא נבהל.

יעקב מרגי: אם אני יודע שזה - - -

<עמירה חיים: המספרים הגדולים, ידענו שלא יהיו משם.

יוסי יונה: מצוין.

<עמירה חיים: לקחת דווקא מאופקים, מנתיבות, גילינו את מי שיש לו פוטנציאל ונתנו לו עזרה שיהיה שם.

יוסי יונה: לא, מה שאני מתכוון לומר זה שהמון פעמים המילה מצוינות היא כאילו דולה את הנבחרים והשאר - - - אבל פה יש איזה שהוא שינוי מבני כל כך גדול שהוא יכול לעודד איזה שהוא, נשתמש בביטוי שבהקשריו השונים הוא לא כל כך פופולארי, שהחבר'ה ינהרו בהמוניהם למסלולים - - -

<עמירה חיים: חבר הכנסת יונה, כתושבת מדינת ישראל לא הייתי רוצה שכל מי שמצטיין במדינת ישראל יילך רק לתחומי הטכנולוגיה.

<עמירה חיים: אני צריכה מצטיינים - - -

<קריאה: מה עם רפואה?

<עמירה חיים: רגע, חכי רפואה.

יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו ב-א'.

<עמירה חיים: אני אומרת שהתשתית הזאת, תשתית ערכית של תרבות, שיגיעו אליה רק אנשים שלא הגיעו לסייבר, בינוניים.

<עמירה חיים: נלמד תנ"ך, נלמד היסטוריה, נלמד ספרות, כמובן שגם שם צריך מצטיינים בשביל התרבות הערכית שעליה אנחנו בכלל נשענים.

<עמירה חיים: איך פתח המפקד שלנו, ראש העיר של המקום, דני?

<עמירה חיים: הוא אמר 'כולנו נמצאים כאן בשביל החינוך', אז לחינוך צריך איזה שהיא תשתית ערכית.

<עמירה חיים: אני דוהרת קדימה.

<עמירה חיים: יחד עם אמ"ן הקמנו את המגשימים.

<עמירה חיים: מגשימים זה אמ"ן, יחד עם מפקד אמ"ן ועם כל הצוות שלו ישבנו וחשבנו.

<עמירה חיים: פתחנו לפני חמש שנים כבר כיתה של לימודי פרסית.

<עמירה חיים: אמרו 'חסר לנו פרסית', בבקשה, פתחנו כיתת פרסית במקיף א' בבאר שבע.

<עמירה חיים: בכיתה הזו מלמדים גם חיילים מאמ"ן, לקחנו את כיתת המחוננים של מקיף א' ואמרנו 'חבר'ה, בואו נאתגר אתכם במשהו נוסף', כל הילדים שם אוהבים פרסית, חלקם כבר משרתים בצבא, משהו מאוד מאוד מרגש ומעניין.

<עמירה חיים: ואז משרד החינוך החליט לצמצם בחינות בגרות, אמרתי מה זה לצמצם בחינות בגרות?

<עמירה חיים: הילדים האלה הולכים לעשות בגרות בפרסית, אחרת הם לא יבזבזו זמן, במרכאות, בלי שגם תהיה להם איזה שהיא קרדיטציה.

<עמירה חיים: משרד החינוך, אחרי לחצים גדולים, נתן לנו את העניין הזה, כך שזה קורה יחד עם אמ"ן.

<עמירה חיים: תכנית גבהים, יחד עם חיל האוויר.

<עמירה חיים: יש לנו דווקא קשר טוב מאוד עם חיל האוויר.

<עמירה חיים: חיל האוויר היה הראשון, בסיס נבטים, נפגשתי עם הקצינים של בסיס נבטים, עד היום אני בקשר, אתם אפילו לא יודעים, כמעט יומיומי עם ליהוא הכהן, מפקד הבסיס, הוא מצלצל אליי, 'באה אליי משפחה, הילד שלהם צריך כך וכך וכך, מה את מציעה לי?' אני אומרת פייר, שטיח אדום אנחנו נותנים לאנשים, שיבואו ויביאו את האחרים אחריהם.

<עמירה חיים: אני אעזוב את הנושא הזה, אני חושבת שזה מספיק, אני אגע עכשיו בהיצע המורים.

<עמירה חיים: ההחלטה השנייה הייתה להגדיל את היצע המורים כי באמת צריך יותר מורים.

<עמירה חיים: קיבלנו תקציבים לכך.

<עמירה חיים: השנה התחילו 25 מורים במכללת קיי, הסבת אקדמאים, לקחנו בוגרי היי טק שנמאס להם ממחשבים וקצת רוצים לחלום חינוך ועשינו להם הסבת אקדמאים.

יעקב מרגי: ובשנה הראשונה הם משתכרים 5,000 שקל.

<עמירה חיים: אתה יודע מה?

<עמירה חיים: טוב להם.

<עמירה חיים: אם יש לכם זמן אני אספר לכם על החתן שלי.

<עמירה חיים: החתן שלי היי טקיסט, עשה כסף, בנה בית בעומר, הכול בסדר, יש לו ילדים, עכשיו מה הוא עשה?

<עמירה חיים: עשה הסבת אקדמאים, הולך להיות מורה למחשבים, אלקטרוניקה, מגיש לבגרות, מאז הוא מרגיש שהוא חי.

<עמירה חיים: הוא אומר 'כסף פחות חשוב, אני חי'.

<עמירה חיים: את אלה אנחנו לוקחים.

<עמירה חיים: אבל אלה שיש להם גם נשמה טובה ומוטיבציה לחינוך.

יעקב מרגי: עמירה, בכוונה נגענו בזה, כי הוועדה קיימה דיון בנושא הזה.

יעקב מרגי: ההישרדות שלהם אחר כך במערכת היא לא לאורך שנים בגלל השכר הזה והמשרד צריך לעשות בנושא.

<עמירה חיים: המשרד נותן להם במשך שלוש שנים 3,000 שקל נוספים למשכורת כל חודש, הם מקבלים, הם מסודרים.

<עמירה חיים: יש סלסילה.

<יהודית גידלי: ואחרי שלוש שנים הם עוזבים.

יעקב מרגי: או שהם בכלל לא עוברים מהיי טק לחינוך.

<עמירה חיים: הם לומדים את הלימודים בחינם, לאחר שהם מתחילים לעבוד הם מקבלים 3,000 שקל לחודש תוספת, בעיקר בדרום.

<עמירה חיים: מי שקיבל את ההכשרה מיועד לעבוד בדרום.

יעקב מרגי: המענק הוא לדרום?

<עמירה חיים: בדיוק, כן, המענק הוא לדרום והחבר'ה כאן לומדים ואנחנו עכשיו עם משרד הקליטה במשא ומתן לפתוח עוד קבוצה אחת כזאת.

<עמירה חיים: עם המורים אנחנו מתקדמים.

יעקב מרגי: אנחנו מגיעים ליעדים, עמירה?

<עמירה חיים: כן.

<עמירה חיים: כבר יצאו כמה מסלולים, השנה מתחילים עוד 25.

<עמירה חיים: אנחנו מסודרים.

<עמירה חיים: גם אמרו לי, כשהתחלנו בחלום של הפיזיקה ואמרנו נביא בפיזיקה ושלחנו ילדים לפרס נובל לילדים אז אמרו לי 'לא תצליחי, כי אין לך מורים', אבל כשאתה מצליח לעשות איזה שהוא מהלך מגיעים המורים.

<עמירה חיים: זאת עובדה.

<עמירה חיים: הסעיף השלישי של החלטת הממשלה, לספק תשתיות נדרשות.

<עמירה חיים: הסעיף הזה בוצע בשלמותו, כל עשרת המסלולים שנפתחו במסגרת החלטת הממשלה תוקצבו בשנת ע"ה, סיימנו.

<עמירה חיים: והחלטה מרגשת, לפעול להעלאת שיעור הבנות הלומדות במגמות המדעיות הטכנולוגיות.

<עמירה חיים: אז אנחנו - - -

יעקב מרגי: מערכת החינוך בדרום שודרגה בכל התחומים האלה שנדרשים לתקשוב, סייבר?

<עמירה חיים: כן, ולא לגמרי.

<עמירה חיים: אני מדברת על יישובי המטרה, ביישובי המטרה כן.

<עמירה חיים: ביישובי המטרה לגמרי אנחנו סיימנו את המהלך.

<עמירה חיים: בשנת ע"ה כבר פתחנו קבוצות של בנות שנקראת קבוצת הדרים לתקשוב.

<עמירה חיים: דווקא לא כמו שאתה אומר הצ'ופצ'יק של המצטיינים.

<עמירה חיים: לא, לקחנו דווקא בנות שאנחנו חושבים שהן יכולות ולאתגר אותן בתחום כי הם לא חשבו עליו בעצמן.

<עמירה חיים: עכשיו לגבי הצטיינות ומצטיינים, כולנו מצטיינים, אבל אנחנו רוצים - - - כולנו עובדים על מצוינות, זה לא עניין של מצוינות כאן, זה לקחת את המצטיינים בתוך המצוינות, איתם אנחנו מנסים כאן לעשות איזה משהו.

<עמירה חיים: פה זה לקחת בנות שלא האמינו בעצמן ולא תמיד הן מגיעות להישגים הכי גבוהים.

<עמירה חיים: בשנה שעברה עשינו 40 בנות והן התגייסו לצבא לחיל תקשוב.

<עמירה חיים: השנה לומדות עוד 40 בשלוש קבוצות.

<עמירה חיים: כל שנה יש לנו קבוצות, אנחנו מוכנים להרחיב את הקבוצות במידה שצה"ל צריך - - -

יוסי יונה: אולי ההבחנה הזאת, אם תוכלי להגיד משהו עליה, מתוך התקשוב או המקצועות הללו, הטכנולוגיים, יש לך משהו להגיד לגבי ההבחנה בין low tech והיי טק בתוך ההקשר הזה?

יוסי יונה: זאת אומרת באיזה מדרגים אנחנו משלבים - - -

<עמירה חיים: אנחנו פה בהיי טק, אבל צריך לומר שכל מגמה שאנחנו פותחים במשרד החינוך היום בבית ספר, כל מגמה, מעבר להנדסת תוכנה של הסייבר, אנחנו פותחים אותם מהיי טק עד ה- low tech היי טק, נו טק - - -

<יונת מרטון: כשאנחנו מדברים על תקשוב אנחנו מדברים גם על חומרה וגם על תוכנה.

<יונת מרטון: מי שמתעסק בתוכנה הוא ההיי טק של ההיי טק ומי שמתעסק בחומרה הוא פחות.

<עמירה חיים: זה מיד-טק.

יעקב מרגי: בתי הספר הותאמו עם מעבדות מתאימות?

<עמירה חיים: לגמרי.

יוסי יונה: לכן חשוב שיהיה לנו מידע לגבי ההתפלגויות האלה, איזה דיפרנציאציה בין יישובים.

יעקב מרגי: כמעט כוסה כל נושא המעבדות בבתי הספר.

<עמירה חיים: יש שם מעבדות, מעבדות מתאימות לעניין הזה.

<עמירה חיים: מחשבים משוכללים.

<עמירה חיים: פתחנו בבאר שבע גם מרכז טכנולוגי מאוד גדול, מרכז טכנולוגי גדול שנפתח השנה בהשקעה של 5 מיליון שקלים שהמשרד מתקצב כל שנה לחמש שנים.

<פלורנס עזרן: לא, זה 25 ו-5 מיליון להפעלה לשלוש שנים.

<עמירה חיים: 25 מיליון.

<פלורנס עזרן: זה 20 מיליון, 10 מיליון - - -

יעקב מרגי: איפה פתחתם את זה?

<עמירה חיים: במכללה הטכנולוגית הישנה באזור עמל שם, במכללה עצמה.

<עמירה חיים: נבנה שם, הייתה הקמת מבנה, מרכז טכנולוגי אדיר שנותן מענה.

<עמירה חיים: יש גם את מרכז - - -

יעקב מרגי: זה כמעט הנשמה למכללה.

יעקב מרגי: או החייאה.

<עמירה חיים: - - - מרכז תקשוב, אנחנו יכולים לראות אותו, עמותה של מטיבי אודי, לזכרו של אודי אלגרבלי ז"ל, שיחד עם המשפחה שלו הוקם מרכז טכנולוגי, יחד עם חיל תקשוב.

<עמירה חיים: הוא היה חייל בחיל התקשוב.

<עמירה חיים: המפקד של חיל תקשוב שהוא - - - הוא יחד עם המשפחה הקימו את המרכז הזה שהוא תומך מאוד בכל בתי הספר בבאר שבע בציוד מאוד מתקדם.

<עמירה חיים: מבחינת ציוד מתקדם אנחנו גם יוצרים עכשיו קשר עם המפעלים של הסייבר בפארק ההיי טק בבאר שבע, שילדים יוכלו להיכנס ולהשתמש במכשור הזה.

<יונת מרטון: הרבה פעמים בסיפור הזה זה שרטוט החלום.

<יונת מרטון: פעם את אמרת, אני חושבת, על הנושא של האקדמיה, שילד שמסביבו יש אקדמאים הוא יכול לחלום על להיות באקדמיה.

<יונת מרטון: זו בדיוק ההנגשה של היחידות הטכנולוגיות.

<יונת מרטון: יש הרבה מאוד ילדים מהדרום שלא הכירו בכלל את הסוגיה.

<יונת מרטון: היום, כשהם מכירים, אז הם כבר חולמים את החלום הזה והתכנית הזאת של הדרים, תכנית של בנות בשמינית.

<יונת מרטון: אגב, ההצלחה הכי גדולה הייתה באופקים, יש לנו שמונה בנות שהתגייסו לחיל התקשוב בצבא, הן באות מאופקים, יש גם בבאר שבע ועוד מקומות וזו הצלחה גדולה.

<יונת מרטון: זו המצוינות שדיברת עליה.

<יונת מרטון: כל אחד מאיתנו רוצה להיות מצוין ומצוין במשהו.

<יונת מרטון: התכניות האלה מראות איזה שהוא חלום ואז הילדים נכנסים לתוך התהליך הזה.

<יונת מרטון: כל אחד מתאים - - -

<עמירה חיים: יש שם מערכות תומכות, כמו שאמרתי, שהתפתחו מתוך העניין הזה, כמו מרכזים טכנולוגיים, כאלה דברים שבגלל שנכנסנו לזה המהלך הזה הזין את עצמו.

<עמירה חיים: מבחינת בנות גם יש תכנית צמרות שזה בנות לחיל אוויר, עשר בשנה שעברה, עשר השנה.

<עמירה חיים: אני אסיים בגובה החלום, אבל את כבר התחלת לומר, אדם רגיל, כמונו, חולם בגובה הידיעה שלו.

<עמירה חיים: פוגש יודע.

<עמירה חיים: אז אנחנו רוצים להביא את גובה הידיעה ולהגביה את גובה הידיעה לילדים כדי להגביה לילדים את החלום.

<עמירה חיים: זה חלק מכל המהלכים שקורים כאן.

<עמירה חיים: לגבי הבדואים, החלטת ממשלה 3708 תומכת בתעסוקה של הבדואים.

<עמירה חיים: זאת החלטת ממשלה שבאה להסדיר את ההתיישבות החדשה בנגב - - -

יעקב מרגי: שאנחנו לא נדון בה היום.

<עמירה חיים: אני אומרת בסוגריים שבתוך ההחלטה הזאת גם שם לקחנו ותגברנו באופן מאוד משמעותי את כל לימודי הטכנולוגיה.

עודד פורר: שאלה אחרת.

עודד פורר: מדברים פה על גדילה משמעותית באוכלוסייה תוך שלוש, ארבע, חמש שנים, יש היערכות ברמת הבינוי של משרד החינוך בהקשר הזה של בינוי כיתות?

<עמירה חיים: כן, בהחלט.

<עמירה חיים: ביום רביעי האחרון היה דיון עם באר שבע, באר שבע עוד 20,000 יחידות דיור.

עודד פורר: כיתות.

<עמירה חיים: כן.

<עמירה חיים: כלניות למשל, אכלוס 2016, סגרנו כבר את כל הנושא עד התכנית האדריכלית הסופית ותקצוב של עיריית באר שבע לבנייה.

<עמירה חיים: עוד שני בתי ספר מקיפים בבאר שבע כבר נמצאים בתוך מהלך, מול השכונות, בתוך מתווה מאוד מאוד מאורגן ומסודר בכל מקום.

<עמירה חיים: יש לנו היום אפשרות לקלוט המון תלמידים בדרום גם בלי לבנות בתי ספר, יש פשוט מקום.

<עמירה חיים: בכל מקום שצריך אנחנו נותנים קדימות ואין כאן איזה שהיא בעיה של היערכות, המשרד הולך לפני המחנה, באמת.

<עמירה חיים: משרד החינוך מאוד מסודר בעניין של הבינוי.

<פלורנס עזרן: ברשותכם, רק הערה לגבי ההליך התכנוני.

<פלורנס עזרן: מאחר שהמחויבות של משרד החינוך היא לתת מענה לצרכים של המשק והכלכלה, כמובן לצה"ל אבל גם לתעשייה, אנחנו בהחלט מפתחים את המגמות שעמירה ציינה, אבל יש לנו גם מחויבות לפתח מגמות נוספות, כמו רובוטיקה למשל, ביו טכנולוגיה.

<פלורנס עזרן: המרכז הטכנולוגי שפתחנו, יש בו גם כמובן סייבר, אבל יש בו גם מגמות רובוטיקה, מצוידות בציוד הכי מתקדם שיכול להיות, כאשר הוא עובר אפילו את הרמה של ההצטיידות שיש בתעשייה, כדי שהילדים - - - אנחנו יודעים מראש שלא ניתן לצייד כל בית ספר - - -

יעקב מרגי: המרכז הזה מספק שירותים לבתי הספר התיכוניים?

<פלורנס עזרן: בדיוק.

<פלורנס עזרן: המטרה היא שברמה מחוזית - - -

יעקב מרגי: הוא לא בפני עצמו?

<פלורנס עזרן: לא, קבוצות שלומדות רובוטיקה למשל תוכלנה ללמוד סדנאות שיש במרכז הזה.

<פלורנס עזרן: לא ניתן לצייד כל בית ספר בציוד שעלה 10 מיליון ש"ח, זה ברור, לכן המרכז הזה צריך לתת מענה ל- - -

<עמירה חיים: לא קשור להחלטת הממשלה.

<פלורנס עזרן: לא קשור, אבל אם אנחנו מדברים על זה פה.

<פלורנס עזרן: אותו דבר לגבי ביו טכנולוגיה, שהוא מקצוע מאוד נדרש היום בתחום הרפואה, שהוא כל כך חשוב.

<פלורנס עזרן: המעבדות של ביו טכנולוגיות מאוד מאוד מאובזרות, הציוד שם מאוד יקר, התלמידים לומדים את החלק העיוני בתוך בתי הספר ומגיעים למרכז הזה כדי להתנסות במעבדות המתקדמות שיש במרכז.

<פלורנס עזרן: התחלנו השנה וזה יילך ויתפתח.

יעקב מרגי: שלומי, אתה יצאת בדיוק כשדיברנו על שדרוג המעבדות לאלקטרוניקה בבתי הספר התיכוניים, כל החינוך הטכנולוגי היה בעשור אבוד כמעט.

יעקב מרגי: תן לנו בקצרה, כי אנחנו רוצים לעבור למל"ג.

<שלומי אדמוני אחנין: אני נכנסתי לתפקידי לפני כחודש וחצי ותוך כדי ריצה אז יצרתי קשר עם הצבא.

<שלומי אדמוני אחנין: מבחינת היחידות הירוקות, מתכננים לעשות מערכי שיעור, שזה ילווה על ידי הצבא בבתי הספר, כדי לקצר את התהליכים, על מנת שהם לא יצטרכו לעשות את זה בבה"ד 7 ובעוד בסיסי צה"ל.

<שלומי אדמוני אחנין: דיברנו על אנרגיה ירוקה ביחידות חושן.

<שלומי אדמוני אחנין: כרגע, כשהייתי בחוץ תפסתי את חיל הים ואמרתי לה 'תצרי איתי קשר' כדי שאנחנו ניצור קשר גם עם חיל הים כדי לעשות את התהליכים כמו שצריך.

<שלומי אדמוני אחנין: שוחחתי עם חברת מיקרוסופט, אנחנו עומדים כנראה לשדרג את תכניות הלימודים בתחום של החומרה, אנחנו ניכנס לתחום שנקרא רסברי פאי, שזה כרטיס מיוחד שנתמך על ידי מיקרוסופט.

<שלומי אדמוני אחנין: כמו כן בתי הספר יקבלו קורסים על ידי NI, national instruments, שוחחתי גם איתם.

<שלומי אדמוני אחנין: אנחנו הולכים לראות שינוי משמעותי, אני מקווה, בחמש השנים הקרובות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מל"ג, איפה אתם בסדר הפסח?

יוסי יונה: אולי לשאול אותו שאלה מאוד ספציפית, שנתכוונן.

יוסי יונה: חזי לפני כן דיבר על הנכונות של אוניברסיטת בן גוריון להגדיל את המכסות ועל פניו זה עומד בניגוד לאוריינטציה של האוניברסיטאות להגדיל את המכסות בלימודי בי.

יוסי יונה: איי ולהתמקד יותר בתארים גבוהים יותר.

יוסי יונה: האם זה יוצר לכם בעיה, אתם מתגברים עליה?

יוסי יונה: איפה זה עומד, הסוגיה הזאת?

<יואב טאובמן: אני רק אעשה סדר.

<יואב טאובמן: במסגרת מה שאני אגיד אני אעשה סדר בנושא המכסות.

<יואב טאובמן: באופן כללי המכסות לאוניברסיטאות הן כלליות, הן לא מכסות לפי תחומים, אני לא יודע מי מכיר, כל אוניברסיטה מקבלת מכסת סטודנטים שנתית שאותה היא מנהלת בעצמה.

<יואב טאובמן: היום אנחנו במצב, וזה גם בהתייחסות שהעברנו לוועדה, שאנחנו לא זקוקים לתוספת מכסות באוניברסיטת - - -

יעקב מרגי: לצורך הדיון היום.

<יואב טאובמן: בהתייחס להערכות צה"ל, לגידול בשלב הזה.

<יואב טאובמן: ככה בנינו את התקציב שאותו הגשנו לוועדה.

<יואב טאובמן: קודם כל התייחסות קצרה לגבי הנושא של רפואה, על זה דיברתם, כבר בתשע"ה נוספו 30 מכסות, אם אפשר להגיד, אבל זה - - -

יעקב מרגי: תקנים.

<יואב טאובמן: תקנים של סטודנטים לטובת בית הספר לרפואה וגם יש סיכום בין משרדי עם משרד האוצר לגבי המשאבים לכך.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר אם ה-30 האלה במסגרת חלוקה ארצית או ספציפית לדרום?

<יואב טאובמן: ספציפית לאוניברסיטת בן גוריון, לפקולטה לרפואה בבן גוריון.

יעקב מרגי: לא במסגרת הגדלת תקנים בכלל?

<יואב טאובמן: לא, זה רק ספציפית ממש לבן גוריון.

<יואב טאובמן: לגבי הדיונים על הצרכים וההשלכות התכנוניות והתקציביות, אנחנו מצויים כבר זמן לא מועט, ות"ת, משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, המִנהלת והאוניברסיטה בדיונים לגבי ההשלכות התקציביות והתכנוניות.

<יואב טאובמן: מה שאמרתי לגבי המכסות, הדבר הראשון בשלב הזה אנחנו לא זקוקים להגדלת מכסות.

<יואב טאובמן: הגידול הצפוי בהתאם לנתונים שצה"ל העביר הוא כ-1,160 סטודנטים בסך הכול כשההערכה שנלקחה בחשבון שרובם ילמדו הנדסה ומדעים.

<יואב טאובמן: מזה גם נגזרו - - -

יעקב מרגי: כשאנחנו מדברים על ההיערכות למעבר, לאו דווקא על המקצועות הצה"ליים, השאלה אם יש לכם איזה ניתוח צרכים עתידי לאור כל מה שצופים פה ומכינים לנו, המשפחות וכל הקהילה מסביבה.

יעקב מרגי: כל התהליך שיקרה פה, זה לא רק במקצועות הטכנולוגיים.

<יואב טאובמן: הסטודנטים שנכללים פה הם גם סטודנטים שהם משרתי קבע, גם כאלה שהם בני המשפחות, כל המכלול שצה"ל ניתח את הנתונים.

<יואב טאובמן: אז יש כמה דברים, אל"ף, זה גידול במספרי הסטודנטים, דבר שני זה קליטת חברי סגל חדשים והשלכות לגבי פיתוח פיזי, כשבעצם אחרי ניתוח של נתונים, שגם הועברו על ידי צה"ל וגם על ידי בן גוריון, אז אנחנו צופים במצב יציב עלות שוטפת של האוניברסיטה שצפויה לגדול בערך ב-50 מיליון שקל - - -

יעקב מרגי: מכללות מתוקצבות בדרום?

<יואב טאובמן: והקדמתי ואמרתי, עיקר הדיון, עיקר ההשלכות המשמעותיות, נסב בשלב זה על אוניברסיטת בן גוריון.

<יואב טאובמן: כל ההשלכות התקציביות והתכנוניות.

יעקב מרגי: צריך לדעת, לאוניברסיטה יש את המגבלה האובייקטיבית שלה, עם הכללים והתנאים וזה, צה"ל מסתמא באוכלוסייה, אתם צריכים להסתכל כפני החברה, מה שקורה היום, זה לא הולך להשתנות, האוניברסיטה לא תוכל לתת לך מענה לכל מה שהולך כאן בנגב.

יעקב מרגי: יש מכללות, יש מרקם פה של אקדמיה, לכן עכשיו אתם צריכים לעשות היערכות בהתאם, כי אם אתה רק באוניברסיטה אתה מכניס את אותה אוכלוסייה למחנק מסוים, לסד דרישות שזה לא מה שהיא תכננה.

יעקב מרגי: זה חייב להיות לנגד עיניכם, אם לא, אתם תיתקעו, אז לא השנה, בשנה הבאה.

יעקב מרגי: אם לבת הזוג לא יהיה מענה ולא יהיו הקורסים שהיא רצתה והאפשרויות שהיא רצתה זה משקולת במעבר.

<יואב טאובמן: אנחנו עושים קודם את המהלך הזה ו - - -

יעקב מרגי: זה נכון, אבל הוא לא יכול להיות רק הוא.

יעקב מרגי: כך אני רואה את הדברים.

<יואב טאובמן: בשלב הזה אנחנו התמקדנו, לפחות מבחינת ההשלכות באוניברסיטת בן גוריון.

יעקב מרגי: מי הן המכללות המתוקצבות בדרום, חוץ מאוניברסיטת בן גוריון?

<יואב טאובמן: יש את סמי שמעון בבאר שבע וספיר גם.

יעקב מרגי: ספיר מתוקצבת.

יעקב מרגי: אחווה?

<יואב טאובמן: אחווה גם, זה קצת יותר צפונה, אבל כן.

<יואב טאובמן: לגבי ההשלכות התקציביות, מה שאמרתי על הגידול השוטף, הוא יהיה במצב היציב כ-50 מיליון ₪.

<יואב טאובמן: בעצם אנחנו עוסקים היום בהשלכות תקציביות בתקופת ההיערכות, שהם פיתוח פיזי, הוצאות חד פעמיות לקליטת סגל ומימון ביניים לצורך עלויות שכר ועלויות שוטפות שהם יהיו בתקופת ההיערכות.

<יואב טאובמן: סך הכול סיכום העלויות שאנחנו הערכנו מוערך בסדר גודל של 350 מיליון ₪ לתקופת ההיערכות.

<יואב טאובמן: לגבי המשאבים, וזה בעצם עיקר הדיון היום, אני לא יודע אם משרד האוצר נמצא כאן, הדיון היום פתוח לגבי סוגיית המשאבים ובאופן עקרוני מדיניות הממשלה בנושא.

יעקב מרגי: אתם מרגישים שהאוצר הולך איתכם?

<יואב טאובמן: אני חושב שעדיף לשאול את האוצר בנושא הזה.

יעקב מרגי: ספציפית, אני לא מדבר על כל השאיפות שלכם, אני מדבר כרגע על המהלך.

<יואב טאובמן: באופן עקרוני, כמובן שאנחנו רתומים למהלך, השאלה היא שאלת משאבים ואנחנו יודעים שאנחנו לא יכולים לשאת את המשאבים שרשומים כאן על גבי התקציב ות"ת הקיים.

<יואב טאובמן: זה בעצם פרויקט לאומי.

<יואב טאובמן: כמו פרויקטים לאומיים אחרים שאנחנו מכירים, אם זה הפקולטה לרפואה בצפת או פרויקטים אחרים, ויש פה משאבים משמעותיים שהם בתקופת ההיערכות.

<יואב טאובמן: אני לא מדבר על השוטף במצב היציב שהממשלה - - -

יעקב מרגי: תן דוגמה.

יעקב מרגי: בוא נפרט, ננסה, לא נתיימר אבל ננסה, אתה אומר 30 מיטות, 30 תקנים לרפואה, שעכשיו זה מיטות, אם אין מיטות אין זה, 30.

יעקב מרגי: אצלי בוועדה הופיעו נציגי אוניברסיטת בן גוריון ואמרו 'אין לנו מגבלה, אין לנו שום קושי, רק שיאשרו לנו תקנים'.

יעקב מרגי: חוץ מתקצוב התקנים איזו היערכות נוספת?

יעקב מרגי: לא צריך שום היערכות נוספת.

<קריאה: תשתיות פיזיות.

יעקב מרגי: יש אותה.

יעקב מרגי: אני בכוונה חידדתי - - -

<יואב טאובמן: אנחנו לא מדברים על רפואה.

יעקב מרגי: יפה, לכן שים את הרפואה בצד.

יעקב מרגי: כשאתה מדבר איתי, כשאתה עומד רק מול אוניברסיטת בן גוריון, אני לא יודע אם יש לכם, יכול להיות שיש אותו, יש לך מסמך מה אתה צפוי, מה הדרישות ממך?

יעקב מרגי: פירקת אותו לגורמים?

<יואב טאובמן: העברנו תקציב שלו להתייחסות הוועדה, אבל כן, יש לנו, כמובן.

<יואב טאובמן: יש בניינים שאמורים לקום, יש חברי סגל שאמורים לקלוט, לא יודעים עדיין כמובן מי, אבל מספרים יודעים להגיד.

<יואב טאובמן: יש להם סלי קליטה שהם באים איתם, ואלה חברי סגל שהם יותר יקרים, מה שנקרא, וברגע שהם מגיעים ממקצועות של - - - וכדומה.

יעקב מרגי: כשרצינו להביא רופאים טובים לדרום, אחרי השביתה, תמרצנו אותם, הבאנו אותם.

יעקב מרגי: ידענו שזו הזדמנות שמופיע רופא אחד בדוח החריגות של השכר של הממונה על השכר, כי זה צורך קיומי ולגיטימי.

יעקב מרגי: ההערכה שלי שאתם - - - משהו לא משתלב בגלגל השיניים מהר, או הקצב לא מותאם.

<יואב טאובמן: אמרנו, הסוגיה של המשאבים, וחזי גם יכול להשלים אותי, כרגע היא פתוחה.

יעקב מרגי: אדרבא, חזי.

יעקב מרגי: אתם בחנתם את ההשלכות התכנוניות?

יעקב מרגי: יש לכם איזה שהיא תכנית - - -

<חזי משיטה: אני רוצה להשלים את התמונה.

<חזי משיטה: כמו שאמרתי קודם, נעשתה עבודה ארוכת שנים, התחלנו עם טרכטנברג, שהבין את מרכז הכובד שעובר לדרום ואת הצרכים שיהיו במוסדות האקדמיים ובפרט אוניברסיטת בן גוריון.

<חזי משיטה: הוגשה עבודה מפורטת של אוניברסיטת בן גוריון עם הדרישות.

<חזי משיטה: בוא נאמר שהדרישות שלהם היו איקס, הם קיבלו איקס מינוס 30% באישור שעבר סינון וצנתור של הוות"ת.

<חזי משיטה: הוא מאושר.

<חזי משיטה: התקציב הוא גדול, הוא כולל.

<חזי משיטה: מכסות, אם יש צורך, סגל שצריך להתחיל לגייס היום, למרות שהם יגיעו בעוד שלוש-ארבע שנים, ותשתיות פיזיות לפקולטות במדעים והנדסה.

<חזי משיטה: הדבר הזה אושר על ידי הוות"ת, כרגע צריך לעשות דיון, זה עומד לפתחם של הוות"ת, משרד האוצר ומשרד ראש הממשלה, כדי באמת לעבור את המחסום הזה.

<חזי משיטה: זה חסם שאנחנו חייבים לעבור אותו.

יעקב מרגי: אני רוצה לעזור לך.

יעקב מרגי: אם אני לא אקבל את זה אני לא אוכל לעזור.

יעקב מרגי: הביקור הוא ביקור נימוסין, יפה, הכול, אבל צריך להביא בסוף תוצאות.

<יואב טאובמן: אנחנו נשמח ל - - -

<יונת מרטון: זאת עמדת הוות"ת.

יעקב מרגי: כרגע זה פתוח בפני משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר?

<חזי משיטה: נכון.

<חזי משיטה: אם זה לא יתקדם בקצב שאנחנו נהיה שבעי רצון, ואנחנו זה גם האוניברסיטה, נביא את זה לוועדת ההיגוי שבראשה עומד מנכ"ל משרד ראש הממשלה כדי שיכריע אם יש את הבעיה התקציבית או הסוגיה התקציבית שלא נפתרה.

<יונת מרטון: בעניין הזה זה סוג של כשל שוק, למה?

<יונת מרטון: כי ברגע שיהיו את הסטודנטים האלה כבר באוניברסיטה הם ישלמו את שכר הלימוד שלהם ואין שום בעיה.

<יונת מרטון: כרגע מה שצריך לעשות זה צריך לעשות היערכות ולכן דיברת - - -

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

<יונת מרטון: נכון, ואם אנחנו לא נתארגן זה לא יהיה.

יעקב מרגי: כרגע זה על הנייר בלבד.

<יונת מרטון: נכון, לגמרי.

<עמירה חיים: אתה מדבר על מכסות.

יעקב מרגי: לאו דווקא, כל היערכות.

<עמירה חיים: אבל ככל שהמעטפת יותר גדולה נצטרך לדבר על הגדלה ברמה הארצית מכיוון שהסטודנטים שמגיעים לבן גוריון מגיעים ממקומות אחרים בארץ וסטודנטים שלומדים בירושלים מגיעים אחר כך לעבוד כאן.

<עמירה חיים: זה לא משנה היכן - - -

יעקב מרגי: כן, אבל אנחנו רוצים להביא את המשפחה.

יעקב מרגי: להביא את המשפחה זה להביא אותה על כל המכלול.

יעקב מרגי: אם אנחנו לא נהיה ערוכים, אז המהירות לא תהיה 120 קמ"ש, אז ניסע על 60, - - -, מי שנסע פעם בצבא, זה היה רכב רוסי שלל, שיותר דחפת אותו מאשר נסעת איתו.

<יואב טאובמן: אני יכול להגיד רק עוד דבר אחד.

<יואב טאובמן: הנושא של קליטת סגל זה גם פיתוח פיזי מן הסתם, אבל קליטת סגל אולי נראה פשוט, אבל זה לא כמו להביא רופאים ממקום למקום.

<יואב טאובמן: כשרוצים לקלוט סגל וזה סגל שהוא ספציפי צריך מה שנקרא אורך רוח והרבה זמן כדי למצוא את הסגל הנכון והמתאים והטוב והאיכותי.

<יואב טאובמן: זה לא דבר שעושים אותו מהיום למחר.

<יואב טאובמן: כמו שנעשה גם, אני שוב נותן דוגמה את הפקולטה לרפואה בצפת, הביאו סגל מחו"ל, סגל מצוין, שהגיע להתגורר בצפון ואני מניח שפה יש איזה שהוא דמיון, אבל זה מהלך שאורך זמן.

<חזי משיטה: לכן זה מצדיק את הצורך לאשר את זה עכשיו, כדי לאפשר לאוניברסיטה לגייס סגל.

יוסי יונה: פה אני מכה על חטאיי אני.

יוסי יונה: רבים מאיתנו, מאנשי סגל של בן גוריון גרים בתל אביב, יכולה להשתכפל בעיה דומה.

יוסי יונה: לכן עם איזה שהיא מחשבה שיטתית קודמת למהלך אפשר לשחזר את אותה בעיה, שקיימת, דרך אגב, גם היום בבן גוריון.

יוסי יונה: לא שהסגל של בן גוריון היום נמצא באזור, חלק ניכר ממנו, לכן אני אומר שאני מכה על חטא, נמצא, או בפריפריה, אבל חלק ניכר ממנו נמצא במרכז.

יעקב מרגי: נעבור למשרד התרבות.

<מזל סיימון: שלום.

<מזל סיימון: במשרד התרבות יש שני נושאים במסגרת החלטה 546.

<מזל סיימון: האחד זה להגדיל את היקף התמיכה בתקנת הפריפריה.

<מזל סיימון: יש במשרד התרבות תקנת פריפריה שמעבר לתמיכה של מוסדות תרבות שמקבלים במסגרת התיאטרון, המוסיקה והמחול יש תקנה שנותנת תקציב נוסף לגופים שיושבים בפריפריה.

<מזל סיימון: התקציב של התקנה הזו היה 5 מיליון, השנה הוא גדל ל-8 מיליון, קרוב למחצית ממנו מגיע לדרום, חלקו גם מגיע לצפון, כי זה נגב-גליל.

<מזל סיימון: החלטה שנייה הייתה תכנית הפעלה רב שנתית להרחבת פעילות תרבותית לצעירים, במשרד התרבות, שנותנת דגש על תיאטרון, מחול, קולנוע, מוזיקה, אמנות חזותית או אמנות פלסטית.

<מזל סיימון: אנחנו בתהליך של תכניות מתקדמות מול היישובים במטרה לגבש עוגן תרבותי בכל אחד מהיישובים.

<מזל סיימון: למשל בערד יש מוזיאון שלא פועל כבר מספר שנים, יש שם קהילת אמנים, אנחנו רוצים לעשות את החיבור ובכל יישוב על פי הצרכים שלו לבסס איזה שהוא עוגן.

<מזל סיימון: במרחבים למשל אין שום תשתית של מחול, אנחנו הולכים לקדם שם את הנושא הזה בתקווה רבה שבתחילת 2016 נצא לדרך.

<מזל סיימון: התקציב הוא 1.5 מיליון שקל לשלוש שנים לכל שנה, סך הכול 4.5 מיליון כאשר בערך זה 200,000 שקל לכל יישוב לשנה, שזה יתחלק באופן שוויוני בהתאם כמובן גם לתכניות שנקבל.

מירב בן ארי: האם הוועדה הציבורית של המוזיאונים ישבה כבר ואישרה את תקציב התמיכות?

<מזל סיימון: את מדברת על ערד?

מירב בן ארי: ערד, פארק קרסו למדע, האם אושר להם כבר תקציב התמיכות שלהם?

מירב בן ארי: כי הבנתי שהוועדה הציבורית - - -

<מזל סיימון: את מדברת על תמיכות, אני מדברת על ההחלטה.

<מזל סיימון: תמיכות 2015, כמובן אושרו תמיכות השנה.

מירב בן ארי: ו-2016?

<מזל סיימון: רק הוגשו בקשות, עוד לא התחלנו.

עודד פורר: מתי אישרתם את התמיכות של 2015?

מירב בן ארי: עכשיו.

מירב בן ארי: התעסקתי עם - - -

<מזל סיימון: אבל תקנת פריפריה, יצא קול קורא לאחרונה ל-2015.

יעקב מרגי: כשאת אומרת תקנת פריפריה זה העדפה, כשאת אומרת לי 'נערכתי לשינוי תקנת פריפריה', העדפתי את הפריפריה ועוד הכנסת, אמרת לי שזה קשור כולל גם גליל, לא רק נגב.

יעקב מרגי: כשאני מדבר על תכנית היערכות אני רוצה לדעת מה תוספתי עכשיו לקראת.

יעקב מרגי: אני כרגע התנתקתי, אני יו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט ואני כולי מעבר דרומה.

יעקב מרגי: השאלה אם יש משהו תוספתי ייעודי בעקבות כל המהלך הגדול הזה שהולך להיות.

יעקב מרגי: אמירה כללית, בסדר, העדפת הפריפריה, ולא בגלל שאני בא מהפריפריה, במבחני תמיכה זה דבר שכבר החשב הכללי והיועץ המשפטי לממשלה אישר אותו כשוויוני, כחוקתי.

יעקב מרגי: זה לא נותן לי שום תוספת.

יעקב מרגי: השאלה האם יש בעקבות הפרויקט הזה - - -

<מזל סיימון: אדוני, אתה מדבר על תקציב דיפרנציאלי?

יעקב מרגי: לא, לא, אני אחדד.

יעקב מרגי: אנחנו כאן נמצאים, אחרי הסקירה של חזי ושל אלוף משנה דני, שנתן לנו ורואים את הגל ואת המסה שאנחנו שואפים שהיא תגיע.

יעקב מרגי: האנשים האלה צריכים לעבור עם המשפחות, כדי שהחזון הזה יהיה ולא נמצא אותם בכבישים, בפקקים, בצמתים וברכבות כל בוקר וכל ערב אנחנו צריכים לתת להם סביבת חיים שזה לימודים מהגיל הרך, השכלה יסודית, תיכונית, אקדמאית ותרבות הפנאי.

יעקב מרגי: בתרבות הפנאי, השאלה אם יש - - -

מירב בן ארי: ב - - -

יעקב מרגי: יפה, תודה.

יעקב מרגי: השאלה אם מבחינת תרבות, אני רוצה לשמוע וזה מה שבאתי לשמוע, אני באתי לשמוע אם הולך להיות, מעבר למה שעושה עיריית באר שבע וערד וירוחם ומה שעושה מרחבים וכדומה, אני מדבר האם יש משהו ייעודי תוספתי למעבר.

<מזל סיימון: לפריפריה למשל יש השנה עוד 3 מיליון שקלים.

<מזל סיימון: אם היו 5 מיליון, השנה זה 8 מיליון.

<מזל סיימון: זה תקציב תוספתי למוסדות תרבות שיושבים בדרום.

יעקב מרגי: סעיף 2 אומר 'להנחות את משרד התרבות והספורט והמשרד לפיתוח הנגב והגליל להציג לצוות הבין משרדי תכנית הפעלה רב שנתית להרחבת הפעילות - - -

<מזל סיימון: זה תקציב של 1.5 מיליון, יש תקציב ייעודי ל - - -

מירב בן ארי: אבל אם - - -

יוסי יונה: אבל אולי השאלה היותר עקרונית - - -

<מזל סיימון: זה 4.5 מיליון שקל תוספתי.

יעקב מרגי: יש לכם תכנית כתובה איך זה הולך להיעשות?

<מזל סיימון: בשלבים האלה אנחנו נמצאים בשלבים מתקדמים עם תכניות מול היישובים ואנחנו מלווים אותם, מסייעים להם, יחד עם המשרד לנגב ולגליל ואנחנו מקווים שבתחילת 2016 - - -

יעקב מרגי: הערכת זמן?

<מזל סיימון: ינואר 2016.

יעקב מרגי: אנחנו נבקש את זה.

יעקב מרגי: תשלחו לנו.

יעקב מרגי: כשיהיו תכניות גמורות אני מבקש לשלוח לנו, אפילו לבוא ולהציג את זה.

<מזל סיימון: אין שום בעיה.

<עמירה חיים: - - - החבר'ה לא רוצים, לכאן להשתקע בדרום, זוגות צעירים עם ילדים, הם דיברו, לא על החינוך, אנחנו כמובן מענה חינוך גבוה, הם דיברו - - -

יעקב מרגי: מה, פאבים?

<עמירה חיים: לא, הם דיברו על מענה של שעות הפנאי, מה שנקרא תרבות הפנאי, של חוגים ברמה, של לאן לקחת את הילדים אחר הצהריים, הצגות.

<עמירה חיים: אנחנו למעשה נשענים על המרכז ומדובר בפינאטס - - - זה מה שמפריע לזוגות הצעירים, כי החינוך כאן הוא טוב.

יוסי יונה: ברשותך, אדוני היושב ראש, השאלה היא היותר עקרונית, לא כמה, נניח, אם יש או אין, על פניו נראה שאין מספיק, השאלה אם ישנה היערכות שהיא מערכתית, שהיא אינטגרטיבית, לתוך התכנית שהוצגה בפנינו.

יוסי יונה: זאת השאלה.

יוסי יונה: זאת אומרת האם ישנה היערכות במשרד התרבות - - -

מירב בן ארי: יש.

מירב בן ארי: שרת התרבות אמרה במפורש שחלק מהתקציבים שנמצאים היום בבימה, בקאמרי - - -

יעקב מרגי: נכון, היא אמרה.

מירב בן ארי: יועברו לרשות, שהרשות תחליט.

מירב בן ארי: אני אישית חושבת שזו טעות, אבל זה דיון אחר, האם לא עדיף לתת לבימה לבוא לפה, או שעדיף לתת לאותו ראש עיר שיחליט מה לעשות.

מירב בן ארי: זה דיון אחר, אבל דווקא שרת התרבות באה ובהחלט שמה - - - לפריפריה - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לומר משהו.

יעקב מרגי: השעון רץ.

יעקב מרגי: אני רוצה לחדד את הסיכום, לפני שאני עוזב את משרד התרבות.

יעקב מרגי: אני עדיין רוצה לראות ייעודיות וייחודיות בתכנית העבודה שלכם שתאתגר את אותה אוכלוסייה.

יעקב מרגי: אם היא תקבל את תרבות הלילה של באר שבע פלוס 10% אני לא עשיתי שום שינוי.

יעקב מרגי: אני צריך לדעת מה אין פה, אל תיתנו לי יותר ממה שיש פה, מה שיש פה, אל תוסיפו לי פלוס, אני יודע לעשות פלוס על מה שיש פה.

יעקב מרגי: מה את נותנת לי מה שאין לי פה.

יעקב מרגי: הרי זה יביא אוכלוסייה, זה יחזק וזה ימשוך.

יעקב מרגי: כי מה לעשות אנחנו רוצים לשווק ואם אנחנו רוצים לעקור אותם, במילים לא עדינות, מהליבה, מגוש דן, להביא אותם לנגב, צריך לתת להם מה שיש להם שם ואין פה.

יעקב מרגי: כי מה שיש פה, תודה, יש, יודעים לעשות את זה.

יעקב מרגי: עמירה - - - שמה שעושים פה יודעים לעשות טוב, אני רוצה לדעת מה שאין פה.

יעקב מרגי: אני מבקש שהתכניות יתמקדו גם בזה, תעבירי את זה לשרה.

<מזל סיימון: בהחלט.

יעקב מרגי: גליל-נגב, בבקשה.

<רן בנימין: המשרד פיתוח הנגב והגליל, בהמשך לדברים שמזל הציגה, הנושא של חוסר בתרבות פנאי זוהה עוד בתקופת התכנית האסטרטגית שעשינו יחד עם משרד הביטחון בעניין של 546 ובנושא זוהה שחלק גדול מהאוכלוסייה שאמורה לבוא לפה זו אוכלוסייה צעירה.

<רן בנימין: זאת אומרת גם אנשי הקבע הם אנשים בחתך צעיר, של זוגות צעירים, של משפחות עם ילדים קטנים.

<רן בנימין: בשורת הפעילויות של נגב-גליל יש דגש גדול על הנושא הזה של השקעה בתרבות פנאי מכמה כיוונים.

<רן בנימין: יש תכניות שכבר פעילות, רובן מ-2014, חלקן פעילות בשנה הנוכחית.

<רן בנימין: אחת התכניות שהתחלנו להפעיל השנה נקראת תכנית פנאי וקהילה, זה תקציב ייעודי לשש הרשויות האלה, לרשויות המטרה, וזה תכנית של פעילויות פנאי לזוגות צעירים ולילדים בגילאי 0 עד 6.

<קריאה: באיזה תקציב?

<רן בנימין: זה בתקציב של 2 מיליון בשנה, שמתחלק בין שש רשויות, זה בין 250,000 ל-500,000 לרשות.

<רן בנימין: בחלק מהרשויות, פחות ברשות כמו באר שבע, יותר ברשויות כמו ערד ואחרות, זה עשה שינוי.

יעקב מרגי: חזי, השאלה אם אתה, יש לך מה לומר כראש המינהל למשרדים?

יעקב מרגי: אתה מבין?

יעקב מרגי: יכול להיות שהם עשו דברים טובים.

<חזי משיטה: אני סגן ראש המינהל שמטפל, אבל אני מטפל בכל התשתיות האזרחיות הפיזיות והרכות.

<חזי משיטה: אני רוצה להגיד שני דברים, אל"ף, אנחנו עובדים איתם בשיתוף פעולה הדוק.

<חזי משיטה: כמו שאתה אומר, באמת צריך להאיץ את הקצב ולהוציא את הכסף שתוכנן.

<חזי משיטה: התכנית היא תכנית חומש שמסתיימת ב-2017, נדמה לי, אנחנו עומדים לשבת עם משרד נגב-גליל או משרד הפריפריה כדי להכין תכנית חומש נוספת.

<חזי משיטה: 550 מיליון שקל לחמש שנים ליישובי המטרה זה לא כסף גדול וכדי שהם יכינו את עצמם, וכמו שאתה אומר, בסוף התשתיות האזרחיות שיהיו כאן הם עוגן המשיכה.

<חזי משיטה: לאיזה אוכלוסיות אנחנו מדברים?

<חזי משיטה: אנחנו מדברים על אוכלוסיות ממעמד סוציו אקונומי 7-9 באמ"ן ותקשוב, שמרביתם גרים במרכז הארץ.

<חזי משיטה: אם לא נשדרג את זה אנחנו נשאיר אותם במרכז.

יעקב מרגי: זה מה שאמרתי.

יעקב מרגי: לכן אני רוצה לקבל פה מה שאין, לא מה שיש פה.

יעקב מרגי: מה שיש פה, תודה.

<דניאל ארץ קדושה: אדוני היושב ראש, הערה.

<דניאל ארץ קדושה: בהחלטה 546 הספורט קיבל 0 לפי החלטת משרד האוצר ואני ליוויתי את צוות ההקמה מהיום הראשון שלו, הצוות שגיבש לפני ארבע-חמש שנים כבר את כל העסק והוביל את 546.

<דניאל ארץ קדושה: בהחלטה של שנייה אחת האוצר שלף את כל הספורט החוצה ואין ספורט בהחלטה.

<דניאל ארץ קדושה: אין תשתיות ספורט.

יוסי יונה: אני אומר אין ספורט, הם ירוצו לתל אביב אז - - -

יעקב מרגי: אתה אומר שהוציאו את הספורט מההחלטה?

יעקב מרגי: אין שקל?

<דניאל ארץ קדושה: כן,הייתה ישיבה, חזי גם היה שם כשצחי דוד, הרפרנט של האוצר, הבאנו תכנית לשלוש שנים למתקני ספורט - - -

יעקב מרגי: מה, הם לא בונים על ארנונה שיש בזה?

<דניאל ארץ קדושה: לא יודע, אני אומר לך, למשל בירוחם מתקני הספורט הם ברמה מאוד חלשה ואני אומר לך את זה כאן, גם במצפה וגם במרחבים, למרות השדרוג שחל בשנה האחרונה.

<דניאל ארץ קדושה: יישובי המטרה, למעט באר שבע, הם בבעיה קשה מאוד.

יעקב מרגי: תודה, האמירה שלך חשובה.

<ורד גושן: רציתי רק להתייחס לשאלה של האינטגרציה ואני חושבת ש-536 הוחלטה מתוך איזה שהיא תפיסה אינטגרטיבית שמסתכלת על כלל תחומי החיים וככה גם התכניות שנכתבו.

<ורד גושן: המשרד שלנו בעצם, אם מדברים על תרבות ופנאי וקהילה, הוא מסתכל על המכלול.

<ורד גושן: זאת אומרת אם יש באמת השקעה של משרד התרבות בכסף תוספתי במוסדות תרבות, בתכניות ואירועים, אז אנחנו מדברים פה בהגדלה וחיזוק רשויות בהקשר של אירועים לצעירים וגם על השוק הפרטי, כי בסוף הפנאי והקהילה והתרבות אמורים גם להצמיח את השוק הפרטי ולעודד אותו לייצר.

<ורד גושן: זאת אומרת לא הכול אנחנו יכולים לסמוך על המשרדים שייצרו וייקחו את האחריות על תרבות הפנאי, אלא גם השוק הפרטי וחלק מהתכניות שלנו באמת גם מדברות על ההקשר הזה.

יעקב מרגי: בדקות שנותרו, יש סביב השולחן מישהו שרוצה להתייחס?

יוסי יונה: כהערה כללית, כפי שאמרתי לפני כן, קודם תודה רבה על ההצגה המאוד יפה ומאוד מהוקצעת אפילו הייתי אומר אבל ככל שהדיון התקדם - - -

יעקב מרגי: הכול היי טקיסטי.

יעקב מרגי: אנחנו רגילים - - -

מירב בן ארי: הכול חדש, אבל - - -

יעקב מרגי: את צעירה.

יעקב מרגי: בגיל שלי, כל מתקן צבאי שהגעתי זה נעליים מאובקות אחרי שצחצחת אותן, גג אזבסט.

יעקב מרגי: לא רוצה להגיד לכם כמה שכבות של אזבסט גלי - - -

יוסי יונה: אז זהו, אז אני מאוד התרשמתי מההצגה שלכם, גם דני וגם חזי, אבל ככל שהדיון מתמשך אני מבין את גודלו של האתגר.

יוסי יונה: אתה אמרת, היושב ראש, בהתחלה, תגידו מה לא הולך, מה חורק, ונראה לי מתוך הכרת החשיבות של הדבר הענק, החזון הענק הזה, הוא משתלב עם תפיסה כזו, איך הופכים, במרכאות אני רוצה להגיד, את הפריפריה למרכז אורבני.

יוסי יונה: אתם זוכרים את ההערות הלא כל כך חכמות של חולדאי לפני מספר ימים באשר ליכולת של הפריפריה להוות גורם צרכני לתרבות גבוהה.

יוסי יונה: אם אנחנו נתעלם מהממד הלא - - -

יעקב מרגי: אתה רואה שאף אחד לא מופתע מהאמירות שלו, התרגלנו לזה.

יוסי יונה: נכון, אבל האם ההקשר, שאני מצטער שאני צריך להביא מדבריו כדי ליצור את ההקשר, אם אתה רוצה ליצור מרכז שהוא עצמוני, בוא נאמר, מבחינה תרבותית, אתה באמת צריך לחשוב מבעוד מועד על התשתיות הללו.

יוסי יונה: חזי, אתה הצגת תפיסה מאוד יפה, תפיסה שהיא אינטגרטיבית, תפיסה שהיא הוליסטית, אבל כדי שהנגב יהיה מטרופולי שכזה, אז חייבת באמת איזה שהיא מחשבה.

יוסי יונה: בקלות זה יכול להידרדר למה שאמרתי לגבי אוניברסיטת בן גוריון.

יוסי יונה: זה מרכז תעסוקתי מדהים, אבל אנשים לא יטעו כאן את השורשים שלהם, במיוחד שיש משהו, שאתם יודעים, עניין של חרב פיפיות שמתנוססת מעל המקום הזה, זה התשתית התחבורתית המופלאה.

יוסי יונה: התשתית התחבורתית המופלאה יכולה ליצור מצב שאני בתוך 40 דקות מכאן בתל אביב.

יוסי יונה: זה דו כיווני.

יוסי יונה: הפוטנציאל הוא גם הסיכון.

יעקב מרגי: תרבות הליסינג, התשתיות התחבורתיות.

יוסי יונה: בוודאי, כביש 6, הכול בסדר, אני בא לכאן, מסיים את עבודתי וחוזר לתל אביב.

יוסי יונה: לכן אני מחזק את הדברים של יעקב, יושב ראש הוועדה, שאמר שאנחנו צריכים באמת לפעול כדי שהמהלכים המוקדמים הללו שייצרו את התנאים האופטימליים לצמיחתו של הנגב כמטרופוליס שיכול לשרת את עצמו מכל הבחינות הללו.

יוסי יונה: כאן הייתה לי מחלוקת קטנטונת, ואולי אנחנו עוד נבהיר אותה, בין מירב לביני, אני רוצה שקאמרי שייווצר מחדש פה בנגב ולא יביאו את ההצגות של הקאמרי מתל אביב לכאן.

יוסי יונה: זו המשמעות של היכולת של ליצור מתוך היכולות המקומיות של המקום הזה יצירות תרבות שישרתו את המקום.

יוסי יונה: זה למעשה בסופו של דבר האתגר.

יעקב מרגי: זה יהיה, בסוף זה יהיה.

יעקב מרגי: אם אתה מביא את האוכלוסייה - - -

מירב בן ארי: - - - זה לא משנה, אנשים באים, עושי מנוי לקאמרי ורוצים לראות את השחקנים של הקאמרי פה בבאר שבע, לא בתל אביב.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על מעבר של מסות, יהיו תהליכים אבולוציוניים שאף אחד לא חזה אותם, כנראה.

יעקב מרגי: אין מה לעשות, יהיו תהליכים.

יעקב מרגי: בדיון כזה כשאתה מתכנן אותו אתה מתלבט, הרי אתה בא להחלטות ממשלה שנוגעות לך, כי אם באמת היו רוצים לרדת ולהסתכל על מכלול היינו צריכים להביא לפה את ראשי הרשויות, אבל זה אי אפשר - - -

מירב בן ארי: אבל זה לא התפקיד שלנו - - -

יעקב מרגי: בגדול, אני מאמין שהמינהל רוצה את זה, וחזי שחי את זה ונושם את זה, אין ספק שהוא רואה את הדברים, לכן בהתחלה אמרתי תגידו לי מה לא הולך.

יעקב מרגי: אין ספק שיש עוד דברים שלא חשבנו, תוך כדי הליכה מתעוררים.

יעקב מרגי: אין ספק שיהיו - - - אבל לפחות מה שאנחנו כבר יודעים, מה שהוחלט לגביהם, בואו נתרגם את זה לתכניות אופרטיביות מעשיות והנה משרד החינוך נערך לפניכם, יש לו ממשק קליל יותר, ההשכלה הגבוהה הייתה צריכה לעשות את זה.

יעקב מרגי: אדרבא, אני תמיד הסתכלתי על חיל האוויר והמל"ג-ות"ת, אלה יש להם הכול, אף פעם הם לא מוגבלים בכלום.

יעקב מרגי: מבחינת אוצר - - - לכן בקטע הזה אני מתפלא שדווקא אתם לא נסגר הממשק עם האוצר.

יעקב מרגי: משרד התרבות, נגב-גליל זה פינאטס, אני אומר לכם, השאיפות הן גדולות יותר.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על מסות.

יעקב מרגי: בתקציב רשות מקומית אחת, אם הייתי רוצה להיערך הייתי מדבר על סדרי גודל כאלה.

יעקב מרגי: יישובי מטרה זה פינאטס.

<דניאל ארץ קדושה: התכנית שהגשנו בספורט 58 מיליון שקל.

יעקב מרגי: יפה, תכנית שצריך להיאבק עליה, אבל צריך להיאבק וצריך לדעת לשים - - - ורבותיי, מה שלא נאבקים לא יהיה.

יעקב מרגי: יש סדרי עדיפויות, להיאבק, הכול הולך במאבקים, אתה לא נאבק אתה לא על השולחן, יש דברים יותר בוערים כנראה.

יעקב מרגי: אם זה עבר בשקט, שהספורט יצא, אז חוליה חסרה, תדעו לכם, כי במסה הגדולה הזו יהיו עוד הרבה אנשים שהספורט מעניין אותם לא פחות, תסלחו לי, מהסייבר.

יעקב מרגי: תשקפו את ה-30,000, את ה-40,000, תשקפו את פני החברה הזו.

יעקב מרגי: זו מטרת הדיון הזה ואני חושב שהיוזמה שלכם להביא אותם לכאן היא יוזמה ברוכה.

יעקב מרגי: אנחנו נצא עם דברי סיכום, אנחנו נגלגל את הסיכומים האלה.

יעקב מרגי: אני חושב שצריכים לעשות את זה, ואדרבא, אם זה יצליח תעשו את זה עם כל מי שנוגע בזה, כי הרכבת נסעה, היא לא יכולה לעצור.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים גם פרויקטים גדולים שהתחילו עם חזון וחלום גדול ובסוף נעצרו באמצע הדרך, חבל.

יעקב מרגי: כי לא עשינו כלום.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תמיד הייתי אומר, כשהייתי חבר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, 'רבותיי, הפקקים בבית קמה, היום כבר אין בית קמה'.

יעקב מרגי: הפקקים בצומת בית קמה זה לא רק מאלה שהולכים לעבוד, גם בתורים שנוסעים לבדיקות רפואיות בתל השומר ואיכילוב.

יעקב מרגי: אז גם כאן, אני לא הייתי רוצה, שהקמנו משהו גדול ונהיה כל הזמן על הכבישים.

יעקב מרגי: יכול להיות שאני מתפרץ לדלת פתוחה, היישובים הכפריים, אנחנו מדינה שהרגולטור מסתכל בעין, וכאן המל"ג גם עם הקרדיטציה, תפתחו, זו הוראת שעה.

יעקב מרגי: תפתחו, תיתנו קרדיטציה, היישוב הכפרי מושך אוכלוסיות צעירות, תפתחו, תשחררו.

יעקב מרגי: אני חי שם, אני רואה את הצעירים שבאים.

יעקב מרגי: אני אגלה לכם, יש רווקים ורווקות שבאים ולוקחים, תסלחו לי, קרוון שיותר גרוע מהמשרד, והיא גרה בו, היא שכנה שלי.

יעקב מרגי: היא גרה והיא נהנית והיא חושבת שהיא גרה ב - - - זו תמונה מערכתית על הכול, הם רוצים לבוא, אז שיבואו, לא אכפת לי שיבואו לחמש שנים, שיטעמו.

יעקב מרגי: חלק שהציץ ונפגע יישאר, חלק יחזור, אבל זה תהליך של בניית חברה.

יעקב מרגי: כאן אם המסר העיקרי הוא לפתוח, כל מה שקשור למעבר דרומה, לפתוח את הקריטריונים, לרווח את השורות ואת המעגל כדי שייכנסו דברים שהם ייעודיים לחומש, לעשור הקרוב, כדי שהפרויקט הזה יצליח, זה התפקיד שלנו סביב השולחן.

יעקב מרגי: כי אם אנחנו נלך בקריטריונים הרגילים, תודה רבה, לא צריך את כל המִנהלת וכל זה.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להניע תהליך, כדי להניע תהליך כל אחד תורם.

יעקב מרגי: אני לא אומר להתפרק מערכים, ממוסכמות, אבל יש דברים שאנחנו כן יכולים להקל.

<חזי משיטה: אני אל"ף, רוצה להודות לכם, גם על הקשב וגם על המעורבות.

<חזי משיטה: זו בדיוק המטרה של להביא הנה את הוועדות.

<חזי משיטה: זה באמת בסופו של דבר הפרויקט הגדול ביותר שנעשה במדינת ישראל והמשפיע ביותר ברמה הלאומית והאזורית והביטחונית, כפי שאמרתי.

<חזי משיטה: החדשות הטובות, שכפי שראיתם את הפרויקט שהצגתי לכם, הוא פרויקט לאומי שכל אחד בקלי קלות יכול להתגייס אליו בלב ובנפש, כי זה פרויקט שהוא בלב הקונצנזוס.

<חזי משיטה: החדשות הרעות, כשפרויקט הוא בלב הקונצנזוס אז אחרים חושבים שהכול יקרה מאליו.

<חזי משיטה: זה תהליך שהוא הגיע בחלון זמן מאוד קצר, זאת אומרת הבסיסים נבנים ואז מגיע גל של אנשים ולכשל השוק הזה צריך להיערך.

<חזי משיטה: יש תמיד סיסמה במשרד האוצר, שכוחות השוק יעשו את שלהם.

<חזי משיטה: במובן של מעבר צה"ל לנגב זה כשל שוק מובנה, בחלון זמן קצר מגיעים אנשים, אם לא תהיה היערכות מקדימה בנגב אנחנו נבוא לברך ונמצא את עצמנו מקללים.

<חזי משיטה: אנחנו נפרק את שוק השכירות ואת העלייה במחירי הדיור אם לא תהיה היערכות לדיור בשכירות, אנחנו נפרק את האוניברסיטה אם לא יהיו לה מכסות לתשתיות.

<חזי משיטה: ואנחנו נבוא הנה, כי יש אוכלוסיות חזקות, אבל לא יהיו תשתיות אזרחיות ושירותים ברמה גבוהה אין היום תחליף לאנשים האלה, הם האנשים האיכותיים ביותר.

<חזי משיטה: המסוגלות התעסוקתית שלהם במרכז הארץ היא פשוטה, הם עוברים מ-8200, הרצליה פיתוח, והם יכולים להישאר במרכז הארץ.

<חזי משיטה: את הסיכום הזה של האתגר האנושי אנחנו צריכים לנהל וזה נוגע גם לנושאים של הוועדה הזאת.

<חזי משיטה: אז קודם כל תודה רבה לך.

<חזי משיטה: אנחנו בסיום פה נעשה סיור בראשותו של דני במתקנים, כדי שתתרשמו, ואחר כך כולם מוזמנים לארוחת צהריים.

יוסי יונה: אנחנו רוצים להתרשם משירותי ההסעדה שלכם.

יעקב מרגי: אני רוצה להקריא את הסיכום.

יעקב מרגי: הסיכום הוא לפני חוות הדעת על ההסעדה.

יעקב מרגי: רבותיי, רק במילה אישית, אני יוצא הקריה למחקר הגרעיני נגב, שזה הקמ"ג, תארו לכם את הנגב בלי קרית המחקר שלו, בלי האוניברסיטה, בלי קמ"ג, בלי אפילו מפעלי הכי"ל שלו.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על סדר גודל שהוא יותר גדול מכל מה שמניתי.

יעקב מרגי: זו הזדמנות, הזדמנות פז, חבל שלא כל הזרועות ביחד ישתלבו כפי שתוכנן, כי התכנון על פניו נראה מצוין, יש חשיבה, יש חשיבה טובה.

יעקב מרגי: אני מודה לכל חברי הכנסת שהגיעו היום, זה לא מובן מאליו, לאורחים החשובים שלנו, כיבדה אותנו גם מזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה לפניה בסיפוק את סקירת משרד הביטחון וצה"ל על מעבר צה"ל דרומה.

יעקב מרגי: הסקירה המפורטת כללה בין היתר השלכות כלכליות וחברתיות ובעיקר חינוכיות לפיה אלפי חיילים יעברו קורסים והכשרה בדרום במקצועות שונים, הן הכשרה בקורסים קצרים והן הכשרה לטווח ארוך למשרתים בדרום.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה לפניה בסיפוק את סקירת מנהלת המחוז, גב' עמירה חיים, כי המשרד עומד ביעדים שלו על פי החלטות הממשלה בנושא השינויים בחינוך עקב מעבר צה"ל דרומה.

יעקב מרגי: במקרה הזה אין מניעה תקציבית לכל מה שהוחלט.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשיתוף פעולה בין משרד החינוך והמל"ג, לבחון, לפיה תלמידי י"ג-י"ד ייצאו עם תעודה אקדמית בוגרי תואר ראשון, לפחות למסלול שקראנו לו סיירת מצוינים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד ראש הממשלה, באמצעות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, לקדם את הדיונים התקציביים בין האוצר לוות"ת, לתקצב את תכנית המעבר וההיערכות של ההשכלה הגבוהה למעבר.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל עדכון על התוצאות, לפחות ב-30 הימים הקרובים, אם יהיו התפתחויות והתקדמות בנושא.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה לפניה כי משרד התרבות והספורט הגדיל את תקנת הפריפריה לתמיכה בתרבות ואמנות בדרום, 4.5 מיליון ₪ לשלוש שנים.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהמשרד להעביר אליה את התכניות המפורטות לתקציב זה.

יעקב מרגי: הוועדה מצפה מהמשרד לעבות את תשתיות התרבות בדרום לשעות הפנאי, גם בדברים שעדיין אין בדרום.

יעקב מרגי: הוועדה מאוכזבת שהספורט הוצא מהחלטת הממשלה ואין אפילו לא אגורה אחת מתוקצבת בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני קורא לשרת התרבות והספורט, השרה מירי רגב, לקחת את זה לידיים שלה.

יעקב מרגי: היא ידועה כאשת מאבקים שיודעת להיאבק על עקרונות ולהביא זאת, כי אני לא רואה מציאות שמתוך ה-30,000-40,000 שאנחנו בונים עליהם שיבואו לשם לא יהיה נתח שחפצים בספורט, לכן אני קורא להחזיר את הספורט להחלטת הממשלה.

יעקב מרגי: תודה רבה, אנחנו נמשיך עם סדר היום.

יעקב מרגי: (בסיור)

<דני מושיוב: אני רוצה להסביר לכם על המקום, על איפה אתם הולכים ונמצאים.

<דני מושיוב: אנחנו נמצאים אל מול אחד מהקמפוסים כאן.

<דני מושיוב: זה אחד ממבני הקמפוס.

<דני מושיוב: יש בקרית ההדרכה ארבעה מבני קמפוס כאלה.

<דני מושיוב: מבני הקמפוס האלה למעשה, כפי שאמרתי, הם כיתות, אולמות, חדרי הדרכה, סימולטורים ייעודיים שיש לנו בקרית ההדרכה.

<דני מושיוב: חייל או חיילת שקמים בבוקר, זה האזור שנמצא מאחור, מה שאתם רואים שם, את המבנים האלה, זו קרית המגורים, הוא קם בבוקר, יורד לכיוון הזה של הרחוב הראשי, מי שהולך להתפלל, יש כאן בית כנסת, כולם הולכים לאכול, הולכים ישר.

<דני מושיוב: אתם רואים את האודיטוריום, זה מרכז הכנסים שלנו, עובר את מרכז הכנסים, יש שם מרכז הסעדה, אנחנו נאכל שם יותר מאוחר, וחוזר ללמוד.

<דני מושיוב: חוזר ללמוד במבנים האלה.

<דני מושיוב: המבנים האלה, כמו שאמרנו, אנחנו מנהלים אותם כמו קמפוס אקדמי, הם מנוהלים בשיטה מרכזית ולמעשה בתי הספר שהיו בעבר בסיסים גדולים הפכו לבנייני משרדים.

<דני מושיוב: אנחנו עוד מעט נראה דוגמה, בדרך לחדר האוכל, של איך נראה בית הספר למשאבי אנוש, איך נראה בית הספר לחינוך.

<דני מושיוב: מבסיס למבני מגורים.

<סא"ל אשר: ברוכים הבאים.

<סא"ל אשר: לי קוראים אשר, אני רע"ן הדרכה של קרית ההדרכה מזה שנתיים, ביחד עם דני מפקד הקריה, נמצא איתנו משה קסטרו.

<סא"ל אשר: משה קסטרו הוא ראש תחום למידה מתוקשבת בטכנולוגיות ייעודיות להדרכה בקרית ההדרכה, ביחד עם חיילים נוספים, שתיכף נציג לכם קצת את תפיסת ההדרכה.

<סא"ל אשר: עד עכשיו בביקור ראיתם בקומה למעלה, על מבנה 205, ראיתם קצת הרצאות.

<סא"ל אשר: יש לי אתגר בעשר דקות באמת לתת לכם קצת טעימות וקצת לראות את הדברים בעין.

<סא"ל אשר: אנחנו לפני שעת האוכל, אז אני אשתדל להיות ממוקד.

<סא"ל אשר: אנחנו שמנו לנגד עינינו להיות ארגון הדרכתי מוביל בצה"ל ולהציג רף הדרכתי גבוה לכל צה"ל, אבל לא רק לצה"ל, אנחנו רוצים לשים רף הדרכתי גם בצה"ל וגם במדינה.

<סא"ל אשר: במקום כזה, איך אנחנו מתכוונים לעשות את זה בתפיסה שלנו?

<סא"ל אשר: אחת, יש לנו מיקוד בהדרכה.

<סא"ל אשר: יש פה דוגמה את משה, מפקד בה"ד החינוך שיושב פה מאחור, אנחנו רוצים שמפקדי הבה"דים יתמקדו פה בהדרכה, זה המיקוד שלהם, את כל שאר המעטפת לקחנו אלינו, אל מפקדת הקריה, שלנגד עיניה ולנגד המפקדים פה מיקוד בהדרכה.

<סא"ל אשר: אנחנו רואים פה שילוביות בהכשרה.

<סא"ל אשר: הבאנו לפה את כל תומכי הלחימה, את של אט"ל, שזה הלוגיסטיקה, האחזקה והרפואה, הבאנו את משאבי האנוש, את השלישות, את החינוך ואת המשטרה הצבאית, הבאנו את כל נושא התקשוב לפה, וביחד כשכולם באותו מקום, הסינרגיה, השילוביות שביניהם, כמו שבגדוד כשאני הייתי מ"פ צעיר כולם היו אצלי בפלוגת המפקדה, גם פה הם ילמדו ביחד ואת השילוביות אנחנו רואים כבר מפה.

<סא"ל אשר: אנחנו פה מסתכלים מהטירון, שהוא הגיע מהמערכת שלכם, חייל צעיר, ביום הראשון, ועד היום האחרון, עד השחרור ממילואים, שחלקכם פה בוודאי מילואימניקים.

<סא"ל אשר: אז אם זה ב - - - 20 דקות מפה, אנחנו מסתכלים על השלם, על השלב שהוא לומד, על השלב שהוא מתאמן ועד השלב שהוא במילואים.

<סא"ל אשר: יש לנו הזדמנות מצוינת, כי הנגב פה הוא גדול ויש לנו מרחבים ואנחנו מסתכלים פה באופן מלא.

<סא"ל אשר: חלק מהדברים הייחודיים פה בקרית ההדרכה, תיכנס פה לבית ספר להדרכת המדריך, לראשונה בצה"ל הקמנו בית ספר להכשרת המדריך.

<סא"ל אשר: אם אנחנו אומרים שהדרכה היא מקצוע, צריך ללמד את זה, אין מה לעשות.

<סא"ל אשר: אז הקמנו פה בית ספר מקצועי וממרץ הוא כבר יכשיר פה 1,100 מדריכים.

<סא"ל אשר: למה אני מציין את הדבר הזה ולמה חשוב לי לפורום הזה לציין את הדבר הזה?

<סא"ל אשר: כי אני מלמד פה קורסים של הכשרת המדריך.

<סא"ל אשר: הקורסים של הכשרת המדריך הם ללמד את תורת ההדרכה, את פיתוח ההדרכה, את הערכת ההדרכה.

יעקב מרגי: מי כותב את תכנית הלימודים של המדריכים?

<סא"ל אשר: תכנית הלימודים של המדריכים נכתבת אצלי בענף ההדרכה, שחלקו זה אנשי מקצוע, חלקם אקדמאים וחלקם אנחנו עושים ביחד עם האקדמיה והיום הוא יהיה מדריך טוב, מחר אני רוצה שהוא יהיה מורה טוב בישראל.

מירב בן ארי: מה ההבדל בין זה לקורס מ"כים?

<סא"ל אשר: קורס מ"כים יותר נוגע בכל תחום הפיקוד, פה תחום הפיקוד, הוא בסוף מפקד הכיתה, פה אני רוצה לא רק שהוא יהיה מפקד, כי את צודקת בשאלה, אלא אני רוצה שהוא יהיה גם מקצוען, שהוא יידע להדריך.

<סא"ל אשר: הוא יידע להדריך אצלי ומחר, דיברתם כבר על אקדמיזציה וקרדיטציה, על כל מה שאנחנו עושים בשילוביות, אני רוצה לתת לו נקודות קרדיט שאולי חלקם, לא כולם, מחר בבוקר ישתחררו ויילכו למערכת החינוך.

<סא"ל אשר: אנחנו נותנים להם את התשתית כבר מפה.

<סא"ל אשר: חלקם אני רוצה שימשיכו להיות מפקדים, שימשיכו בצבא וחלקם גם יהיו אזרחים טובים במדינת ישראל, גם את זה צריך.

<סא"ל אשר: אבל פה הדבר הזה פורץ לי בבית הספר לפיקוד והדרכה, וזה חדש בצה"ל וזה משהו חדש ויש לנו כבר 1,000 מדריכים.

<סא"ל אשר: הדבר הזה שבית הספר יצר, הוא יצר תקן לאיכות והדרכה.

<סא"ל אשר: כל מי שעבר לפה מצריפין, זה לא מעבר גיאוגרפי, זה לא מעבר דירה, זה לא שהגענו ויש תשתיות חדשות, ממש לא.

<סא"ל אשר: זה חלק מתפיסה.

<סא"ל אשר: כמו סדר פסח, לקחנו את כל הארגון וקבענו רף הדרכתי גבוה, מה האחריות של המִפקדות, מה האחריות של מערכת האיכות שעוברים לפה, איך יהיו הסגלים, איך עושים פיתוח הדרכה, איזה קורס למנהלים.

<סא"ל אשר: איך אנחנו עושים את זה בפחות זמן, בצורה הרבה יותר יעילה, בצורה הרבה יותר שתדבר לדור של הילדים שלנו, כי זה דור שונה, זה לא הדור שלי.

<סא"ל אשר: אני מסתכל על הילדים שלי אצלי בבית, לי יש את הגר, כיתה ח', ילדה מחונכת, אין לי שמץ של מושג איך היא לומדת.

<סא"ל אשר: היא לומדת עם הטבלט על היד, עם הטלפון, ותמיד יש - - - ומצד שני יש לי את שגיא בבית, בכיתה ד', שמאוד קשה לו והוא צריך מורת שילוב והוא צריך תרפיה באמנות והוא צריך חניכה, ואלו החיילים שלנו פה.

<סא"ל אשר: אנחנו צריכים לדעת לא לוותר על אף חייל פה ולראות את כל החיילים מצליחים פה, כי זו החברה הישראלית.

<סא"ל אשר: כל מי שעבר לפה עבר תהליך שלם של הסמכה, ברגע שהוא נכנס לפה, ורק מי שעבר, האלוף שלנו קובי ברק נתן את האישור לעבור לקרית ההדרכה.

<סא"ל אשר: אנחנו מפתחים בימים אלה מערכת לניהול למידה והדרכה.

<סא"ל אשר: באים 10,000 חיילים, אין לנו הרבה בסיסים בסדר גודל כזה וזה אירוע משמעותי.

<סא"ל אשר: יש לי 450 כיתות, בסוף אני צריך להיות יעיל, אני צריך להיות מערכת למידה ממוקדת ולטובת הדבר הזה אני צריך מערכת שתנהל את הדבר הזה.

<סא"ל אשר: זכתה חברת - - - והיא מפתחת לנו תהליך שלם של פיתוח, של תפיסה, ואנחנו בתחילת הדרך ואני מקווה שעד סוף השנה תהיה מערכת מבצעית כדי לתמוך את כל ה - - - קרדיטציה ואקדמיזציה.

<סא"ל אשר: דיברתם, אני אדלג על הדבר הזה.

<סא"ל אשר: סביבת למידה מתקדמת.

<סא"ל אשר: יש לנו את כל סוגי התשתיות.

<סא"ל אשר: יש בחלק מהמקומות את הלמידה המסורתית, כמו שלמדנו בבתי הספר.

<סא"ל אשר: אני לא רוצה להתעכב על זה, אני רוצה להראות לכם שיש לנו מצד שני גם למידה מרחוק, גם תחקירי למידה מצולמים, לומדות, מערכות לניהול למידה, שיעורים מצולמים וסימולציות.

<סא"ל אשר: בואו נראה קצת דוגמאות.

<סא"ל אשר: נסתובב כולם לעבר הלוח פה, תיקחו את המשקפיים.

<סא"ל אשר: אלה משקפי תלת ממד.

<דני מושיוב: תמיד כשאנחנו מציגים את זה שואלים אותי, 'איפה בית התוכנה שלך?

<דני מושיוב: ' אז בית התוכנה שלי פעם היה בח"א, עם 12 חיילים, אנחנו עושים כאן שיתוף פעולה עם המכללה, עם חממה טכנולוגית כאן בירוחם, במיינדסט, לוקחים חיילים, שמים אותם שם, בעצם מפתחים ביחד דברים גם למערכת החינוך וגם לצה"ל.

<דני מושיוב: תראו דוגמה של עולם הרפואה, להסביר תחום של, מי שמכיר את זה, של אנטומיה, של פגיעה בבית החזה.

<דני מושיוב: משהו שאני בעוונותיי הייתי מפקד בית ספר לרפואה צבאית, היינו מלמדים, היה לוקח המון זמן, עכשיו תראו כמה זה פשוט.

<דני מושיוב: בבקשה.

<דני מושיוב: זה רק עם משקפיים.

<דני מושיוב: (הקרנת סרטון).

<דני מושיוב: זה מה שקורה לנו, במיוחד בפיגועים של הדקירות, הדברים האלה, פגיעה בבית החזה, כניסה או של סכין או של כדור, פגיעה בריאות.

<דני מושיוב: לכל זה מצורף אטלס אנטומי, שאפשר לעשות בו העמקות על מבנה הגוף ואפשר ללמוד דברים.

<דני מושיוב: והנה, ראיתם כאן דוגמה של איך תהליך כזה של פגיעה בבית חזה, מה הוא גורם, איזה נזק הוא גורם.

<דני מושיוב: כמובן כל הטכנולוגיה לא מחליפה את המדריך.

<דני מושיוב: זו דוגמה אחת של שימוש בתלת ממד.

<דני מושיוב: אף אחד לא רואה פה סרטי תלת ממד, לא יושב שעות עם משקפיים, כל הרעיון הוא שתיים-שלוש דקות להמחיש צורך.

<דני מושיוב: זו דוגמה של בית ספר לרפואה.

<דני מושיוב: בואו נראה דוגמאות נוספות.

<סא"ל אשר: עוד דוגמאות שיש לנו פה זה דוגמאות של סימולטור.

<סא"ל אשר: אם זה מאמני הרפואה, אז ראיתם פה ממש נגיעה, אבל יש לנו מאמני רפואה שמדמים לנו את שדה הקרב ומאפשרים לנו, גם לחובש, לתרגל, ואם זה ברמת הצוות, הם יכולים לשמש לנו.

<סא"ל אשר: אם זה סימולטורים נוספים שמדמים לנו את המשטרה הצבאית, זה יכול לדמות לנו חדרי חקירה למיניהם, או זה יכול לדמות לנו שרוולים של מעברים, אם זה מעברים לשטחים ואז זה בידוד של פלסטינאים או של מטענים, או של כל נושא אחר נגד האיומים ואנחנו יכולים פה, בקרית ההדרכה, לתרגל ולהמחיש לחניכים כאילו הם נמצאים בסביבה המבצעית.

<סא"ל אשר: אם זה מאמני לוגיסטיקה, שזה מאמנים חדשים שהבאנו מהנהיגה.

<סא"ל אשר: מאמני הנהיגה, הרכיבו אותם למעשה השבוע והם יאפשרו לנו גם לשפר את המיומנות של הנהגים.

<סא"ל אשר: גם לחסוך בעלויות, כי זה הרבה יותר זול מהשיטות האחרות, ואנחנו נשתמש בהם.

<סא"ל אשר: אם זה מאמנים נוספים שמדמים לנו, מאמני מולטי שף, חדרי מסטר שף מהטלוויזיה שאתם מכירים, אבל רק שזה מדמה מטבח ממוצע, מטבע פלוגתי, ואם זה מאמנים למפקדים שאנחנו מפתחים היום שידמו לנו את שדה הקרובה.

<סא"ל אשר: אני אושיב אותם פה בתוך חדרים, ממוגנים, ממש בשדה הקרב, אם זה שאני נמצא בלבנון, או אני נמצא בפעילות בעזה או אני נמצא בפעילות נוספת.

<סא"ל אשר: יש פה טלפונים, אז רק שתבינו, אנחנו יכולים לדמות את שדה הקרב פה בקרית ההדרכה למפקדים.

<סא"ל אשר: נראה עוד דוגמה.

<סא"ל אשר: כמדריך אני רוצה לוודא שהחבר'ה הבינו אותי ולבטא את הערכת ההדרכה.

<סא"ל אשר: אחד הדברים שאנחנו יכולים לעשות זה באמצעות המצביעים.

<סא"ל אשר: תיקחו כל אחד את המצביע, אני אשאל אתכם שאלה.

<סא"ל אשר: יותם, אתה רוצה להסביר?

<יותם-מדריך: שלום, אני יותם, אני רמ"ד חינוך של קרית ההדרכה.

<יותם-מדריך: למשל אנחנו שואלים אותם מתי בפעם הראשונה, לא על זה שדיברו על הקמת קרית הדרכה, מתי הזכירו בפעם הראשונה עיר בה"דים.

<יותם-מדריך: בבקשה, תצביעו.

<קריאה: 58'.

יוסי יונה: סיפרו לנו לפני כן.

<יותם-מדריך: המפקד, הרסת.

<יותם-מדריך: פה בעצם אנחנו נותנים לחניכים שלנו חוויה דינמית טכנולוגית שבסופו של דבר יוצרת אמפתיה ללמידה.

<דני מושיוב: מבחינת המדריך הוא בעצם יכול לראות כמה חניכים ענו.

<דני מושיוב: במקום לשאול עכשיו רק חניך אחד או שניים, ואז לקבל מיצג, במקרה הזה כבר עניתם בעל פה, אז בניתם את ההיסטוגרמה של כולנו - - - עשרות ביקורים, בערך בשבוע בין שניים לארבעה ביקורים.

<דני מושיוב: אף פעם לא ידעתי את זה עד עכשיו.

<דני מושיוב: ויותר מכך, זה לא רק ששואלים שאלה אחת, אלא המדריך יכול לקחת את אוסף השאלות שנשאלו, ללכת לחדר המדריכים ולראות בדיוק בשמות מי ענה ולעשות מעקב אחר הלומדים, ולא רק במבחנים שנעשים אחת לשבוע.

<יותם-מדריך: החלטת ממשלה, אז זה המסמך, מ-1958, 5 מיליון לירות להקמת עיר הבה"דים.

<יהודית גידלי: השאלה כמה זה היום.

<יותם-מדריך: 200 מיליון.

<קריאה: השאלה מה זה היה מתוך תקציב המדינה.

<סא"ל אשר: יותם, כמה מילים על החינוך בעשר אצבעות והחיבור למדיה ובזה נסכם.

<יותם-מדריך: יש לי 40 שניות, אז כך, שלושה מאפיינים.

<יותם-מדריך: בכל זאת אנחנו בצבא, אני אחלק את זה לשלושה חלקים.

<יותם-מדריך: מבחינתנו האתגר הראשון הוא להעצים עד כמה שניתן את הפעילות המשותפת למיקרוקוסמוס של החברה הישראלית שנפגוש אותו כאן בעוצמה בלתי מתוארת.

<יותם-מדריך: זה בעיניי הזדמנות עצומה, מעמד סוציו אקונומי נמוך, מעמד סוציו אקונומי גבוה, דתיים, חילוניים, דרוזים, בדואים, כל המיקרוקוסמוס, זה דבר אחד, לראות איך אנחנו עושים פעילות משותפת, למשל הבה"ד של מושון, שיש לו חתך מסוים של אוכלוסייה ובה"ד 20 שגם לו יש איזה ממוצע של אוכלוסייה ואנחנו רוצים לשדר ביחד.

<יותם-מדריך: הדבר השני שהוא מאוד חשוב לנו זה להעצים את עשר האצבעות ולצמצם למינימום מיקור חוץ.

<יותם-מדריך: אני כרמ"ד חינוך רוצה לראות כאן את השרוך האפור, כלומר מש"קיות החינוך, קצינות החינוך מובילות כאן עשייה.

<יותם-מדריך: והדבר השלישי זה לעשות את הכול בגובה העיניים, לא להסתכל על החייל מלמעלה, אלא להבין, כמו למשל הדוגמאות שקיבלנו כאן, את הצרכים שלו, את העולם שלו ולחבר אותו עד כמה שניתן לערכים הקולקטיביים החשובים לנו, כלומר הקשר לארץ הזו, הקשר לחברה, הקשר למורשת, כל קורס יסוד עובר כאן שבת חינוך.

<יותם-מדריך: זו היסטוריה בצה"ל וזו מטרה מאוד ברורה.

<יותם-מדריך: אנחנו לא מסתכלים על הגנרלים, אנחנו מסתכלים על החייל הפשוט שנמצא עכשיו בטירונות, שנמצא עכשיו בקורס יסוד.

<יותם-מדריך: אם אצלו נצליח לייצר מה שאנחנו בסלנג קוראים גורו גורו בלב, לארץ הזו, לחברה, למדינה, נפתח גאוות יחידה, גאוות משימה של תומכי הלחימה בהתחלה זה ישפיע לחיוב על ההמשך.

<יותם-מדריך: תודה.

<חזי משיטה: בשני משפטים, בשבוע שעבר התארחה כאן נשיאת אוניברסיטת בן גוריון יחד עם הסגל הבכיר שלה.

<חזי משיטה: מה שראיתם פה זה מערכי לימוד והדרכה מתקדמים, סימולטורים.

<חזי משיטה: בעניין של רפואה, רק על סימולטורים שביקרו, היה גם דיקן הפקולטה לרפואה מאוניברסיטת בן גוריון, וכפי שדני אמר, שיתופי הפעולה שיכול לקיים הבסיס הזה במרחב הנגב עם שותפים, כמו האוניברסיטה, זה באמת לתת לפקולטה לרפואה להסתכל כאן על הסימולטורים שיש והאנשים שלו, מהקורסים של חובשים ופרמדיקים, להשתמש במתקנים שאולי הם פה.

<חזי משיטה: מתקן נוסף שהגיע בשבוע שעבר, שאין לי שום ספק שהוא מהמתקדמים שיש, כי באוניברסיטת בן גוריון זה היה סימולטור מוביל זה הסימולטור לנהיגה, שיש באוניברסיטת בן גוריון.

<חזי משיטה: הוא הגיע הנה לפני שבוע, מהמתקדמים שיש, וגם כאן אני בטוח שעם הפקולטה להנדסת מכונות יהיה שיתוף פעולה, כך שבבסיס הזה אנחנו מאוד גאים להיות עם מיטב המערכות הסימולטורים שיש לדורות הבאים, שיקצרו את הקורסים, לדעתי יורידו את הנשר של האוכלוסייה שבאה הנה להיות מודרכת ולהתמקד ולהיות בפוקוס על הדרכה טובה ולהתפזר ליחידות ולהיות חיילים יותר טובים.

<דני מושיוב: יש לנו פה ספר מבקרים שאנחנו נוהגים להחתים את כל המבקרים.

<דני מושיוב: אפשר לעלעל בו ולראות, ביקרו כאן - - - יש באמת כאלה שמסתכלים מה כתבו אחרים, אבל לא נראה לכם, רמטכ"לים, שרים, חברי כנסת, אפילו שגריר ארצות הברית בישראל היה פה.

<דני מושיוב: היה פה שר הבינוי והשיכון.

<דני מושיוב: ויש פה עוד הרבה אנשים טובים שרתומים לנגב.

מירב בן ארי: אין מקום.

<דני מושיוב: הנה יש.

<דני מושיוב: בבקשה.

מירב בן ארי: בבקשה, מרגי, אנחנו נעשה את הציורים אחר כך.

מירב בן ארי: (בהמשך הסיור)

<סא"ל אשר: אולם הכנסים הוא עם 780 מקומות, הוא משמש אותנו, וזו פעם ראשונה שיש אולם מרשים כזה שיכול מפקד בה"ד להכניס את כל הבה"ד ולדבר.

<סא"ל אשר: השבוע פה, לצורך העניין, בלוח הזמנים של המקום ביום שני יש לנו הצגה לחיילים וביום רביעי יש פה את ההצגה 'גורודיש'.

<סא"ל אשר: לא רק מקרית ההדרכה, אנחנו מזמינים גם את כל היחידות מסביב, את צאלים, את ביסל"ח, את חיל האוויר שנמצא פה וכל מרחב הדרום מתכנס לפה.

<סא"ל אשר: קצין חינוך ראשי גם רואה את המקום, בימי ראשון הוא משמש את כל צה"ל שנע דרומה.

<עמירה חיים: כשאתם מביאים הצגות כמו גורודיש אתם מציעים את זה גם לתושבים בירוחם, למשל?

<סא"ל אשר: לצורך העניין, זו הצגה ראשונה שקורית פה, הזמנו את הזכיין, שהוא השותף שלנו פה, זה בשלב הזה.

<סא"ל אשר: בשלב הנוכחי עדיין לא אזרחים, כי עדיין אנחנו אתר בנייה עם איזה 800 פלסטינאים שבונים מסביב.

<סא"ל אשר: אבל עוד שנה, יש תכנית.

<קריאה: יש תכנית לירוחם, זה נקרא עיר תאומות, קהילות תואמות.

<סא"ל אשר: קהילות שכנות.

<סא"ל אשר: אני אזמין אתכם.