ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 300, 2016-03-07 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9), התשע"ו-2016.

משה גפני: יש שתי הצעות חוק.

משה גפני: האחת, הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון – מענק לעצמאי בעד הכנסה מפוקחת), התשע"ו-2016 של חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, אלי אלאלוף ורחל עזריה.

משה גפני: השנייה, הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מענק לעצמאי בעד הכנסה מפוקחת), התשע"ו-2016 של חבר הכנסת מיקי לוי.

משה גפני: אני מבקש למזג את שתי הצעות החוק.

משה גפני: הצעות החוק הללו נמצאות כבר בתוך החוק הממשלתי.

משה גפני: אני חושב שהן גם היוו קטלי

משה גפני: זטור מסוים ואני גם אמרתי למיקי לוי, אבל באמת הממשלה עשתה כאן חוק טוב שאני רוצה לאשר אותו.

משה גפני: אני מבקש מחברי הכנסת למזג את הצעות החוק עם הצעת החוק הממשלתית.

משה גפני: מי בעד אישור המיזוג?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד המיזוג – פה אחד

משה גפני: הצעות החוק מוזגו בהצעת החוק הממשלתית.

<ישי פרלמן: הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016 תיקון שם החוק בחוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי), התשס"ח-2007 (להלן – החוק העיקריׂ), בשם החוק "(מס הכנסה שלילי)" יבוא "(מענק עבודה)".

<ישי פרלמן: זה התיקון עליו דיברנו בישיבה הקודמת.

<ישי פרלמן: השם החדש אמור להבהיר שהחוק הזה בא כמענק בשל עבודה ולא כמשהו שלילי.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 1.

<ישי פרלמן: בסעיף 1(א) לחוק העיקרי – ההגדרה "בעל שליטה" ו"קרוב" – תימחק.

<ישי פרלמן: את הפסקה הזאת צריך לקרוא יחד עם פסקה (7) בעמוד הבא בה כתוב: "אחרי ההגדרה "הפקודה" יבוא: "קרוב" – קרוב כאמור בפסקאות (1), (3) ו-(4) להגדרה "קרוב" שבסעיף 88 לפקודה"".

<ישי פרלמן: אנחנו משנים את ההפניה של קרוב.

<ישי פרלמן: זאת בעצם הגדרה שהיא יותר חדשה.

משה גפני: מס הכנסה שלילי נמחק לגמרי?

<ישי פרלמן: המלים.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה אי אפשר לומר מס הכנסה שלילי, מענק עבודה?

<שגית אפיק: נאמר שיש לזה קונוטציה שלילית ואנשים לא רוצים לגשת לבקש את המענק.

רחל עזריה: אפשר להשאיר את זה בסוגריים.

משה גפני: גם אני חושב כך.

<יגאל ימיני: בסוגריים כתוב מס הכנסה שלילי.

משה גפני: אני בעד מענק עבודה, אבל להשאיר את מס הכנסה שלילי.

<יגאל ימיני: זה בסוגריים.

<יגאל ימיני: מס הכנסה שלילי יוצר קונוטציות שליליות אצל אנשים ואנחנו חושבים שזה מונע חלק מהפניות.

משה גפני: יהיה מענק עבודה.

<יגאל ימיני: המושג הזה גורם לקונוטציות שליליות.

רחל עזריה: גם זה וגם אנשים לא מבינים.

רחל עזריה: אתמול ישבתי עם שלושים נשים והסברתי להן את זה אבל הן לא הבינו מה זה אומר שלילי.

<רן מלמד: אני באמת חושב שמס הכנסה שלילי, אלה מלים לא נכונות.

<רן מלמד: יחד עם זאת, להשתמש רק ב"מענק עבודה", זה מטעה כי יש כל מיני מענקים אחרים שקשורים לעבודה.

<רן מלמד: אני מציע לומר מענק עבודה של רשות המסים או משהו בנוסח הזה, כדי לעשות לאנשים את החיבור כדי שיבינו.

<רן מלמד: באמת יש חשש מאוד גדול בכל מה שקשור גם לשלילי וגם למסים או לרשות המסים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נחליט בסוף.

<שגית אפיק: זה נמצא רק בכותרת?

<שגית אפיק: זה נמצא רק בשם החוק?

<עידית לב זרחיה: מבחינת מיתוג אנחנו הולכים על השם מענק עבודה כבר שנה ומנסים להטמיע אותו ולהחדיר אותו.

משה גפני: גם בחוברת שלכם כתוב בסוגריים מס הכנסה שלילי.

<עידית לב זרחיה: שם החוק לא השתנה.

<שגית אפיק: אם זה נמצא רק בשם החוק, אולי לקרוא לזה מענק עבודה של מס הכנסה שלילי, רק כדי שאנשים יעשו את החיבור כי בכל זאת זה קיים שנים.

<יגאל ימיני: כבר שנתיים אנחנו מנסים להטמיע את הנושא ואין בעיה עם זה.

משה גפני: נראה בהמשך.

<שגית אפיק: ישי הקריא את פסקה (1) בה בעל שליטה וקרוב, זו הגדרה שנמחקת.

<שגית אפיק: הסיבה שההגדרות נמחקות היא כיוון שבפסקה (7) בעמוד הבא, יש הגדרה חדשה לקרוב.

<שגית אפיק: הוא קפץ לשם והקריא את פסקה (7).

<ישי פרלמן: ההגדרה בסעיף 88 היא ההגדרה בה נשתמש עכשיו.

משה גפני: נגיע לזה ונראה.

<ישי פרלמן: במקום ההגדרה "הכנסה חודשית ממוצעת" יבוא: "הכנסה חודשית ממוצעת" – סך כל הכנסת העבודה של עובד בשנת המס, כשהוא מחולק במספר חודשי העבודה בפועל, ואם הייתה לעובד בשנת המס הכנסה מעסק או ממשלח יד – סך כל הכנסת העבודה בתוספת סך כל הכנסתו מעסק או ממשלח ידו באותה שנת מס, כשהסכום המתקבל מחולק במספר חודשי ההכנסה בפועל.

<ישי פרלמן: לעניין זה, "חודשי הכנסה בפועל" – 12 חודשים, ולגבי מי שפתח עסק או מי שהחל לעסוק במשלח יד במהלך שנת מס או שחדל לעסוק בעסקו או במשלח ידו במהלך שנת מס, לגבי אותה שנת מס – חודשי העבודה בפועל, בצירוף מספר החודשים שבהם העסק היה פעיל ושאינם חופפים לחודשי העבודה בפועל".

<ישי פרלמן: ההגדרה הזאת אמורה להביא לחישוב ממוצע של ההכנסה החודשית של העובד.

<ישי פרלמן: ההגדרה הקודמת לא כתבה את ההכנסה כפי שצריך ומבחינה מתמטית החישוב לא היה נכון.

<שגית אפיק: למה ההגדרה הקודמת לא חישבה את זה באופן נכון?

<שלומית ארליך: תן את הנוסחה.

<יגאל ימיני: את הנוסחה של המצב הקיים?

<שגית אפיק: גם וגם.

<יגאל ימיני: במצב הנוכחי התוצאה שמתקבלת היא לא נותנת את המצב הנכון, מתמטית.

<יגאל ימיני: אני אסביר.

<יגאל ימיני: במצב הנכון להיום, אדם שיש לו גם הכנסה מעסק וגם הכנסת עבודה, לפי לשון החוק לוקחים את הכנסת העבודה חלקי מספר חודשי עבודה בפועל, מקבלים תוצאה מסוימת, שמים אותה בצד.

<יגאל ימיני: לוקחים את ההכנסות מעסק חלקי מספר חודשי עבודה מעסק.

<שגית אפיק: ומחברים.

<שלומית ארליך: חלקי 12, לא חלקי הכנסה.

<יגאל ימיני: הכנסה מעסק, זה לא דווקא חלקי 12.

<יגאל ימיני: תלוי אם הוא פתח את העסק במהלך השנה או סגר אותו.

<שגית אפיק: חלקי החודשים בהם הוא עבד.

<יגאל ימיני: לרוב 12 חודשים.

<יגאל ימיני: אם הוא פתח או סגר את העסק במהלך השנה.

<יגאל ימיני: מתקבלת תוצאה מסוימת של הכנסה חודשית ממנה נגזר גובה המענק.

<יגאל ימיני: מדובר רק במקרים בהם יש הכנסה מעסק והכנסה מעבודה ביחד.

<יגאל ימיני: אדם שכיר שיש לו הכנסת עבודה בלבד, אין שום שינוי לגביו.

<יגאל ימיני: ההצעה לתיקון החוק אומרת קחו את ההכנסה מעבודה פלוס ההכנסה מעסק, זה במונה, חלקי מספר חודשי עבודה ופעילות עסקית, לא יותר מ-12 חודשים.

<יגאל ימיני: זה מה שזה אומר.

משה גפני: אם הוא עבד 12 חודשים.

<יגאל ימיני: אז זה לא משנה.

משה גפני: היה לו עסק במשך שישה חודשים.

<יגאל ימיני: 12 חלקי 12.

<יגאל ימיני: תמיד חלקי 12.

<יגאל ימיני: הבעיה נוצרת כאשר מדובר בחלק מהשנה.

<שגית אפיק: אתה עושה עכשיו ממוצע.

<יגאל ימיני: בדיוק.

<יגאל ימיני: ממוצע.

<ישי פרלמן: בהגדרה "הכנסה מעסק או משלח יד" אחרי "לחוק האמור" יבוא" ולרבות תגמול בעד ימי שירות במילואים המשתלם לפי פרק י"ב לחוק הביטוח הלאומי".

<ישי פרלמן: בהגדרה "הכנסת עבודה", בפסקה (3), בסופה יבוא "ולמעט תגמול בעד ימי שירות במילואים המשתלם לפי פרק י"ב לחוק הביטוח הלאומי".

<ישי פרלמן: בשני הסעיפים האלה אנחנו מוסיפים את התגמולים שמקבלים בעד שירות מילואים כהכנסה מעבודה והכנסה מעסק ומשלח יד, וכך הם ייכללו בתוך מנגנון חישוב המענק כמו שקורה היום עם מענק לידה שהוא בעצם תחליף להכנסה.

<שגית אפיק: היום מענק לידה זה הדבר היחיד?

<יגאל ימיני: לא מענק לידה.

<יגאל ימיני: דמי לידה.

<יגאל ימיני: מענק לידה לא נחשב כהכנסה.

<יגאל ימיני: בהגדרת חודש עבודה בפועל, מופיעה כבר תקופת מילואים.

<יגאל ימיני: במונה אין את ההכנסה.

<יגאל ימיני: אנחנו נוסיף את ההכנסה מדמי מילואים.

<יגאל ימיני: בהגדרה, במונה, היום זה לא הופיע אלא רק במכנה.

<שגית אפיק: הפסקה הראשונה היא לגבי עצמאי והפסקה השנייה היא לגבי שכיר.

<שגית אפיק: נכון?

<ישי פרלמן: נכון.

<ישי פרלמן: בהגדרה "חודש עבודה בפועל", אחרי "תקופת מחלה" יבוא "תקופת שבתון".

<ישי פרלמן: ההגדרה של חודש עבודה בפועל נותנת לנו את החודשים עבורם ישולם המענק.

<ישי פרלמן: המענק ישולם גם עבור חודשים של תקופת שבתון כי זה מחליף עבודה.

<ישי פרלמן: זה נחשב כאילו הוא עבד למרות שהוא היה בשבתון.

<שגית אפיק: זאת בעצם הטבה.

<ישי פרלמן: כן.

<ישי פרלמן: בהגדרה "עובד", הסיפה החל במלים "למעט יחיד שמתקיים בו אחד מאלה" – תימחק.

<שלומית ארליך: מה שנמחק זה "למעט יחיד שמתקיים בו אחד מאלה: היחיד קיבל הכנסת עבודה מאת קרובו.

<שלומית ארליך: היחיד קיבל הכנסת עבודה מאת חבר בני אדם שהיחיד או קרובו הם בעלי שליטה בו".

<שלומית ארליך: עכשיו תסביר את עניין ה-קרוב.

<שגית אפיק: מה היה היום לפי החוק לגבי עבודה אצל קרוב.

<ישי פרלמן: עד היום, על פי החוק, בגלל שאנחנו חששנו מתכנוני מס באמצעות עבודה אצל קרוב והכנסות פיקטיביות, כל מי שעבד אצל קרוב, אפילו חודש אחד במהלך השנה, לא היה מקבל מענק במשך כל השנה.

<ישי פרלמן: זה לא הוגן כי יש חודשים שברור לנו שזאת לא הכנסה פיקטיבית כי הוא לא עבד אצל קרוב ועבור החודשים האלה אנחנו רוצים לתת את המענק.

<ישי פרלמן: לכן קבענו מנגנון אחר שהוא בסעיף 4 בו נאמר: "בסעיף 2 לחוק העיקרי, ברישה, אחרי "חודש עבודה בפועל בשנת המס" יבוא "אשר בו לא קיבל הכנסת עבודה מאת קרובו"".

<ישי פרלמן: עבור החודשים הספציפיים בהם הוא עבד אצל הקרוב שלו, הוא לא יקבל את המענק אבל הוא יקבל עבור שאר החודשים.

משה גפני: בשאר החודשים, לפי החוק הקיים, הוא לא היה מקבל אפילו שהוא לא עבד אצל קרובו, ועכשיו הוא כן יקבל.

משה גפני: הוא לא יקבל רק עבור אותו חודש או אותם חודשים בהם הוא עבד אצל קרובו.

<יגאל ימיני: כשיש במקביל הכנסה מקרוב.

משה גפני: למה הוא לא מקבל כשהוא עובד אצל הקרוב?

<שגית אפיק: יכולה להיות פיקציה.

<יגאל ימיני: בדיוק.

משה גפני: אחרי שאתם פתוחים, אני שואל למה.

<ישי פרלמן: אנחנו פוחדים מהפיקציה שאדם עובד אצל הקרוב שלו, אצל אבא שלו, אצל אחותו.

משה גפני: מה זה קרוב?

<שלומית ארליך: בהגדרה החדשה הרחבתם את הקיים ביחס ל-קרוב.

<ישי פרלמן: לא.

<ישי פרלמן: צמצמנו את הקיים.

<שלומית ארליך: במקור ההגדרה של קרוב כללה בן זוג, אח או אחות, הורה, הורה הורה, צאצא וצאצאי בני זוג ובן זוג של כל אחד מאלה.

<שלומית ארליך: עכשיו אתם מבקשים לומר שיהיו כל אלה ובנוסף גם חבר בני אדם שבאחזקת אדם או קרובו, אדם המחזיק בו וחבר בני אדם מוחזק בידי אדם המחזיק בו ונאמן.

<ישי פרלמן: נכון.

<יגאל ימיני: לפני כן היה בעל שליטה.

<ישי פרלמן: זה היה בתוך הגדרת בעל שליטה.

<ישי פרלמן: זה לא שהוספנו את זה אלא הסעיף הזה הוא החלפה של בעל שליטה.

<ישי פרלמן: זה בעצם אומר שאם אני שולט בחברה והחברה משלמת לי כסף, משכורת, אני בעצם משלם לעצמי.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: את מי אתם מוסיפים?

<ישי פרלמן: אנחנ ו לא מוסיפים.

משה גפני: יש את הקרובים הקיימים בחוק.

<ישי פרלמן: נכון.

משה גפני: הרשימה הארוכה ששלומית הקריאה.

<ישי פרלמן: נכון.

<ישי פרלמן: זה קיים היום.

משה גפני: וזה נשאר.

<ישי פרלמן: נשאר.

משה גפני: מה אתם מוסיפים?

<ישי פרלמן: היום בחוק יש גם בעל שליטה ואת זה אנחנו מחליפים בפסקה (3) שמדברת על חבר בני אדם.

<ישי פרלמן: בעל שליטה זאת הגדרה שקיימת היום בחוק.

<יגאל ימיני: סעיף 88 פסקה (3).

<ישי פרלמן: הגדרה של בעל שליטה היא: מי שמחזיק במישרין או בעקיפין לבדו או ביחד עם קרובו בעשרה אחוזים לפחות מהון המניות.

רועי פולקמן: קרוב של בעל שליטה, גם הוא לא יוכל?

<יגאל ימיני: כן.

<שגית אפיק: למה בדברי ההסבר כתבתם שזאת הגדרה רחבה יותר אם אתם לא מרחיבים?

<שגית אפיק: יש טעות בדברי ההסבר.

<ישי פרלמן: יש טעות.

<ישי פרלמן: זה גם השתנה מאז פרסום התזכיר, בעקבות ההערות.

<ישי פרלמן: אנחנו שינינו את זה.

<ישי פרלמן: המחיקה של פסקה (2) הופכת את זה להיות לא מרחיב יותר אלא ממעט.

<ישי פרלמן: בנוסח המקורי זה היה כל סעיף 88 והיום אלה רק פסקאות (1), (3) ו-(4).

<שגית אפיק: בואו נחדד.

<שגית אפיק: נשארת הגדרת קרוב כמו שהיא הייתה.

<שגית אפיק: הוספתם לזה את מה שכבר היה, כיוון שבהגדרה הקודמת של קרוב היה גם את הנושא של בעל שליטה.

<שגית אפיק: אם הקרוב מחזיק בחבר בני אדם והאדם שזכאי למענק עבודה עובד בחברה הזאת, באותו חבר בני אדם, עבור אותם חודשים הוא עדיין לא יהיה זכאי.

<שגית אפיק: אבל בעצם לא הרחבתם את ההגדרה של קרוב.

<שגית אפיק: זה שינוי לעומת התזכיר ולכן דברי ההסבר לא נכונים.

<ישי פרלמן: כן.

<ישי פרלמן: אפילו צמצמנו כי בבעל השליטה הקודמת צריכים להיות רק עשרה אחוזים וכאן צריכים להיות יותר, 25 אחוזים.

משה גפני: פנה אלי מישהו, אבל הוא לא היחיד, ואמר שאם אישה – אני אומר אישה כי במקרה מדובר באישה - עובדת במשרד רואה חשבון, אבא שלה, קרוב מדרגה ראשונה, שותף במשרד.

משה גפני: יש לו מניות אבל יש לו מניות בסדרי גודל כאלה שאין לו יכולת לשכנע או להשפיע על ההחלטה.

<שגית אפיק: עכשיו עד 25 אחוזים.

<שגית אפיק: מעל 25 אחוזים.

משה גפני: מעל 25 אחוזים היא לא תקבל מס הכנסה שלילי.

משה גפני: אני חושב שזה עונה.

<שגית אפיק: גם אני חושבת.

משה גפני: מעל 25 אחוזים, באמת כבר יש השפעה שיכולה לשנות החלטות.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: תמשיך.

<ישי פרלמן: אחרי ההגדרה "הפקודה" יבוא: ""קרוב" – קרוב כאמור בפסקאות (1), (3) ו-(4) להגדרה "קרוב" שבסעיף 88 לפקודה".

<ישי פרלמן: במקום כותרת פרק ב', יבוא: "פרק ב': מענק לעובד שכיר".

<ישי פרלמן: כאן מושמט מס הכנסה שלילי, בעקבות תיקון שם החוק.

<שגית אפיק: אלה בעצם שני התיקונים, כאן ובשם החוק.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 2 בסעיף 2 לחוק העיקרי, ברישה, אחרי "חודש עבודה בפועל בשנת המס" יבוא "אשר בו לא קיבל הכנסת עבודה מאת קרובו".

<ישי פרלמן: בסעיף 3 לחוק העיקרי - ברישה, במקום "לפי סעיף 2" יבוא "לפי פרק זה".

<ישי פרלמן: זה תיקון טכני והוא נובע מהוספת סעיף 6(ב) אליו נגיע בהמשך.

<ישי פרלמן: בפסקה (1), אחרי "דירת מגורים יחידה" יבוא "ואינה דירת מגורים שחלות לגביה הוראות סעיף 9(ג1ג)(2)(ב) לחוק מיסוי מקרקעין" ובמקום הסיפה החל במלים "לעניין זה "דירת מגורים" יבוא: "לעניין זה – "דירת מגורים" כהגדרתה בסעיף 9(ג) לחוק מיסוי מקרקעין.

<ישי פרלמן: "זכות במקרקעין" – כהגדרתה בחוק מיסוי מקרקעין".

<ישי פרלמן: יש כאן שני תיקונים שמהווים הקלה.

<ישי פרלמן: ככלל, אדם שיש לו זכות במקרקעין שהיא לא דירת מגורים, לא זכאי למענק אבל אדם שיש לו דירת מגורים אחת, יכול להיות זכאי למענק.

משה גפני: אפילו שיש לו מגרש?

<ישי פרלמן: לא.

<ישי פרלמן: אם יש לו מגרש ודירת מגורים, הוא לא זכאי.

<ישי פרלמן: אם יש לו רק דירת מגורים אחת, הוא זכאי.

<ישי פרלמן: בדיוק בדומה לחוק מיסוי מקרקעין.

<יגאל ימיני: במצב הנוכחי היום, אדם שיש לו דירת מגורים יחידה, זה בסדר, אבל אם יש לו בנוסף מעל חמישים אחוזים זכות במקרקעין, זה יכול להיות מגרש, חנות, דירה, הוא לא יקבל את המענק מהסיבה שיש לו מספיק נכסים והוא פחות זקוק למענק.

<יגאל ימיני: תיקון החקיקה אומר שיש לי דירה, אני רוצה להרחיב אותה כי המשפחה גדלה, יש אפשרות בסעיף 9(ג) לחוק מקרקעין לדירה חלופית.

<יגאל ימיני: יראו אותך כבעל דירת מגורים יחידה.

<יגאל ימיני: אמרנו שנעביר את זה למס הכנסה שלילי.

<יגאל ימיני: אדם שקונה דירה חלופית ומיסוי מקרקעין רואה אותו כבעל דירת מגורים יחידה, נראה אותו גם בחוק שלנו כבעל דירת מגורים יחידה למרות שיש לו שתי דירות.

<שגית אפיק: עכשיו זה יתקצר בעקבות ההצעה האחרת.

משה גפני: הוא מוכר את הדירה.

<יגאל ימיני: את הדירה שהיא לא בשימוש.

<יגאל ימיני: הוא מתחייב.

משה גפני: אנחנו מדברים על 24 חודשים.

<יגאל ימיני: בדיוק.

<יגאל ימיני: דירה חלופית.

רועי פולקמן: אולי התקופה תקוצר.

משה גפני: לא תקוצר.

רועי פולקמן: אולי תוארך לשלוש שנים.

משה גפני: גם לא תוארך.

משה גפני: לא תקוצר ולא תוארך.

משה גפני: על כל פנים, כאן זה שנתיים.

משה גפני: כל הכבוד לכם.

<שגית אפיק: כאן זה מפריע לסעיף שם.

<רן מלמד: אדוני, אנחנו מתנגדים לסעיף הזה וברשותך אני אסביר למה.

<רן מלמד: יש לא מעט מקרים בהם יש משפרי דירות שרוכשים דירה ומשכירים את הדירה השנייה שברשותם כדי שהיא תסייע בתשלום המשכנתא.

<רן מלמד: בצורה הזאת הם לא יהיו זכאים למענק עבודה למרות שהחוק בכלל לא מדבר על שום דבר, חוץ מעידוד אנשים לצאת לעבוד.

רועי פולקמן: יהיו להם באופן קבוע שתי דירות.

<רן מלמד: יש לו דירה של שני חדרים שעוזרת לו לשלם את המשכנתא שהוא צריך ולכן אין שום קשר בין זה לבין היכולת שלו לצאת לעבודה ולקבל את המענק.

<רן מלמד: זה לערבב כאן שני דברים שאינם קשורים אחד לשני, פשוט כדי לחסוך עוד קצת כסף לממשלה.

רועי פולקמן: לא, זה לא לחסוך.

רועי פולקמן: המטרה היא להוציא מעוני ולדייק את השימוש בכסף.

רועי פולקמן: המטרה היא לדייק ולהוציא מעוני אנשים.

<רן מלמד: כמי שמלווה את החוק הזה מתקופת הפיילוט שלו, אני חייב להגיד לך מהניסיון.

<רן מלמד: עוד מעט תתחיל לדבר על החוק הזה לא ברמות של הכנסה אלא במבחן תעסוקה אחר בכלל.

רועי פולקמן: המטרה היא להוציא מעוני.

רועי פולקמן: דיברנו על זה.

משה גפני: רן, אני מסכים אתך.

משה גפני: אתה רוצה, אני אניח הצעת חוק.

משה גפני: אני אבקש מרועי שיסכים לחתום אתי.

משה גפני: אנחנו הגענו ליום הזה שאנחנו מעבירים את החוק ואתה יכול להתגאות בו.

משה גפני: זה חוק מצוין.

<רן מלמד: אני מתגאה בו.

משה גפני: השאלה היא אם אנחנו נתחיל עכשיו לעשות שינויים דרמטיים, ואני בעד שינויים ואכן בוועדה אני עושה הרבה שינויים.

משה גפני: גם בחוק ההוא אני רוצה שאם למישהו יש דירה שנייה אבל העלות שלה היא שליש מאשר העלות של דירה רגילה, היא לא תיחשב כדירה שנייה בשום מקרה.

<שגית אפיק: אגב, אז זה ישפיע גם כאן.

משה גפני: נכון.

<רן מלמד: אני אשתדל למתן את הערותיי.

משה גפני: אני מסכים אתך.

משה גפני: אני מציע לא להעלות את זה כאן.

משה גפני: טוב שהעלית, זה רשום בפרוטוקול, ואני גם מוכן להניח הצעת חוק כזאת.

<ישי פרלמן: בתיקון אנחנו מרחיבים את ההגדרה של דירת מגורים כך שגם אם יש לך לדוגמה קבוצת רכישה שקנתה מגרש והולכת לבנות עליו דירת מגורים, גם זה ייחשב כדירת מגורים והוא יוכל לקבל את המענק אפילו שיש לו שטח ולכאורה לא דירה.

<ישי פרלמן: פסקה (3) – תימחק.

משה גפני: מה אומרת פסקה (3)?

<יגאל ימיני: "סך כל הכנסת עבודה שלא בשנת המס מחולק במספר חודשי עבודה בפועל של עובד בשנת המס נמוך מ-2,070 שקלים".

<שגית אפיק: אולי צריך לקרוא את זה עם הסעיף הבא כי זה יהיה יותר ברור.

<ישי פרלמן: לא.

<ישי פרלמן: נוספה פסקה שאין לה משמעות כי אי אפשר לקבל את המענק אם לא מרוויחים את הסכום הזה במשך חודש.

<ישי פרלמן: אדם שמרוויח פחות מהסכום הזה, בכל מקרה לא יהיה זכאי למענק ולכן הפסקה הזאת לא נצרכת.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 6 בסעיף 6(א) לחוק העיקרי, במקום הסיפה החל במלים "כך שבכל מקום" יבוא "כך שבכל מקום, המלים "שמלאו לו 55 שנים" – יימחקו.

<ישי פרלמן: במקום "2,060 שקלים חדשים" ו"3,590 שקלים חדשים" יבוא "סכום כאמור כשהוא מוכפל במקדם" ובמקום "1,200 שקלים חדשים" יבוא "4,790 שקלים חדשים בניכוי המכפלה של 3,590 שקלים חדשים במקדם".

משה גפני: למה קבעתם את הסכומים האלה?

משה גפני: זה בסדר, אבל למה קבעתם אותם?

<שגית אפיק: תסביר בכלל על מי חל הסעיף הזה.

<ישי פרלמן: הסעיף הזה חל על אנשים שנקבע להם שכר מינימום מותאם, שזה אומר שזה שכר מינימום שהוא יותר נמוך משכר המינימום בשוק.

<ישי פרלמן: כדי שהם יוכלו להיכנס למהלך, אפילו שהם מרוויחים פחות כסף, התאמנו את הסכומים של המענק לשכר שלהם.

<ישי פרלמן: כלומר, מי שמרוויח חמישים אחוזים משכר המינימום במשק, הוא כבר ייכנס למענק אפילו אם הוא מרוויח חמישים אחוזים מהסכום שמזכה בקבלת המענק.

<ישי פרלמן: עשינו את ההתאמה.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: בסדר.

<ישי פרלמן: החלפת סעיף 6א במקום סעיף 6א לחוק העיקרי יבוא: "6א.

<ישי פרלמן: מענק מוגדל לאם עובדת על אף האמור בסעיפים 2, 4, 5 ו-6, עובדת שהיא אם לילד אחד או יותר, הזכאית למענק לפי הסעיפים האמורים, תהיה זכאית למענק בשיעור של 150 אחוזים מהמענק שחושב לי הסעיפים האמורים.

<ישי פרלמן: על אף הוראות סעיף קטן (א) על עובדת שהיא הורה יחיד כמשמעותו בסעיף 6ב, יחולו הוראות הסעיף האמור".

<ישי פרלמן: זה סעיף שהיום חל על אם חד הורית, אב חד הורי ואם לילדים.

<ישי פרלמן: בגלל שאנחנו מסדירים את כל העניין של הורים יחידים בסעיף 6ב הבא, הסעיף הזה עכשיו יחול רק על אם.

רועי פולקמן: יש הפרדה בין אב לאם.

רועי פולקמן: 6ב זה על הורה ו-6א זה רק על אם.

<יגאל ימיני: סעיף 6א מתייחס לאימהות.

משה גפני: הסבר.

רועי פולקמן: למה יש פיצול?

<יגאל ימיני: התיקון בסעיף 6א מתייחס אך ורק לאימהות עובדות.

<יגאל ימיני: סעיף 6ב מתייחס לנשים וגברים חד הוריים בלבד.

משה גפני: מה ההבדל?

<יגאל ימיני: אישה עובדת נשואה.

<יגאל ימיני: סעיף 6ב מתייחס לנשים וגברים חד הוריים בלבד.

<ישי פרלמן: זה סעיף שמעודד עבודת נשים.

<יגאל ימיני: זה בעקבות המלצת ועדת טרכטנברג שהגדילה את המענק בשיעור של 150 אחוזים לנשים ולגברים חד הוריים.

משה גפני: אישה עובדת, מצבה טוב יותר מבחינת מס הכנסה שלילי מאשר גבר עובד.

רועי פולקמן: במטרה לתת תמריץ.

משה גפני: אני בעד.

<יגאל ימיני: מבחינת גובה המענק.

רועי פולקמן: היא תקבל יותר.

רחל עזריה: כבר היום היא מקבלת יותר.

<רן מלמד: זה קיים היום.

רחל עזריה: בעקבות המלצת ועדת טרכטנברג.

<רן מלמד: אתם צריכים להשתמש במונח הורה עצמאי כי אחרת תסתבכו עם כל מיני ארגוני גברים.

<רן מלמד: הם כבר מריצים תביעות.

רועי פולקמן: ההגדרה הורה יחיד או הורה עצמאי שונתה?

<רן מלמד: אין יותר חד הורי.

רועי פולקמן: כתוב הורה יחיד.

<רן מלמד: יש הורה עצמאי.

רועי פולקמן: מה ההבדל.

<רן מלמד: אין הבדל.

<רן מלמד: קבעו הגדרה יותר גרועה למשהו שהיה.

רועי פולקמן: אולי נתקן את זה בניסוח בחוק.

<רן מלמד: לדעתי צריך לתקן בניסוח בחוק.

<ישי פרלמן: זה קשור לסעיף הבא, ל-6ב.

<ישי פרלמן: אני יכול להסביר.

<ישי פרלמן: אנחנו חשבנו על זה הרבה במהלך השבועיים-שלושה האחרונים.

<ישי פרלמן: הבעיה היא שבפקודה המונח הוא לא הורה עצמאי וההגדרות שם הן מעט שונות.

<ישי פרלמן: האמת היא שההגדרות בפקודה יותר מקלות מאשר ההגדרות של הורה עצמאי.

<ישי פרלמן: לא שינו את ההגדרה פקודת מס הכנסה.

<ישי פרלמן: כאן אנחנו מסתמכים על מאגר הנתונים בפקודת מס הכנסה.

<ישי פרלמן: לכן, אם רוצים לעשות תיקון, לא כאן.

<ישי פרלמן: כאן זה לא המקום כי כאן אנחנו צריכים להסתמך על ההגדרות.

<ישי פרלמן: חשבנו על זה הרבה במהלך השבועיים האחרונים.

<רן מלמד: אנחנו אוהבים יותר את ההגדרה הורה יחיד מאשר הורה עצמאי.

משה גפני: הסבר.

<ישי פרלמן: שאלו אותי לגבי 6ב.

<שגית אפיק: רגע, לפני 6ב.

<שגית אפיק: אני מבינה שאת החוק של חד הורים שינו והיום קוראים לזה הורה עצמאי.

<שגית אפיק: כבר אין הורה חד הורי בישראל?

<שגית אפיק: אין הגדרה כזאת.

<שגית אפיק: למה אתם ממשיכים להשתמש בהגדרה הזאת?

<ישי פרלמן: קיימת הגדרה כזאת.

<שגית אפיק: בפקודת מס הכנסה כי שם לא רציתם לתקן בעקבות החוק הזה?

<ישי פרלמן: נכון.

<שגית אפיק: למה שם לא רציתם לתקן?

<ישי פרלמן: ההגדרות הן מעט שונות.

<ישי פרלמן: מבחינה תפעולית, זה תיקון מאוד גדול.

<ישי פרלמן: אפשר לדבר על זה.

<שגית אפיק: למה הם לא רוצים לתקן את זה שם?

<רן מלמד: אנחנו מעדיפים את זה הורה יחיד.

<רן מלמד: אם אפשר להשאיר את זה כך, זה עדיף.

רועי פולקמן: כתוב הורה יחיד.

<רן מלמד: לפי רשות המסים, אין התנגשות עם החוק.

<שגית אפיק: מה ההבדל בין הורה עצמאי להורה יחיד או חד הורי?

<שגית אפיק: אין הבדל במהות.

<רן מלמד: החוק הוא חוק שנוצר על ידי ארגוני גברים שכל הזמן אמרו אימהות חד הוריות.

משה גפני: למה אתם מתנגדים לומר הורה עצמאי?

<רן מלמד: זה לא קשור לעצמאות.

<רן מלמד: אין קשר לעצמאות.

משה גפני: לכאורה הם צודקים.

משה גפני: למה צריך לשנות את זה?

<רן מלמד: לכן טענו שהחוק היה מיותר.

משה גפני: לא החוק.

משה גפני: המינוח.

<רן מלמד: המינוח נקבע בחוק.

<שגית אפיק: היום קוראים הורה עצמאי.

<שגית אפיק: כמו שעכשיו אתה משנה את מס הכנסה שלילי למענק עבודה.

<שגית אפיק: אתם מבקשים להשאיר את זה כאן כמו שזה קיים במס הכנסה.

משה גפני: אני כבר התבלבלתי.

משה גפני: מה מבקשים לעשות כאן?

<שגית אפיק: תוקן החוק המרכזי שעוסק בחד הורים וזה נקרא הורה עצמאי.

<שגית אפיק: בפקודת מס הכנסה נשאר הורה חד הורי ולכן הם מבקשים שכאן גם יישאר הורה חד הורי.

<יגאל ימיני: כמו בפקודה.

<ישי פרלמן: יש כאן איזשהו תיקון שצריך לעשות כי ההגדרה שלנו לא טובה.

<ישי פרלמן: אני אקריא את התיקון.

<ישי פרלמן: הוספת סעיף 6ב אחרי סעיף 6א לחוק העיקרי יבוא: "6ב.

<ישי פרלמן: הוראות מיוחדות לגבי עובד שהוא הורה יחיד על אף הוראות סעיף 2, עובד שהוא הורה לילד אחד או יותר הנמצאים אצלו ושכלכלתם עליו, החי בנפרד מההורה השני ואין לו בן זוג לרבות ידוע בציבור - - -

<שלומית ארליך: בעצם כאן אתה מבקש להכניס את המלים "לא בן זוג לרבות אדם אחר הידוע בציבור כבן זוגו".

<ישי פרלמן: כן.

<שלומית ארליך: תסביר למה אתם מבקשים להכניס את זה.

<ישי פרלמן: כי על פי הנוסח של הצעת החוק כרגע, מי שמתחתן בשנית, נכנס לגדר ההגדרה של הורה יחיד והוא נשוי בשנית.

<ישי פרלמן: אנחנו לא רוצים שהוא ייכנס לתוך ההגדרה של הורה יחיד.

משה גפני: בזה אתם מחמירים.

<ישי פרלמן: מהנוסח של הצעת החוק.

<ישי פרלמן: לא מהחוק.

<שגית אפיק: זאת בקשה שעכשיו אתה מבקש.

<ישי פרלמן: עכשיו אני מבקש כי טעינו בהצעת החוק.

משה גפני: אתם לא טעיתם.

משה גפני: יכולה להיות עם זה בעיה.

משה גפני: הבעיה תהיה אם אדם ירצה מס הכנסה שלילי, לפי מה שאתם מציעים עכשיו אחרי תיקון הטעות כפי שאתם קוראים לזה, הוא פשוט לא יינשא אלא הוא יחיה עם האישה.

<ישי פרלמן: לא.

<ישי פרלמן: הפוך.

<ישי פרלמן: הוא כן יינשא.

משה גפני: הוא לא יינשא.

משה גפני: לפני עשרים שנים הייתה לנו בעיה עם אלמנות צה"ל ואנחנו תיקנו את החוק.

משה גפני: נדמה לי שאיציק מרדכי היה שר הביטחון.

משה גפני: היו כאלה שנישאו אבל לא אמרו לאף אחד שהן נישאו.

משה גפני: אני חושש גם כאן מדבר כזה.

משה גפני: לכן אני חושב שלא טעיתם.

משה גפני: המושכל הראשון שלכם הוא הנכון.

<ישי פרלמן: אנשים שחיים ביחד, לא ייחשבו.

משה גפני: אתה לא יודע שהם חיים ביחד.

משה גפני: הם לא אומרים לך בשום מקום.

משה גפני: מה הטרגדיה אם זה יישאר כמו שכתבתם בהתחלה?

משה גפני: מה הולך לקרות?

משה גפני: מדובר על אדם שאשתו נפטרה והוא אלמן או שהוא התגרש, הוא מגדל את ילדיו ועכשיו הוא התחתן.

משה גפני: אלה לא הנישואים הראשונים שהם חיו ביחד אלא מדובר על משהו אחר לגמרי ואני חושב שצריך להשאיר את זה.

<גבריאלה הילברון: ידוע בציבור לא ייחשב חד הורי ובן אדם שנשוי כן ייחשב חד הורי?

<גבריאלה הילברון: זאת תהיה התוצאה?

<ישי פרלמן: על פי הצעת החוק, כן.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: גם אם הוא התחתן בשנית.

משה גפני: תסכימו לזה.

משה גפני: זה סתם.

משה גפני: יהיה כאן אבסורד שאני לא יכול להעביר אותו.

<גבריאלה הילברון: אני יכולה להבהיר מה אמרתי?

משה גפני: היית ברורה לגמרי.

משה גפני: את רוצה שאני אסביר אותך?

משה גפני: אם אני אסביר אותך, אני אומר כאן כל מיני מלים שעדיף שאני לא אומר אותן.

<רן מלמד: אני רוצה רק לחזק אותך.

<רן מלמד: אני מסכים אתך לגמרי.

משה גפני: תשאירו את זה.

משה גפני: ישי, תשאירו את זה.

<ישי פרלמן: מה זה אומר תשאירו?

משה גפני: הכוונה שאם בן אדם התאלמן או התגרש והוא חד הורי והוא מקבל מס הכנסה שלילי או איך שנקרא לזה בסוף, אם הוא התחתן אחר כך, הוא נשאר עם זה, כמו שאתה משאיר ידוע בציבור.

<גבריאלה הילברון: אם לא יתקנו את זה, ידוע בציבור הוא לא חד הורי.

משה גפני: זה יביא לפתח רע.

משה גפני: אנחנו לא מדברים על הרבה מאוד אנשים אבל התוצאה תהיה שלפחות חלק מהם יחיו בלי חופה וקידושין.

רועי פולקמן: אדם שמתחתן עדיין ייחשב חד הורי?

משה גפני: לא חד הורי.

משה גפני: הוא יקבל מס הכנסה שלילי.

משה גפני: זה בנוסח המקורי.

<רן מלמד: הכוונה היא שהוא יקבל את הגבוה, את ה-150 אחוזים.

<שגית אפיק: ישי, מה אתם התכוונתם במקור?

<שגית אפיק: עזוב את התיקון שעכשיו אתה מבקש.

<שגית אפיק: מה התכוונתם במקור?

<ישי פרלמן: מי שנישא בשנית או שיש לו בן זוג חדש, ידוע בציבור, הוא לא ייחשב חד הורי ולא יקבל את המענק.

משה גפני: המשמעות תהיה שאנשים פשוט לא יתחתנו.

משה גפני: מה חשבתם בהתחלה?

<ישי פרלמן: מה שחשבנו בהתחלה זה מה שאני אומר עכשיו.

<ישי פרלמן: אדם שמתחתן בשנית או שיש לו ידוע בציבור חדש, הוא לא יהיה זכאי למענק.

<שגית אפיק: אבל הניסוח שלכם היה לוקה בחסר ובעצם החלתם את זה רק על מי שיש לו ידוע בציבור.

<שגית אפיק: זאת אומרת, הוא לא יהיה זכאי.

<שגית אפיק: לכאורה לפי הנוסח המקורי שלכם, מי שנישא בשנית, כן יהיה זכאי.

<שגית אפיק: חד הורי יהיה זכאי ל-150 אחוזים.

רועי פולקמן: אבל הוא כבר לא חד הורי.

<שגית אפיק: אבל לפי הנוסח המקורי שלהם, בלי התיקון שעכשיו הוא מבקש להכניס.

<שגית אפיק: הוא אומר שהייתה להם טעות בנוסח והם מבקשים לתקן.

רועי פולקמן: אבל מה ההיגיון?

<רן מלמד: אני אסביר לך.

<רן מלמד: למשל, דוגמה של אם חד הורית שאני מסייע לה בשנים האחרונות.

<רן מלמד: היא גרושה ואם לשלושה ילדים.

<רן מלמד: היא קיבלה מזונות מבעלה באמצעות ההוצאה לפועל כי הוא לא רצה לשלם.

<רן מלמד: היא הכירה גבר והוא גרוש עם שלושה ילדים.

<רן מלמד: הוא משלם מזונות לגרושתו, חלק נכבד מהכנסתו.

<רן מלמד: היא היום, אם היא מתחתנת אתו, מפסידה את המענק של ה-150 אחוזים שמבחינתה הוא קריטי כדי שהם יוכלו לגדל ביחד את הילדים.

<גבריאלה הילברון: היא חיה אתו.

<גבריאלה הילברון: הוא ידוע בציבור שלה.

רועי פולקמן: זה מה שרוצים לשנות.

<רן מלמד: זה בדיוק מה שאני רוצה לתקן.

משה גפני: הם ידועים בציבור כשיש להם הטבות, אבל במקרה הזה הם לא יהיו ידועים בציבור.

<רן מלמד: הרצון הוא לומר להם שלא יהיו ידועים בציבור.

משה גפני: התהליך שרן מתאר הוא תהליך נכון שעלול לקרות.

משה גפני: שני בני הזוג האלה אותם הוא תיאר, הם לא יהיו ידועים בציבור .

משה גפני: הם יקבלו מס הכנסה שלילי ואם ישאלו אותם אם הם נשואים, הם יאמרו לא.

משה גפני: לכן הנוסח המקורי שלכם הוא הנכון.

רועי פולקמן: אני חושב שזה נוסח לא נכון וזה משתי סיבות.

רועי פולקמן: ראשית, אני רוצה לדבר רגע על המהות של התיקון הזה.

רועי פולקמן: המהות של התיקון הזה אומרת שאנחנו מגדילים את מענק העבודה, מס הכנסה שלילי, לאימהות חד הוריות בעיקר כי אנחנו חושבים שיש מקום לתת לאם חד הורית שאין שם שני ראשי משק בית שיכולים לפרנס.

משה גפני: זה בסדר.

רועי פולקמן: ברגע שיש שני ראשי משק בית, גם אם הם ידועים בציבור וגם אם הם נשואים, אין לזה מהות.

משה גפני: למה אתה חוזר לידוע בציבור כל הזמן?

משה גפני: אני הבנתי את זה גם בלי שתגיד.

רועי פולקמן: אני אומר שבמהות זה לא הגיוני לתת לא לידועים בציבור ולא לנשואים או לאנשים שחיים ביחד, אם היינו יכולים לדעת על כך, את המענק המוגדל הזה לחד הוריות.

רועי פולקמן: לכן זה לא הגיוני לתת את זה לאנשים נשואים, על פי חוק.

רועי פולקמן: זה פשוט לא סביר.

רועי פולקמן: גם אם הם נשואים בשנית, זה לא סביר.

משה גפני: אותו גבר עליו אנחנו מדברים עכשיו שנישא בשנית, מה הוא מקבל כחד הורי?

רועי פולקמן: אותו הדבר.

משה גפני: 150 אחוזים.

משה גפני: ברגע שהוא נישא בשנית, מה הוא מקבל?

<יגאל ימיני: מאה אחוזים מענק.

<יגאל ימיני: צריך להזכיר שכל הנשים מקבלות 150 אחוזים ולא משנה מה המצב.

<שגית אפיק: נשים ימשיכו לקבל 150 אחוזים.

<שגית אפיק: רציתם לעודד נשים לצאת לעבודה.

משה גפני: אפילו אם היא נישאה.

<יגאל ימיני: נכון.

<יגאל ימיני: זה סעיף 6א.

<ישי פרלמן: אני רוצה להדגיש שהורה עצמאי אומר בדיוק אותו הדבר.

משה גפני: מה נענה לגברים?

משה גפני: מה נגיד להם?

משה גפני: למה הם לא?

<ישי פרלמן: הם מקבלים את המענק.

משה גפני: למה אישה כן?

<יגאל ימיני: בואו לא נשכח שאישה שמתגרשת, יש לה בעל גרוש וגם הוא מקבל 150 אחוזים אם הילדים אצלו.

משה גפני: דבר על האלמנה.

משה גפני: אישה התאלמנה.

משה גפני: היא ממשיכה לקבל 150 אחוזים.

משה גפני: היא נישאת בשנית.

<יגאל ימיני: היא מקבלת.

משה גפני: הגבר התאלמן מאשתו?

משה גפני: מקבל 150 אחוזים.

משה גפני: הוא נישא בשנית.

<יגאל ימיני: לא יקבל.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה ההבדל ביניהם?

<גבריאלה הילברון: כוונתו של החוק הייתה גם לעודד נשים לצאת לעבודה.

משה גפני: ולמה לא גברים?

משה גפני: מה יעשו הגברים?

<עידית לב זרחיה: הם מקבלים מאה אחוזים.

משה גפני: זה שהם מקבלים מאה אחוזים, הבנתי.

משה גפני: אני שואל למה הם לא.

משה גפני: מה אני אגיד להם?

<גבריאלה הילברון: החוק מיועד לעודד את שני המינים לצאת לעבודה אבל לעודד נשים יותר.

משה גפני: אם לעודד נשים יותר, היה צריך לתת לנשים חד הוריות 170 אחוזים ולגברים חד הוריים 130 אחוזים.

משה גפני: לא עשו את זה.

משה גפני: אמרו שכולם אותו הדבר.

משה גפני: שניהם חד הוריים, שניהם מקבלים 150 אחוזים.

משה גפני: מה קרה טכנית ברגע שהם נישאו?

משה גפני: העול על הגבר הוא יותר, הוא פחות?

משה גפני: כשהכנתם את החוק ישבתם עם פסיכולוג?

משה גפני: מה ההבדל?

משה גפני: הרי כולם שווים.

<ישי פרלמן: יש כאן בלבול.

משה גפני: לא בלבול.

משה גפני: הבנו לגמרי.

<ישי פרלמן: הורה עצמאי, הוא עושה שני דברים.

<ישי פרלמן: קודם כל, הוא מגדיל את המענק של הגבר ממאה אחוזים ל-150 אחוזים.

<ישי פרלמן: דבר שני שהחוק עושה, והוא עושה את זה גם לנשים, הוא מגדיל את הטווח שבו מקבלים את המענק בין 2,000 ל-6,000 שקלים, מ-1,000 עד 10,000 שקלים.

משה גפני: אתה חוזר על זה כמה פעמים.

משה גפני: אתה נהנה מזה.

משה גפני: גם אנחנו נהנים אבל השאלה כאן היא אחרת לגמרי.

<ישי פרלמן: אם יחידה מקבלת יותר מאשר אישה נשואה.

משה גפני: גם גבר יחיד.

משה גפני: אותו הדבר.

<יגאל ימיני: לגבר או לאישה חד הורית, יש קושי רב ביציאה לעבודה.

<יגאל ימיני: היא יוצאת מאוחר, חוזרת מוקדם, המשרה שלה יותר נמוכה.

<שגית אפיק: השאלה היא מה ההבדל.

<יגאל ימיני: הנטל הכלכלי על זוג נשוי פחות קשה.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: מה שאתם מציעים, זאת הצעה מצוינת.

משה גפני: אני שואל מה קרה לגבר או לאישה ברגע שהם הפסיקו להיות חד הוריים והתחתנו.

משה גפני: מה קרה.

<יגאל ימיני: האישה תמשיך לקבל 150 אחוזים.

משה גפני: לא.

משה גפני: מה שאתם מציעים אני יודע.

משה גפני: תגידו לי רק מה קרה.

משה גפני: אני המחוקק.

<שרית פרסי: הם נהיו משפחה.

משה גפני: האישה משפחה והבעל משפחה.

<יגאל ימיני: הנטל הכלכלי פחות קשה.

משה גפני: מה שאתם אומרים על האישה, תגידו על הבעל.

<גבריאלה הילברון: מה עם זוג שלא היה נפרד והתחתן שוב?

<גבריאלה הילברון: המצב הוא אותו מצב.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מה ההבדל?

<גבריאלה הילברון: זוג שלא נישא שנית, מאז שהם נשואים הם נשארו נשואים, הגבר מקבל מענק רגיל והאישה מקבלת 150 אחוזים.

משה גפני: האישה מקבלת 150 אחוזים כשהם נשואים?

<גבריאלה הילברון: תמיד היא מקבלת 150 אחוזים.

<יגאל ימיני: אמרנו את זה.

<יגאל ימיני: אמרת לנו להפסיק לחזור על זה.

<שגית אפיק: אתה מקבל את התיקון שהם מציעים.

משה גפני: כן.

משה גפני: ההבדל בין האישה לגבר היא שכאשר שני בני זוג נשואים, האישה מקבלת מס הכנסה שלילי בגובה של 150 אחוזים והגבר מקבל בגובה של מאה אחוזים.

<יגאל ימיני: נכון.

משה גפני: אז לא שיניתם שום דבר.

<שלומית ארליך: המשמעות היא שאנחנו כן מכניסים את התיקון.

<שגית אפיק: מכניסים את התיקון שהוא מבקש.

משה גפני: זה חוק כזה שמעבר לעובדה שמס הכנסה שלילי ומענק עבודה והכול, זה גם מעודד את האישה כשהם נשואים, כשהם נמצאים יחד.

משה גפני: הבעל בעמדה נחותה מבחינת האחוזים שהוא מקבל.

משה גפני: זאת המציאות.

משה גפני: זה בסדר.

<שלומית ארליך: המשמעות היא שאנחנו מכניסים את התיקון והתיקון יאמר: ואין לו בן זוג לרבות אדם אחר הידוע בציבור כבן זוגו.

<שלומית ארליך: אנחנו מתייחסים לבן זוג, ההגדרה של בן זוג לא נמצאת בתוך החוק להגדלת שיעור ההשתתפות אלא בעצם קוראים אותה מתוך פקודת מס הכנסה כי כל מונח שאין לו משמעות בתוך החוק הזה עובר לפקודת מס הכנסה ושם המונח בן זוג הוא אדם נשוי החי ומנהל משק בית משותף עם מי שהוא נשוי לו.

<שלומית ארליך: אתה יכול להמשיך.

<ישי פרלמן: אני אקריא את סעיף 6ב.

<ישי פרלמן: אחרי סעיף 6א לחוק העיקרי יבוא: "6ב.

<ישי פרלמן: הוראות מיוחדות לגבי עובד שהוא הורה יחיד על אף הוראות סעיף 2, עובד שהוא הורה החי בנפרד מההורה השני ואין לו בן זוג לרבות אדם אחר הידוע בציבור כבן זוגו (בסעיף זה – הורה יחיד), שהכנסתו החודשית הממוצעת, באותה שנת מס, היא כמפורט בפסקאות שלהלן, לפי העניין, יהיה זכאי, בכפוף להוראות סעיפים 3 ו-7, למענק בעד כל חודש עבודה בפועל בשנת המס אשר בו לא קיבל הכנסת עבודה מאת קרובו, בסכומים המפורטים באותן פסקאות: לעובד שלו ילד אחד או שני ילדים - אם הכנסתו החודשית הממוצעת עולה על 1,270 שקלים חדשים ופחותה מ-3,590 שקלים חדשים – סכום השווה לשמונים שקלים חדשים בתוספת 10.8 אחוזים מחלק הכנסתו החודשית הממוצעת העולה על 1,270 שקלים חדשים, כשהתוצאה המתקבלת מוכפלת ב-150 אחוזים.

<ישי פרלמן: אם הכנסתו החודשית הממוצעת היא בין 3,590 שקלים חדשים ל-7,740 שקלים חדשים – 150 אחוזים מסכום של 330 שקלים חדשים.

<ישי פרלמן: אם הכנסתו החודשית הממוצעת עולה על 6,740 שקלים חדשים ואינה עולה על 9,420 שקלים חדשים – סכום של 330 שקלים חדשים, בניכוי 11.6 אחוזים מחלק הכנסתו החודשית הממוצעת העולה על 6,740 שקלים חדשים, כשהתוצאה המתקבלת מוכפלת ב-150 אחוזים, ואולם אם התוצאה המתקבלת לפני ההכפלה כאמור נמוכה מעשרים שקלים חדשים, לא יהיה העובד זכאי למענק.

<ישי פרלמן: לעובד שלו שלושה ילדים לפחות - אם הכנסתו החודשית הממוצעת עולה על 1,270 שקלים חדשים ופחותה מ-3,590 שקלים חדשים – סכום השווה ל-120 שקלים חדשים בתוספת 5.5 אחוזים מחלק הכנסתו החודשית הממוצעת העולה על 1,270 שקלים חדשים, כשהתוצאה המתקבלת מוכפלת ב-150 אחוזים.

<ישי פרלמן: אם הכנסתו החודשית הממוצעת היא בין 3,590 שקלים חדשים ל-7,530 שקלים חדשים – 150 אחוזים מסכום של 480 שקלים חדשים.

<ישי פרלמן: אם הכנסתו החודשית הממוצעת עולה על 7,530 שקלים חדשים ואינה עולה על 11,500 שקלים חדשים – סכום שהשווה ל-480 שקלים חדשים, בניכוי 11.6 אחוזים מחלק הכנסתו החודשית הממוצעת העולה על 7,530 שקלים חדשים, כשהתוצאה המתקבלת מוכפלת ב-150 אחוזים, ואולם אם התוצאה המתקבלת לפני ההכפלה כאמור נמוכה מעשרים שקלים חדשים, לא יהיה העובד זכאי למענק.

<ישי פרלמן: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א) וסעיף 4, עובד שהוא הורה יחיד, כאמור בסעיף קטן (א), שהייתה לו בשנת המס הכנסה נוספת, יחולו לגביו הוראות אלה, לפי העניין: לגבי עובד שלו ילד אחד או שני ילדים - הייתה הכנסתו הנוספת הממוצעת פחותה מ-3,150 שקלים חדשים – יקראו לגביו את הוראות סעיף קטן (א)(1) כך שבכל מקום, במקום "6,740 שקלים חדשים" יבוא "6,740 שקלים חדשים בהפחתת הכנסתו הנוספת הממוצעת".

<ישי פרלמן: הייתה הכנסתו הנוספת הממוצעת 3,150 שקלים חדשים ומעלה – יקראו לגביו את הוראות סעיף קטן (א)(1) כך שבכל מקום, במקום "3,590 שקלים חדשים" או "6,740 שקלים חדשים" יבוא "6,740 שקלים חדשים בהפחתת הכנסתו הנוספת הממוצעת" ובמקום "330 שקלים חדשים" יבוא "80 שקלים חדשים בתוספת 10.8 אחוזים של הסכום הקובע", ואולם אם הסכום הקובע הוא אפס או נמוך מאפס – יהיה סכום המענק לגביו אפס.

<ישי פרלמן: לעניין זה, "הסכום הקובע" - ההפרש החיובי שבין הסכום המתקבל מהפחתת הסך של 1,270 שקלים חדשים מ-6,740 שקלים חדשים לבין הכנסתו הנוספת הממוצעת.

<ישי פרלמן: לגבי עובד שלו שלושה ילדים לפחות - הייתה הכנסתו הנוספת הממוצעת פחותה מ-3,940 שקלים חדשים – יקראו לגביו את הוראות סעיף קטן (א)(12) כך שבכל מקום, במקום "7,530 שקלים חדשים" יבוא "7,530 שקלים חדשים בהפחתת הכנסתו הנוספת הממוצעת".

<ישי פרלמן: הייתה הכנסתו הנוספת הממוצעת 3,940 שקלים חדשים ומעלה – יקראו לגביו את הוראות סעיף קטן (א)(2) כך שבכל מקום, במקום "3,590 שקלים חדשים" או "7,530 שקלים חדשים" יבוא "7,530 שקלים חדשים בהפחתת הכנסתו הנוספת הממוצעת" ובמקום "480 שקלים חדשים" יבוא "120 שקלים חדשים בתוספת 15.5 אחוזים של הסכום הקובע", ואולם אם הסכום הקובע הוא אפס או נמוך מאפס – יהיה סכום המענק לגביו אפס.

<ישי פרלמן: לעניין זה, "הסכום הקובע" - ההפרש החיובי שבין הסכום המתקבל מהפחתת הסך של 1,270 שקלים חדשים מ-7,530 שקלים חדשים לבין הכנסתו הנוספת הממוצעת.

<ישי פרלמן: ג) על אף הוראות סעיפים קטנים (א) ו-(ב) וסעיף 6, נקבע לעובד שהוא הורה יחיד, כאמור בסעיף קטן (א), שכר מינימום מותאם, יקראו לגביו את הוראות סעיפים קטנים (א) ו-(ב), ביחס לתקופה שנקבע לגביו שכר כאמור, כך שבכל מקום, במקום "1,270 שקלים חדשים" "ו-3,590 שקלים חדשים" יבוא "סכום כאמור כשהוא מוכפל במקדם", במקום "3,150 שקלים חדשים" יבוא "6,740 שקלים חדשים בניכוי המכפלה של 3,590 במקדם", ובמקום "3,940 שקלים חדשים" יבוא "7,530 שקלים חדשים בניכוי המכפלה של 3,590 במקדם".

<ישי פרלמן: בסעיף קטן זה, "שכר מינימום מותאם" ו"מקדם" – כהגדרתם בסעיף 6(ב)".

<רן מלמד: אני יודע שאני פותח כאן נושא אבל לפחות לשים אותו בפרוטוקול.

<רן מלמד: החוק הזה בעצם נותן מענק עבודה למי שיש לו ילדים.

<רן מלמד: מה קורה עם עובדים שאין להם ילדים והם מעוטי הכנסה?

<רן מלמד: הם עובדים בשמירה, אולי אפילו יצאו מכלא וצריכים להשתקם וצריכים את הכסף הזה.

משה גפני: שאלה טובה.

משה גפני: תשובה.

<ישי פרלמן: בחלק מהחוק, מעל גיל 55 הם מקבלים את המענק אבל זה לא משהו שקורה עכשיו.

<ישי פרלמן: זה קיים בחוק היום.

<ישי פרלמן: מעל גיל 55 הם מקבלים.

<רן מלמד: אני מדבר על אלה שהם מתחת לגיל 55.

<ישי פרלמן: אלה שמתחת לגיל 55, לא מקבלים את המענק.

<ישי פרלמן: זה חלק מהחוק כיום.

<רן מלמד: אדוני, אני חושב שיש כאן בעיה מאוד קשה.

משה גפני: אני מסכים.

משה גפני: אני רוצה להוסיף לשאלה שלו.

משה גפני: מה קורה עם נכים שהם לא יכולים להביא ילדים לעולם והם עובדים?

<נטליה מירנצ'וב: לחוק יש שתי מטרות.

<נטליה מירנצ'וב: קודם כל, לעזור לאלה שיש להם חסמים לצאת לשוק העבודה והמטרה השנייה היא צמצום תחולת העוני.

<נטליה מירנצ'וב: אנחנו סימנו שתי אוכלוסיות מרכזיות ואלה הן קודם כל המשפחות עם הילדים, עליהן חשבנו קודם כל, כי ילד במשפחה מקשה על יציאה לשוק העבודה, במיוחד אם זה ילד קטן.

<נטליה מירנצ'וב: כמובן מדובר על מישהו שנתמך במשפחה, כלומר, יש יחס תלות יותר גבוה.

<נטליה מירנצ'וב: יש תחולת עוני יותר גבוהה ואנחנו רוצים להוציא את המשפחות משם.

<נטליה מירנצ'וב: לשם כך יזמנו את החוק והמחוקק אמר את דברו.

<נטליה מירנצ'וב: כמובן גם למבוגרים יש קושי בשוק העבודה ולכן גם שם הוכנסה האוכלוסייה הזאת.

<נטליה מירנצ'וב: בנוגע לבעלי מוגבלויות, התחשבנו בזה ויש כאן בשורה לאוכלוסייה הזאת.

<נטליה מירנצ'וב: אנחנו מוכנים לתת מענק גם להן.

<נטליה מירנצ'וב: בנוגע לאנשים צעירים בריאים שעדיין אין להם משפחה ואין להם ילדים כך שאין קושי מיוחד לצאת לשוק העבודה, בשלב זה אין איזשהו תכנון להרחיב את האוכלוסייה.

רועי פולקמן: כל הטיפול בעוני דורש להתמקד ולדעת היכן אתה רוצה לפעול, בעיקר למשל העוני הבין-דורי.

רועי פולקמן: באו ואמרו שאם אדם הוא בן 35 ואין לו משפחה ואין לו ילדים, והוא לא בעל מוגבלויות, יש לו יותר כלים ויכולות.

רועי פולקמן: המדינה אומרת שבעדיפות שלה כמדינה כשהיא רוצה לטפל בעוני ולעודד יציאה לשוק העבודה ולעודד הכנסה ראויה שתוציא מהעוני.

רועי פולקמן: הוא אדם שצריך לפרנס רק את עצמו, אין לו תלויים ואין לו מגבלה כלשהי.

רועי פולקמן: אנחנו בעולם של משאבים מוגבלים.

רועי פולקמן: האתגר בטיפול בעוני הוא להתמקד במקומות בהם זה הכי אפקטיבי.

רועי פולקמן: אני חסיד גדול של הנושא הבין-דורי.

רועי פולקמן: לכן אין מה לעשות, בעולם משאבים מוגבל אתה רוצה להתמקד.

<רן מלמד: אני לא אמרתי אדם בן 35.

<רן מלמד: אי אפשר לחשוד בי שאני נגד מס הכנסה שלילי.

<רן מלמד: יעידו כאן אנשי רשות המסים שהיחידי שעבד אתם עוד בתקופת הפיילוט, הייתי אני.

<רן מלמד: יש לי גם קצת מהלכים גם במה שקורה כאן עכשיו ואני רוצה להסביר.

<רן מלמד: אנשים שלא יכולים למצוא עבודה חוץ מעבודת שמירה.

<רן מלמד: אנשים בודדים שמשתכרים 5,000 או 5,300 שקלים בחודש כשומרים והם צריכים לשכור דירה כי אין להם מקורות הכנסה אחרים, כי אין בת זוג או אין משפחה וברוך השם יש כאלה המונים.

<רן מלמד: הם צריכים לשכור דירה בירושלים או בתל אביב או במקום אחר והם צריכים להוציא לפעמים חמישים אחוזים מההכנסה שלהם על דיור.

<רן מלמד: הכסף הזה הוא כסף שיהיה כסף המחיה שלהם.

<רן מלמד: אין להם הכנסה אחרת.

<רן מלמד: העובדה שבמשך שנים דווקא את האוכלוסייה הזאת של הבודדים, שמים בצד.

רועי פולקמן: עובד מבוגר יקבל עזרה.

<רן מלמד: היום חוק שירותי שמירה אוסר על המעסיק להעסיק את השומר ביותר מאיקס שעות ליום.

<רן מלמד: זה אומר שגם שומר שאומר שהוא רוצה לעשות שעות נוספות כדי להגדיל את ההכנסות שלו, לא יכול לעשות זאת.

רועי פולקמן: הטיפול הוא לא דרך החוק הזה.

רועי פולקמן: הטיפול הוא דרך העלאת השכר.

<רן מלמד: אני אגיד לך מה כן אפשר לעשות.

רועי פולקמן: אם אדם הוא בן שלושים.

<רן מלמד: אני לא אמרתי שלושים.

רועי פולקמן: אתה מתווכח על בין 55 ל-50.

<רן מלמד: אני בפירוש אומר שתורידו את התקרה ל-45.

רועי פולקמן: זה דיון אחר.

רועי פולקמן: אדם שהוא צעיר, הוא בריא ולא מפרנס אף אחד, אתה לא יכול להגיד שדינו כדין אחר.

רועי פולקמן: המטרה ברמה הלאומית היא להעלות את השכר ולהוריד את יוקר המחיה.

רועי פולקמן: הטיפול והקושי הזה שמתואר, הוא בהרבה כלים אחרים.

<רן מלמד: בגיל 45 כבר לא קולטים אותך לעבודה.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: הטיפול הוא להעלות שכר ולהוריד יוקר מחיה, וזה מטופל בכלים אחרים.

<רן מלמד: זה לא קשור לזה.

רועי פולקמן: אם הוויכוח הוא על 55 או פחות, זה דיון לגיטימי.

<רן מלמד: זה דיון עקרוני.

רועי פולקמן: הרציונל שהחוק הזה מביא הוא רציונל נכון.

רועי פולקמן: את הטיפול בקושי להתפרנס ממשכורת יחידה, שכר מינימום במדינת ישראל, סוגיה חשובה מאוד אבל החוק הזה לא בא לטפל בה.

<רן מלמד: המדינה לא נותנת לבודדים סיוע ריאלי בשכר דירה, היא לא נותנת שום דבר אחר.

רועי פולקמן: זה ברור אבל זה לא הכלי.

<שגית אפיק: נשאל את נטליה.

<שגית אפיק: למה הוחלט על גיל 55 ביחס ליחיד?

<שגית אפיק: מה הסיבה?

<נטליה מירנצ'וב: התשובה היא שבגיל מסוים מתחיל להיות קושי לבן אדם להשתלב בשוק העבודה.

<שגית אפיק: זה גיל 55.

<שגית אפיק: ראיתם איזה מחקרים?

משה גפני: אני בדקתי.

משה גפני: עשיתי מחקר בעניין הזה ואני חושב שזה צריך להיות גיל חמישים.

משה גפני: מה את אומרת?

<נטליה מירנצ'וב: שווה בדיקה.

<שגית אפיק: עכשיו אנחנו ממקדים את השאלה.

רועי פולקמן: הנושא שרן מעלה, הוא לא בחוק הזה.

רועי פולקמן: הכלי לאותו אדם בן 45 הוא דרך כלים אחרים.

רועי פולקמן: יש עכשיו תכנית במשרד הכלכלה לגילי 45.

<רן מלמד: לא במשרד הכלכלה.

<שגית אפיק: יש הבדל בין נשים לגברים.

<שגית אפיק: בכל זאת המחוקק חשב מראש שיש הבדל ביכולת של הנשים להיכנס לעבודה.

משה גפני: אתם אומרים, ואנחנו מסכימים אתכם, שאצל נשים זה שונה מאשר אצל גברים.

משה גפני: השאלה היא אם אצל נשים לא לקבוע גיל חמישים.

משה גפני: לא יכול להיות שנשים וגברים זה אותו הדבר.

משה גפני: זה נראה כאילו יש בחוק רשלנות.

משה גפני: גיל 55 הבנתי.

משה גפני: אני לא מקבל אבל הבנתי.

<נטליה מירנצ'וב: מדובר במשפחות עם ילדים והאישה רוצה יותר להיות עם הילדים כך שיותר קשה לה לצאת לשוק העבודה.

<נטליה מירנצ'וב: אנחנו נותנים שם סכומים יותר גבוהים.

משה גפני: זה לא משכנע.

משה גפני: לפי מה שאתם אומרים הגיל צריך להיות חמישים.

<נטליה מירנצ'וב: אני לא חושבת שיש פער ניכר בשיעורי האבטלה בין גברים לנשים בגיל חמישים.

<קריאה: יש.

משה גפני: יש.

משה גפני: אתם באים לכאן ואתם אומרים את זה.

משה גפני: משרד האוצר בא לכאן ואומר את זה.

רחל עזריה: אבל הפער הוא לא בגלל הגיל.

משה גפני: אני מבקש שבכל זאת תבדקו.

משה גפני: אם תעמדו על דעתכם, אני לא אפגע בחוק.

משה גפני: יש לי מספיק עימותים עם משרד האוצר וכאן אני לא רוצה עימות אלא אני רוצה להעביר את החוק.

משה גפני: אני מבקש שתבדקו במהלך הדיון.

משה גפני: אני חושב שלפחות לגבי נשים, צריך להוריד את הגיל לגיל חמישים כי אחרת זאת נראית רשלנות בחקיקה.

משה גפני: אתם טוענים כל הזמן, ואנחנו מסכימים עם זה ואנחנו גם יודעים שלאישה יותר קשה.

משה גפני: אישה פורשת בגיל צעיר יותר.

משה גפני: אני חושב שלגבי אישה, צריך להוריד לגיל חמישים.

משה גפני: אני הכנתי הצעת חוק לגבי נכים, לגבי אנשים עם מוגבלות, גם אם הם יחידים.

משה גפני: הייתי מאוד מרוצה אם הם היו מכניסים את זה בחוק.

משה גפני: אם יכניסו את זה בחוק – טוב, ואם לא יכניסו את זה בחוק - אני אניח את הצעת החוק הזאת.

משה גפני: אני אחתים עוד חברי כנסת ואז בחוק הזה אני גם אכניס הפחתת גיל הפרישה.

משה גפני: זאת אומרת, הפחתת הגיל לגיל 55.

רועי פולקמן: רק לנשים.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה יהיה גם לגברים.

משה גפני: אם עושים חוק פרטי, זה חוק פרטי.

רועי פולקמן: צריכה להיות לזה הצדקה.

<שגית אפיק: יכול להיות שהם יבדקו ויחזרו עם תשובה.

<נטליה מירנצ'וב: בעלי מוגבלויות נמצאים בחוק הזה.

משה גפני: לא.

<יגאל ימיני: לפי התיקון כאן בחוק, עובד שנקבע לו שכר מינימום מותאם, הוא בן 23 ומעלה ללא ילדים, גם הוא מקבל את המענק.

רועי פולקמן: זה ברור והגיוני.

<נטליה מירנצ'וב: לא משנה מה הגיל.

<שגית אפיק: בכל גיל?

<נטליה מירנצ'וב: אם הוא בעל מוגבלות, לא דורשים את התנאי לילדים.

רועי פולקמן: גם אם הוא רווק ואין לו ילדים.

<יגאל ימיני: זה מופיע בתיקון.

<ישי פרלמן: זה חלק מהתיקון.

רועי פולקמן: זה מאוד הגיוני.

רחל עזריה: אם מסתכלים על שוק העבודה, על נשים בשוק העבודה, האתגר המשמעותי שבעצם גורם לפערי השכר הוא התקופה בה מגדלים ילדים.

רחל עזריה: ניתן כאן מענה לעניין הזה.

רחל עזריה: בגיל אין פער בין גברים לנשים אם מנכים את העניין של התקופה בה מגדלים ילדים כאשר נשים מנסות לחזור לשוק העבודה.

רחל עזריה: לכן אני חושבת שזה כן מהלך נכון להשוות בין הגברים לבין הנשים אבל לעשות את התיקון עבור האימהות החד הוריות כדי לעודד את הנשים ולאפשר להן לעבוד בשנים האלה.

רחל עזריה: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לראות את זה בתוך הפרספקטיבה הרחבה יותר.

רחל עזריה: פערי השכר המגדריים בישראל הם מאוד מאוד גבוהים והסיבה המרכזית היא בגלל שאנחנו יולדות הרבה ילדים ברוך השם.

רחל עזריה: ב-OECD נשים יולדות הרבה פחות וזאת אחת הסיבות לצמצום הפער.

רחל עזריה: לכן אני לא חושבת שצריך להסתכל על גברים ועל נשים בצורה אובייקטיבית כאשר מגיעים לגיל חמישים אלא בהשלכה למה שהיה בשנים בהן נשים ילדו.

רחל עזריה: לכן בעיני לטווח הארוך זה כן הפתרון.

רחל עזריה: זה שיש את ההבחנה ומדברים על אימהות חד הוריות, על הורים לילדים קטנים, בסוף זה הסיפור.

רחל עזריה: לדעתי זה הפתרון בסופו של דבר לטווח הארוך.

משה גפני: את אומרת החוק הזה.

רחל עזריה: כן.

משה גפני: אבל לגבי גיל נשים, מה את אומרת?

רחל עזריה: העניין של הזה של מאיזה גיל, ברגע שמורידים את עניין הילדים, אין את הפערים הגדולים בין גברים לנשים.

רחל עזריה: זאת הטענה שלי.

רחל עזריה: האתגר של נשים הוא שהן הפסידו שנים בהן הן לא עבדו.

משה גפני: אבל לא מתייחסים כך לעניין הזה, לא בגיל הפרישה ולא בשום דבר.

משה גפני: בכל הדברים אומרים שלאישה קשה יותר.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: מחר יום האישה הבינלאומי.

רחל עזריה: מה עושה הקמפיין?

רחל עזריה: את שווה.

רחל עזריה: בסדר, הבנו שאנחנו שוות אבל בסוף מישהו צריך לאסוף את הילדים.

רחל עזריה: היום הפער הגדול הוא לא כי נשים לא מבינות שהן מוכשרות ולא כי גברים לא מבינים, הכול בסדר, המקצועות פתוחים בפנינו גם בצבא, גם באזרחות, אבל העניין הוא שיש ילדים.

רחל עזריה: מסתכלים מול אירופה ורואים שההבדל הוא שאנחנו מגדלים את הילדים.

משה גפני: אני חולק עליך.

רחל עזריה: אני יודעת.

משה גפני: מאיפה את יודעת?

רחל עזריה: כי אני מבינה שיש בינינו את הפער הזה.

משה גפני: לא, אין לנו.

משה גפני: אל תוליכי את זה לשום מקום.

משה גפני: אני מדבר אתך כלכלית לחלוטין.

משה גפני: מתייחסים לאישה במשק הישראלי אחרת מאשר לגבר ולא בגלל לידות.

משה גפני: הלידות הן הבעיה?

רחל עזריה: בטח.

משה גפני: לא.

משה גפני: אלה לא הלידות.

רחל עזריה: נשים מקודמות לפי הצלחה מוכחת וגברים לפי פוטנציאל.

רחל עזריה: אני יודעת גם את זה.

רחל עזריה: אני רוצה להזכיר שאנחנו מתמודדים עם זה שאנחנו הולכים לעבוד הרבה יותר שנים.

רחל עזריה: זאת המציאות שלנו.

רחל עזריה: אנחנו ניאלץ לעבוד הרבה יותר שנים ואני חושבת שכל חקיקה – אלא אם כן זאת הוראת שעה ואלא אם אנחנו אומרים שזה לשנה ואחר כך זה ייבחן, ואם אתה רוצה דבר כזה, יכול להיות שיש על מה לדבר – אבל לטווח הארוך, זאת המציאות שמחכה לנו ואין מנוס.

רחל עזריה: יש כאן פער בין-דורי.

משה גפני: אני מסכים לנאום המלומד שלך.

רחל עזריה: זאת הייתה מחמאה יפה.

משה גפני: אני מתנצל, אני חולק עליך.

רחל עזריה: זה בסדר.

רחל עזריה: אתה יכול לחלוק.

משה גפני: אני רק אומר לך את דעתי.

משה גפני: אני יותר שנים כאן.

משה גפני: אני אומר לך שמדינת ישראל על כל מרכיביה, בנושא הכלכלי מתייחסים לנשים לא רק בגלל הלידות, אולי גם הלידות הוא נושא אבל לא רק בגלל הלידות.

משה גפני: הלידות מהוות מרכיב ולפי דעתי אפילו מרכיב קטן.

רחל עזריה: לא.

משה גפני: אני מכיר את המשק הישראלי.

משה גפני: אני מכיר את מדינת ישראל הרבה שנים.

משה גפני: , אישה בלי קשר לילדים, בלי קשר לשום דבר, היא מנכ"לית, היא עובדת בתפקיד בכיר, המקביל שלה הוא גבר, היא מקבלת משכורת במקרה הרע שישים אחוזים ובמקרה הטוב אולי 75 אחוזים ממשכורתו של הגבר.

רחל עזריה: תסתכל על ההבדל בדורות.

רחל עזריה: הסיפור מורכב יותר.

רחל עזריה: במאבק הפמיניסטי, לכל תקופה יש את האתגר שלה.

רחל עזריה: אני חושבת שהאתגר המרכזי היום הוא הנושא של הורות ומשפחה.

רחל עזריה: אם תסתכלו על נתוני ה-OECD, אתם תראו שבסוף זה שבישראל אחוז התעסוקה של נשים הוא מאוד מאוד גבוה, אנחנו יולדות הרבה ילדים ופערי השכר הם גדולים.

רחל עזריה: ככל שמנסים להבין למה פערי השכר הם גדולים, ההטעיה הזאת שנשים שמקודמות לפי הצלחה מוכחת וגברים לפי פוטנציאל, לא קורה בכל מדינות ה-OECD?

רחל עזריה: כשאתה מנסה להסביר את ההבדל, מבינים שאחד הנושאים המרכזים הוא הורות.

<רן מלמד: לפני שבע שנים ממשלת ישראל אישרה את ההצעה של משרד הכלכלה להגדיר או להוסיף לאוכלוסיות הייחודיות הזכאיות לסיוע מיוחד עובדים בני 45 ומעלה.

<רן מלמד: ההגדרה של גיל 45 ולא חמישים ולא 55 הייתה כי 45 זה איזשהו קו פרשה ממנו אנשים מתחילים להתקשות הרבה יותר.

<רן מלמד: לכן כאשר מדברים כאן על גיל 55, הוא לא מבוסס על שום דבר.

משה גפני: למה אמרת גיל 45?

<רן מלמד: זאת ההחלטה שקובעת היום הממשלה לגבי אוכלוסיות בנושא תעסוקה.

רועי פולקמן: אבל יש כאן שונות עצומה.

רועי פולקמן: דיברו למשל על גיל 45 בענפי ההייטק.

<רן מלמד: לא, לא נכון.

רועי פולקמן: אפשר להתווכח.

<רן מלמד: יש היום ארבע אוכלוסיות.

<רן מלמד: אני חייב שהעובדות יהיו בפניכם.

משה גפני: אם יש לך, אני מבקש שתעביר אלי.

משה גפני: אם אני לא מגיע להסכם, אני אניח את זה בהצעת חוק פרטית.

משה גפני: אני רוצה להסתמך על זה.

<רן מלמד: יש ארבע אוכלוסיות שאותן משרד הכלכלה אמור להוציא מעוני בתחום של תעסוקה.

<רן מלמד: אלה מיעוטים, חרדים, יוצאי אתיופיה וחד הוריות.

<רן מלמד: החמישי שהוסף לפני שבע שנים - - -

רועי פולקמן: במקרה לפני שבוע קיימנו על זה דיון.

רועי פולקמן: זה לא נכון.

רועי פולקמן: מה שרן אומר, זאת לא המדיניות של משרד הכלכלה.

רועי פולקמן: הם שינו את זה.

רועי פולקמן: זה דיון חשוב מאוד אבל הוא שונה בין ענפים.

רועי פולקמן: זה לא החוק כאן.

משה גפני: רן, אני מבקש שתעביר לי את זה.

משה גפני: אם אני אגיע להסכמה, אם הם יביאו עד סוף הדיון תשובה, בסדר.

משה גפני: אם לא, אני אניח הצעת חוק פרטית.

משה גפני: אני לא רוצה לעכב את החוק.

משה גפני: אני חושב שלגבי נשים, זה באמת לא הרבה כסף וצריך להוריד את הגיל.

<שגית אפיק: יש לי שאלה לגבי הנכים.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני מבקש גם לגביהם.

<שגית אפיק: שכר מינימום מותאם.

<שגית אפיק: אתם מדברים בתיקון 6א שמדבר על שכר מינימום מותאם, כל הנכים היום מקבלים שכר מינימום מותאם?

<יגאל ימיני: לא כולם.

<נטליה מירנצ'וב: אם זאת נכות משמעותית.

<שגית אפיק: אתם מבטלים את מגבלת הגיל של ה-55 ליחיד אך ורק למי שמקבל שכר מינימום מותאם.

<שגית אפיק: אומר לכם היושב ראש שהוא חושב שמי שהוא נכה, צריך להקל עליו ולהוריד לו את מגבלת הגיל.

<שגית אפיק: אמרתם קודם שכל הנכים נכנסים אבל לא כל הנכים נכנסים.

<שגית אפיק: נכנסים רק אלה שמקבלים שכר מינימום מותאם.

<שגית אפיק: השאלה על מי זה חל.

<יגאל ימיני: מכוח חוק שכר מינימום.

<שגית אפיק: אין התייחסות בחוק שכר מינימום.

<יגאל ימיני: סעיף 17(ב).

<נטליה מירנצ'וב: אם אין איזשהו כושר יכולת השתכרות בגלל פגיעה משמעותית.

<יגאל ימיני: בדברי ההסבר כתוב לך.

<יגאל ימיני: סעיף 17(ב) לחוק שכר מינימום מסמיך את שר הכלכלה בין השאר לקבוע שכר מינימום לעובדים עם מוגבלות בשיעורים נמוכים מאלה הקבועים בחוק.

<שגית אפיק: כן, אבל אלה אנשים שעובדים במפעלים מוגנים.

<שגית אפיק: אנחנו מסתכלים על החוק.

<שגית אפיק: אני רואה את החוק.

<שגית אפיק: החוק מדבר על אנשים מסוג מאוד מסוים, על אנשים שעובדים במפעלים מוגנים.

<שגית אפיק: לא כל נכה, כמו שאומר לכם היושב ראש.

<יגאל ימיני: לא.

<יגאל ימיני: רק מי שנכנס.

<שגית אפיק: זאת אומרת שהתשובה שלכם קודם שזה חל על נכים - אני פשוט מנסה להבין כי במקור לא ראיתי שזה חל על נכים – זה לא חל על נכים.

<יגאל ימיני: לא על כולם.

<יגאל ימיני: רק על מי שחל עליו חוק שכר מינימום.

משה גפני: נכים שאינם יכולים להוליד ילדים?

משה גפני: כאלה שזאת בין היתר הנכות שלהם.

משה גפני: מה אתם?

משה גפני: הם בלי ילדים.

רועי פולקמן: אם הם בשכר מינימום מותאם.

רועי פולקמן: אם הוא נכלל בקטגוריה שמזכה איש בעל מוגבלויות, זה מוחל עליו.

משה גפני: אני שואל.

<שגית אפיק: זה לא חל על נכים.

משה גפני: אני מבקש עד סוף הדיון תשובה לגבי גיל 55 לנשים ואני מבקש תשובה לגבי נכים.

משה גפני: אם התשובה תהיה חיובית, אני אשמח מאוד.

משה גפני: אם לא, אני מניח הצעת חוק שחלק ממנה כבר מוכן.

משה גפני: רוצים לעודד עבודה ויש כאלה שהם במצב שונה מאשר האחרים.

משה גפני: אלה לא אנשים צעירים, בריאים שיכולים ללכת לעבוד.

משה גפני: יש גם כאלה שהם לא אנשים צעירים ובריאים.

רועי פולקמן: אין ויכוח.

משה גפני: רחל, כל מה שנותנים בחוק הזה, זה רק למי שיוצא לעבודה.

רחל עזריה: נכון, אבל אתה דיברת על אדם נכה.

משה גפני: נכה שיצא לעבוד.

רחל עזריה: אבל הוא לא מקבל קצבה?

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: הוא יוצא לעבוד.

רחל עזריה: כי יש פתרונות לכל סיטואציה.

<שגית אפיק: את עדיין רוצה שהוא יצא לעבוד.

<רן מלמד: חוק לרון קבע בזמנו שאתה יכול לקבל קצבה ולהשתכר.

רחל עזריה: אין בעיה, אבל אני אומרת שלא בטוח שזה הפתרון הנדרש.

משה גפני: זה אינטרס לאומי.

רחל עזריה: זה משהו אחר.

רחל עזריה: לכן שאלתי.

רחל עזריה: אנחנו לא מפקירים אנשים אבל מצד שני אני חייבת לומר שיש לנו אינטרס להעביר את החוק הזה כמה שיותר מהר כי הרבה אנשים ייהנו ממנו.

רחל עזריה: לשבת ולדון בעוד תת קבוצה, יש לזה חסרון ויש לזה יתרון.

<רן מלמד: אני יודע מאיפה החוק הזה בא ואיך הוא נוצר.

<רן מלמד: להציג את זה כאילו אני זה שמעכב אותו.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אני לא אומרת את זה.

<שגית אפיק: היא הפנתה את זה ליושב ראש ולא אליך.

רחל עזריה: זה לא היה אישי.

משה גפני: רחל, החוק הזה יעבור בעזרת השם הכי מהר שהוא יכול לעבור באיזושהי ועדה מוועדות הכנסת.

רחל עזריה: אמן.

משה גפני: אנחנו מנסים תוך כדי הדיון אולי לשפר.

משה גפני: אם לא, אמרתי, אני לא אעכב את החוק אבל אני אניח הצעת חוק פרטית ואני אבקש שגם את תחתמי עליה.

רחל עזריה: אמירה חשובה.

משה גפני: ממשיכים.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 7

<ישי פרלמן: בסעיף קטן (א) - ברישה, במקום "בסעיף 2" יבוא "בסעיפים 2 או 6ב".

<ישי פרלמן: בפסקה (1) במקום "בספטמבר" יבוא "בנובמבר".

<ישי פרלמן: הפסקה הזאת מאפשרת לאחר את מועד ההגשה של התביעה מספטמבר לנובמבר.

<ישי פרלמן: זה בעצם מקל על אנשים שלא מספיקים עד ספטמבר להגיש את התביעה.

<ישי פרלמן: בפסקה (3), במקום הסיפה החל במלים "עד יום 31 במאי" יבוא "בשנת המס העוקבת דוח או דוח עצמאי מקוון, לפי העניין, בהתאם להוראות סעיף 131 לפקודה ובמועדים כאמור בסעיפים 132 ו-133 לפקודה".

<ישי פרלמן: בסעיף קטן (ב), במקום "דוח עצמאי מקחוון לפי הוראות סעיף 131(ב2) לפקודה" יבוא "דוח או דוח עצמאי מקוון, לפי העניין, לפי הוראות סעיף 131 לפקודה".

<ישי פרלמן: זה תיקון שאנחנו עושים וגם יש תיקון עקיף בפקודה בהמשך.

<ישי פרלמן: כיום מי שיכול להגיש מענק עבודה, זה רק מי שמגיש דוח עצמאי מקוון.

<ישי פרלמן: היום אנחנו מאפשרים למי שפטור מדוח עצמאי מקוון, על פי הוראות הפקודה, גם להגיש בקשה לקבלת המענק.

<ישי פרלמן: אז הוא יגיש את זה באמת בדיוק כמו שהיא מגיש את זה בפקודה.

<שלומית ארליך: תסביר את העניין של המועדים.

<ישי פרלמן: לעניין המועדים, זה אותו הדבר.

<ישי פרלמן: יש מועד שונה להגשת דוח מקוון ויש מועד שונה להגשת דוח שאינו מקוון.

<שלומית ארליך: מי שצריך להגיש דוח מקוון, מגיש אותו עד ה-31 במאי.

<שלומית ארליך: מי שפטור, מגיש עד ה-30 באפריל.

<שלומית ארליך: המשמעות היא שגם מקדימים את המועד כך שהוא יצטרך להגיש את הבקשה עד ה-30 באפריל.

<ישי פרלמן: לא את הבקשה.

<שלומית ארליך: את הדוח.

<ישי פרלמן: כמו בפקודה.

<ישי פרלמן: בדיוק אותו דבר כמו בפקודה.

משה גפני: למה הוא צריך להגיש בקשה?

משה גפני: למה אי אפשר לעשות את זה באופן אוטומטי?

<יגאל ימיני: יש לזה כמה סיבות.

משה גפני: אחת, הכי חזקה.

<יגאל ימיני: פרטי חשבון בנק שאין לנו.

משה גפני: זה היה חוסך והיה מעודד אנשים.

<יגאל ימיני: ברשות המסים אין לנו את כל פרטי חשבון הבנק של האזרחים.

<שגית אפיק: אתם יכולים לכתוב לו מכתב שהוא זכאי.

<יגאל ימיני: אני שולח לו מכתב והוא מגיש את הבקשה.

משה גפני: יש הצעת חוק שלי שהתנגדתם לה שיהיה כתוב בתלוש המשכורת שלו לידיעה בלבד.

<נטליה מירנצ'וב: אי אפשר לעשות את זה כי לפעמים יש לאדם שני מעסיקים.

משה גפני: לידיעה בלבד.

<יגאל ימיני: אנחנו לא יודעים כמה ההכנסות של בן הזוג.

<יגאל ימיני: בחישוב הזכאות נלקחות בחשבון הכנסות בן הזוג.

משה גפני: יהיה כתוב.

רחל עזריה: יהיה כתוב שיבדוק אם הוא זכאי.

<יגאל ימיני: אני שולח לו מכתב הביתה.

<שגית אפיק: אתם שולחים לו מכתב הביתה שהוא זכאי.

<יגאל ימיני: שיתכן שהוא זכאי ותגיש תביעה.

משה גפני: למה אי אפשר לכתוב את זה בתלוש המשכורת שלו?

<נטליה מירנצ'וב: כי רוצים לשלוח הביתה.

<נטליה מירנצ'וב: יש לפעמים מספר מעסיקים.

משה גפני: ואם יש בעיה בדואר?

רחל עזריה: אין בעיות בדואר.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם משהו עקרוני.

משה גפני: אני יושב כאן ולא על זה הוויכוחים הגדולים שלי עם משרד האוצר.

משה גפני: אבל משהו מפריע לי כל הזמן.

משה גפני: רשות המסים, יש לה היום מידע שלא היה לאף אחד על פני הגלובוס.

משה גפני: סתם, אני מגזים אבל יש לכם הרבה מידע.

משה גפני: יש הרבה פקידים שצריך אותם.

משה גפני: כל הזמן אומרים לנו שיש עבודות חשובות.

משה גפני: אתם מושיבים פקידים, מעמידים אנשים והאזרחים גם טורחים ללכת ולעמוד בתור וזה כאשר תמיד יש פתרונות יעילים.

משה גפני: אילו זה היה עסק פרטי ולא ממשלתי, אין לי ספק שהבעלים היה נוקט בדרך הזאת.

משה גפני: יש לכם את המידע על האנשים, הם משלמים מס הכנסה, אתם כותבים לו בתלוש המשכורת לידיעה בלבד.

משה גפני: לא שולחים בדואר ולא יושב פקיד לקבל אותו.

משה גפני: הוא יכול להחליט בעצמו אם הוא הולך לבדוק את עצמו או לא, הוא כן צריך את מס ההכנסה השלילי או לא צריך אותו.

משה גפני: אתם חוסכים כוח אדם ועושים את זה באופן הכי מסודר.

משה גפני: בדואר יש הרבה פעמים שביתות, הדואר לפעמים לא עובד טוב ועד שהוא מקבל את זה, הוא כבר שכח מכל העניין.

משה גפני: למה אי אפשר פעם אחת להשתמש במידע שאגרתם כאן במשך שנים לדבר חיובי?

<נטליה מירנצ'וב: אני אסביר את הפן התפעולי.

<נטליה מירנצ'וב: המעסיק הוא לא רשות המסים, הוא זה שמפיק את התלוש.

<נטליה מירנצ'וב: הוא לא יודע על מצבו הכלכלי של השכיר שלו, הוא לא יודע על מעסיקים אחרים, הוא לא יודע קדימה מה יהיו התשלומים בסוף השנה.

<נטליה מירנצ'וב: יכול להיות שמחר הבן אדם הזה יתפטר וימצא עבודה אחרת עם שכר יותר גבוה והוא יצא מתחום הזכאות.

<נטליה מירנצ'וב: ברגע שאנחנו יודעים עליו שהוא זכאי, שולחים לו מכתב.

<נטליה מירנצ'וב: אנחנו הולכים לקמפיין פרסומי, מקלים בכל דרך אפשרית ועכשיו מאפשרים הגשה באינטרנט למי שהגיש כבר בעבר.

<נטליה מירנצ'וב: כלומר, אנחנו חייבים את הדבר הזה.

משה גפני: למה תמיד אתם צודקים?

<נטליה מירנצ'וב: אנחנו בעייתיים.

<נטליה מירנצ'וב: בכל מקרה אנחנו צריכים לדעת כמה מעסיקים היו לאותו אדם כי יכול להיות שמעסיק מסוים לא דיווח.

משה גפני: אבל הוא לא מתחייב.

משה גפני: הוא כותב לידיעה בלבד.

משה גפני: הוא רק מזכיר לו.

משה גפני: הוא אומר לו שידע ושיבדוק אם על פי חוק זה וזה הוא זכאי למס הכנסה שלילי ואם כן, תפנה לרשות המסים.

משה גפני: המעסיק אומר לו את זה.

<נטליה מירנצ'וב: אנחנו לוקחים על עצמנו להזכיר לעובד שהוא יכול להיות זכאי.

משה גפני: אם יש מישהו במדינת ישראל, מישהו אחד, אני לא חושב שיש יותר, שלא כל כך סומך עליכם?

משה גפני: אם יש אחד שלא תעבירו בזמן?

<נטליה מירנצ'וב: בפרסומות האלה אין אזכור.

<נטליה מירנצ'וב: שולחים את הבן אדם לדואר או לאינטרנט.

משה גפני: אני חולק עליכם.

משה גפני: אני חושב שאפשר לעשות את זה וזה יחסוך כסף, יחסוך זמן ויחסוך כוח אדם.

משה גפני: כדאי שתבדקו את זה כי אני אגיש את זה עוד הפעם.

משה גפני: בפעם הקודמת נפלתי אבל אני אגיש את זה עוד פעם.

משה גפני: אני מאוד עקשן.

<יגאל ימיני: אני אוסיף על דברי נטליה.

<יגאל ימיני: היא אמרה דברים מאוד נכונים.

<יגאל ימיני: בנוסף, מדובר באוכלוסייה מאוד חלשה שאין לה קשר עם רשות המסים.

<יגאל ימיני: היא לא מגישה דוחות ואני לא יודע מי האנשים.

משה גפני: אתה אומר עכשיו את הסיבה שאני טוען אותה.

<שגית אפיק: זאת בדיוק הסיבה.

<שגית אפיק: הם מפחדים לעשות את זה.

משה גפני: זאת הטענה שלי.

משה גפני: אני טענתי את זה במליאת הכנסת.

<יגאל ימיני: הם לא מגיעים לסף המס.

<יגאל ימיני: הם צריכים להגיש בקשה.

משה גפני: מדובר באוכלוסייה חלשה שזכאית למס הכנסה שלילי או למענק עבודה, איך שנקרא לזה בסוף.

משה גפני: הוא לא יודע, הוא לא רוצה.

משה גפני: ברגע שהוא מקבל בתלוש המשכורת לידיעה שחוק זה וזה, יכול להיות שאתה כלול במס הכנסה שלילי, אם אכן אתה כלול, תפנה לרשות המסים.

משה גפני: לא אומרים לו שום התחייבות אבל הוא מקבל את זה בתלוש השכר.

משה גפני: אותו אדם שאמרת שנמצא ברובד נמוך של אנשים מהסוג הזה, זה יעשה לו את זה.

<יגאל ימיני: יכול להיות שהוא יחשוש מהמעביד שלו.

מיקי לוי: מענק עבודה.

מיקי לוי: אל תכתבו מס הכנסה שלילי.

<יגאל ימיני: מחקר שעשה בנק ישראל שאל את האנשים שקיבלו מענק מס הכנסה שלילי אם הם רוצים שהמעביד ישלם להם את המענק.

<יגאל ימיני: הם אמרו בשום פנים ואופן, אנחנו מפחדים.

<יגאל ימיני: עכשיו אתה אומר לי לרשום לו בתלוש משכורת, הוא לא יחשוש?

<עידית לב זרחיה: אתה מיידע את המעביד שהאיש כנראה זכאי.

משה גפני: אני לא מיידע אותו בשום דבר.

<יגאל ימיני: הוא לא יודע מה המעביד חושב ומה הוא מתכנן.

משה גפני: אני כותב לידיעה בלבד את העיקרון.

<רן מלמד: אני רוצה לחזק את דבריך ולתת דוגמה.

<רן מלמד: בעמותת ידיד עבדנו עם אחד הגופים הקמעונאים הגדולים במשק שבאמת לא ידעו שום דבר על מס הכנסה שלילי.

<רן מלמד: ביקשנו מהם באופן יזום לפנות לעובדים שלהם ולהגיד לעובדים שילכו ויבדקו.

<רן מלמד: לכן אני חושב שהרעיון לכתוב לכל עובד, לא משנה אם הוא ברמת שכר גבוהה או נמוכה, שיכול להיות שמגיע לו מענק עבודה ושילך לבדוק, ואפילו לרשום את מספר הטלפון או כתובת רשות המסים באינטרנט, זה דבר שחייבים לעשות אותו.

<עידית לב זרחיה: אם זה לקבל מידע מרשות המסים, אני לא חושבת שיש למישהו כאן התנגדות.

משה גפני: אני רוצה את זה בחקיקה.

<אורי שיינין: החשש הגדול בכל הנושא של מס הכנסה שלילי הוא שבמקום לסבסד ולשפר את רמות המחיה ולהוציא מעוני את האוכלוסייה שעובדת בשכר נמוך, אתה תתחיל לסבסד למעסיקים את השכר של העובדים הנמוכים.

<אורי שיינין: זה החשש הכי גדול בכל החוק.

<אורי שיינין: ברגע שאתה נותן כסף דרך המעסיק או לא דרך המעסיק - - -

משה גפני: אני לא נותן דרך המעסיק.

<רן מלמד: מדברים על מתן מידע.

<אורי שיינין: ברגע שאתה הופך את המעסיק לקבלן בדרך - - -

משה גפני: אני לא ביקשתי לשנות שום דבר.

משה גפני: כל מה שאתה אומר, נשאר על מכונו.

משה גפני: אני אמרתי לחייב את מי שמוציא את תלוש השכר לכתוב משפט והמשפט הזה לא נוגע לגובה השכר של העובד ויכול להיות שלא מגיע לו מס הכנסה שלילי.

משה גפני: לכתוב את הידיעה הזאת.

משה גפני: זה הכול.

<יגאל ימיני: אותו עובד יחשוש להגיש.

משה גפני: הוא לא יחשוש.

<רן מלמד: הוא לא יחשוש אם אתה תעשה הסברה נכונה.

<יגאל ימיני: נבחן את זה.

משה גפני: בוויכוח בין רשות המסים או משרד האוצר לבין חבר כנסת שיש לו פריימריס, מתי ההוא יפחד ומתי ההוא לא יפחד, חבר הכנסת צודק.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: עם כל החוקים אני אצטרך לחכות לשעת כושר ואז להגיש אותם.

משה גפני: אתם טועים.

משה גפני: תאמינו לי שאני היום אתכם ולא נגדכם.

<גבריאלה הילברון: זה עשוי לעזור לכם להגיע ליעדים שלכם.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני לא מעכב שום דבר.

משה גפני: אני גם לא שם הסתייגות.

משה גפני: אני מניח הצעת חוק.

משה גפני: יש לי הצעת חוק פרטית.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 8 בסעיף 8(א) לחוק העיקרי, במקום "בסעיפים 2 עד 6" יבוא "בסעיפים 2 עד 6, 6ב ו-12(3א)" ובמקום "2007" יבוא "השנה הקודמת".

<ישי פרלמן: זה סעיף שעוסק בהתאמת סכומים על פי המדד ואנחנו מתאימים אותו לנוסח החדש של החוק.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 9 בסעיף 9 לחוק העיקרי – אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) (1) מצא המנהל כי נדרש מידע נוסף על המידע שנמסר לו לפי סעיף קטן (א) לשם קביעת זכאותו של העובד למענק, רשאי הוא לדרוש מהעובד למסור לו את המידע הנוסף כאמור.

<ישי פרלמן: דרש המנהל מידע נוסף כאמור, יקבע את זכאותו של העובד למענק ואת סכום המענק בתוך 180 ימים מיום שמסר לו העובד את המידע הנוסף כאמור.

<ישי פרלמן: (2) לא מסר העובד את המידע הנוסף שנדרש למסרו לפי פסקה (1) עד סוף שנת המס שלאחר שנת המס העוקבת, לא יהיה העובד זכאי למענק ואולם רשאי המנהל להאריך את התקופה למסירת המידע הנוסף כאמור למשך תקופה שלא תעלה על שנה נוספת, אם מצא כי מתקיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת".

משה גפני: אני יכול לדעת לשם מה הסעיף הזה?

משה גפני: זה חוק מקל.

משה גפני: למה אתם צריכים לעשות החמרה כזאת שאף אחד לא יבין?

משה גפני: ידברו רק על זה.

משה גפני: מה שיהיה בעיתונות זה שרשות המסים פוגעת בעובדים בשעה שהבאתם חוק שאתם מקבלים עליו צל"ש.

משה גפני: אני מבקש למחוק את הסעיף הזה.

משה גפני: אני עובד ברשות המסים היום ואני גם היחצ"ן שלכם.

<ישי פרלמן: אני יכול להסביר את זה?

משה גפני: לא.

משה גפני: תמשיך לפסקה (2).

משה גפני: הנה, אורן חזן הגיע.

משה גפני: הסעיף נמחק, הוא מיותר.

משה גפני: הוא לא הגיש בקשה, הוא לא יקבל.

רועי פולקמן: תסביר.

משה גפני: למה?

משה גפני: לשם מה?

משה גפני: לא מסר העובד, הוא לא מקבל.

משה גפני: הוא ימסור – הוא יקבל.

משה גפני: מה הדיון הזה?

<ישי פרלמן: זה מה שכתוב בסעיף.

רועי פולקמן: זה מה שכתוב.

משה גפני: זה לא מה שכתוב בסעיף.

משה גפני: יש כאן הגבלות.

משה גפני: נכון שאני למדתי בישיבה ולא למדתי באוניברסיטה אבל לימדו אותי לקרוא בלי נקודות.

משה גפני: לא מסר העובד את המידע הנוסף שנדרש למסרו לפי פסקה עד סוף שנת המס לאחר שנת המס העוקבת, לא יהיה העובד זכאי למענק.

משה גפני: לאיזה צורך זה?

משה גפני: הוא לא הגיש – הוא לא מקבל.

<יגאל ימיני: הסעיף הזה מדבר על לאחר הגשת התביעה.

משה גפני: אז הוא לא יקבל.

<יגאל ימיני: הסעיף הזה אומר לרשות המסים להזדרז לטפל בפנייה שלו.

משה גפני: זה לא אומר את זה.

משה גפני: מיותר לגמרי.

משה גפני: באמת.

<ישי פרלמן: אתה אומר שצריך להוסיף סעיף שאומר שהוא לא יקבל.

<ישי פרלמן: מה שאתה אומר, זה יותר מחמיר ממה שאנחנו אומרים.

משה גפני: אם הוא לא מסר את מה שהוא נדרש למסור, הוא לא מקבל את המענק.

<ישי פרלמן: על פי הפרשנות שלנו, אם הוא לא מסר את מה שהוא צריך למסור, התיק נשאר פתוח ואם הוא ימסור בעוד 25 שנים את המסמכים על העבודה לפני 25 שנים, הוא מקבל את המענק 25 שנים מאוחר יותר.

<ישי פרלמן: זאת הפרשנות שלנו של החוק היום.

<ישי פרלמן: אנחנו רוצים סעיף שאומר שאתה לא יכול למסור 25 שנים מאוחר יותר.

משה גפני: תמחקו את זה.

משה גפני: זה מיותר לגמרי.

משה גפני: הכותרת תהיה שמנסים לעבוד על זכאי מס הכנסה שלילי, היה חסר להם איזה נייר, אמרו שעברה שנה ונגמר העניין.

משה גפני: אתם יודעים מה.

משה גפני: אנחנו נהיה כאן בעזרת השם בעוד שנה-שנתיים, אם נהיה, ואם יתברר שיש בעיות מהסוג הזה של תיקים פתוחים – לפי דעתי אין – נתקן את זה.

<ישי פרלמן: יש כאן מישהו שיכול להגיד לך.

משה גפני: תמשיך בפסקה (2).

<ישי פרלמן: בסעיף קטן (ב), במקום "כאמור בסעיף קטן (א)" יבוא "כאמור בסעיף זה".

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 12 בסעיף 12 לחוק העיקרי – בפסקה (1), במקום "31 במרץ" יבוא "30 ביוני" ובמקום הסיפה החל במלים "וב-15 באוקטובר" יבוא "ב-15 באוקטובר וב-15 בדצמבר בשנת המס העוקבת, וב-15 בפברואר בשנת המס שלאחריה".

<ישי פרלמן: בפסקה (2), במקום "ביוני" יבוא "בספטמבר" ובמקום הסיפה החל במלים "בשנת המס העוקבת" – אני מוסיף עכשיו ב-15ר בינואר, לאור ההערה של שלומית - יבוא "וב-15 בדצמבר בשנת המס העוקבת וב-15 בפברואר בשנת המס שלאחריה".

<ישי פרלמן: בפסקה (3), במקום "בספטמבר" יבוא "בנובמבר" ובמקום הסיפה החל במלים "ב-15 בינואר" יבוא "ב-15 בדצמבר בשנת המס העוקבת, וב-15 בפברואר בשנת המס שלאחריה".

<ישי פרלמן: זה סעיף שמאפשר גם להגיש את הבקשה יותר מאוחר וגם לקבל יותר מאוחר.

<ישי פרלמן: אחרי פסקה (3) יבוא: "(3א) על אף האמור בפסקאות (1) עד (3) היה סכום המענק שנקבע 800 שקלים חדשים או פחות, ישולם המענק בתשלום אחד במועד שבו יש לשלם את התשלום הראשון לפי הפסקאות האמורות, בהתאם למועד הגשת התביעה.

<ישי פרלמן: הסעיף קובע שאם הסכום הוא סכום נמוך, לא נחלק אותו לשלושה חלקים.

<ישי פרלמן: (3ב) המנהל רשאי לשלם תשלום מתשלומי המענק במועד מוקדם מהמועד הקבוע בפסקאות (1) עד (3) לכלל הזכאים, אם מצא כי מתקיימות נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.

<ישי פרלמן: המנהל יפרסם הודעה לציבור על הקדמת המועד כאמור, באתר האינטרנט של רשות המסים ובכל דרך אחרת שימצא לנכון".

<ישי פרלמן: זה סעיף שמאפשר להקדים את מועד תשלום המענק בגלל חגים, אז נרצה לתת את המענק לפני החגים.

משה גפני: יש כאלה שאין להם אינטרנט.

משה גפני: שיפרסמו גם לכאלה שאין להם אינטרנט.

<עידית לב זרחיה: מפרסמים גם בהודעה לעיתונות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נרשם בפרוטוקול שאמרתי את זה?

משה גפני: בסדר.

<עידית לב זרחיה: זה מפורסם גם בהודעה לעיתונות.

משה גפני: אלה שאין להם אינטרנט, זה בעיקר הציבור החרדי.

<ישי פרלמן: אחרי פסקה (4) יבוא: "(5) דרש המנהל מעובד מידע נוסף לפי סעיף 9(א1), יקבע את המועדים לתשלום המענק בהתאם למועד שבו נמסר לו המידע הנוסף כאמור".

<שגית אפיק: אם מורידים את 9(א1), גם זה יורד?

משה גפני: יורד.

משה גפני: תנו לי משהו אחד בחוק הזה.

<ישי פרלמן: את כל החוק אנחנו נותנים.

משה גפני: זה נכון.

<ישי פרלמן: אנחנו אומרים משהו אחד כדי לייעל את המערכת.

<יגאל ימיני: שיהיה כתוב שנשללה לו הזכאות.

<שגית אפיק: אתה רוצה להחמיר עוד יותר?

<ישי פרלמן: זאת הייתה ההחלטה של הרב גפני קודם.

משה גפני: אם הוא בא ונותן את הנייר, הוא צריך לקבל.

משה גפני: אם הוא לא נותן את הנייר, הוא לא מקבל.

משה גפני: זה פשוט.

משה גפני: בואו נמשיך הלאה.

משה גפני: יהיו לנו שניים-שלושה ויכוחים לפני ההצבעות.

משה גפני: דלג על זה.

משה גפני: זה לא טוב.

משה גפני: אני אומר לכם כיחצ"ן שלכם.

משה גפני: אתם יכולים לעשות מזה כותרות מאוד חיוביות.

<יגאל ימיני: מה לעשות עם אחד שחסרים לי נתונים?

<יגאל ימיני: מה אתה רוצה שאני אעשה אתו.

<שגית אפיק: זה יישאר פתוח.

משה גפני: זה יישאר פתוח.

משה גפני: מה הבעיה?

<יגאל ימיני: עד מתי?

<יגאל ימיני: מאוד קשה תפעולית לנהל דבר כזה.

<נטליה מירנצ'וב: לא שומרים את הנתונים כל כך הרבה זמן.

<יגאל ימיני: פשוט אין לי את האפשרות.

<יגאל ימיני: אדם שהגיש תביעה בשנת 2007, אני צריך לשמור את הנתונים עד היום?

משה גפני: דלג על זה.

משה גפני: נדבר על זה אחר כך.

משה גפני: נפתור את הבעיה.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 14 בסעיף 14 לחוק העיקרי, במקום "מהיום ששולם המענק בחסר" יבוא "מ-15 בפברואר בשנת המס שלאחר שנת המס העוקבת".

<ישי פרלמן: זה סעיף מבהיר את מדיניות רשות המסים לגבי הפרשי הצמדה וריבית.

<ישי פרלמן: זה סעיף שמדבר על המועד שבו אנחנו מתחילים לשלם הצמדה וריבית.

<ישי פרלמן: אנחנו בעצם מעגנים פרשנות של רשות המסים היום שהמועד הקובע הוא היום האחרון לתשלום המענק.

<שגית אפיק: יוצא שזה מחמיר אתו.

<ישי פרלמן: יוצא שזה אותו הדבר כמו היום אלא מבהיר.

<שלומית ארליך: היום זאת הפרשנות שלכם.

<שלומית ארליך: כך אתם נוהגים היום.

<שגית אפיק: אבל זה לא החוק היום.

<ישי פרלמן: זה החוק.

<שגית אפיק: זאת הפרשנות שלכם.

<שגית אפיק: אם זה היום כך, למה אתם מתקנים?

<ישי פרלמן: זה מבהיר.

<ישי פרלמן: אנחנו עושים הרבה פעמים תיקונים.

משה גפני: יותר מדי פעמים.

<שגית אפיק: למה לא ביום הראשון?

<שגית אפיק: למה דווקא ביום האחרון?

<שגית אפיק: לפי מה?

<ישי פרלמן: מבחינתנו היום שבו אנחנו היינו צריכים לשלם את הכסף, היום הסופי לתשלום הכסף, הוא היום האחרון לתשלום המענק.

<ישי פרלמן: את הפרשי ההצמדה אנחנו לוקחים מהיום הזה.

<ישי פרלמן: מבחינה תפעולית זה מאוד קשה לעשות כל אחד בדיוק למועד.

<שגית אפיק: אבל אתם מחלקים את המענק לארבעה מועדים.

<שגית אפיק: כל מועד הוא המועד האחרון?

<יגאל ימיני: לא.

<יגאל ימיני: 15 בפברואר.

<שגית אפיק: המועד האחרון, האחרון, האחרון.

<יגאל ימיני: 15 בפברואר.

<יגאל ימיני: זה כמו תום שנת המס.

<שגית אפיק: זה באמצע.

<יגאל ימיני: ואם הוא הגיש את התביעה אחרי האמצע, נותנים לו אחורה?

<שגית אפיק: לא.

<שגית אפיק: תן לו את החצי השני שלו.

<יגאל ימיני: תפעולית מאוד קשה לעשות את זה.

<ישי פרלמן: יודעים אם שולם בחסר, רק באחרון.

משה גפני: תעשו באמצע.

<יגאל ימיני: רוב הזכאים הם מהאמצע ומעלה.

<יגאל ימיני: רוב הזכאים שמגישים תביעות.

<שגית אפיק: כאשר מחייבים אותי בהפרשי הצמדה וריבית, איך זה הולך, על היום האחרון?

<יגאל ימיני: מתום שנת המס.

<יגאל ימיני: ב-31 בדצמבר.

<שלומית ארליך: לא ממועד היווצרות החוב?

<יגאל ימיני: החוב נולד מתום שנת המס.

משה גפני: אני לא עשיתי את החשבון, אבל אם היא צודקת אכפת לכם שזה יהיה באמצע מה שהוא מגיש?

<נטליה מירנצ'וב: אבל זה לא עובד כך גם בחיוב.

<שגית אפיק: בחיוב זה מהרגע שנוצר החוב.

<נטליה מירנצ'וב: יש לך שנת מס, יש לך הכנסה שנוצרת במהלך שנת המס, יש מועדי דיווח.

משה גפני: אבל זה מהתחלה.

<נטליה מירנצ'וב: זה מתום שנת המס.

<שגית אפיק: זה מתום שנת המס ולא מהרגע שנוצר לי המס?

<נטליה מירנצ'וב: מתום שנת המס.

<יגאל ימיני: 15 בפברואר.

<יגאל ימיני: רוב האוכלוסייה הזכאית, זה מספטמבר, אוקטובר ומעלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שכחתי לשאול שאלה.

משה גפני: עובדים עצמאיים שהיום מקבלים אחרי חמש שנים, מה יהיה עם אלה שעבדו ארבע שנים אחורה?

<יגאל ימיני: זה התיקון אחר כך.

<ישי פרלמן: יש הוראת מעבר.

משה גפני: תמשיך.

<ישי פרלמן: בסעיף 16(ב) לחוק העיקרי, בסופו יבוא "הוראות סעיף קטן זה יחולו גם על מענק ששולם לפי הוראת סעיף 12 לחשבון הבנק של העובד, במשך תשעים ימים מיום ששולם כאמור.

<ישי פרלמן: היום יש סעיף שאוסר על עיקול הזכות למענק.

<ישי פרלמן: הפרשנות של חלק מהבנקים היא שאסור לעקל את הכסף כל עוד הוא נמצא ברשות המסים, אבל ברגע שהוא עובר לחשבון הבנק של העובד, ניתן לעקל אותו ואז בעצם לסעיף הזה אין משמעות.

<ישי פרלמן: אנחנו רוצים לקבוע כאן, גם בהרבה חוקים אחרים, שהכסף יגיע לחשבון הבנק של העובד, יעברו תשעים ימים ומהיום הזה יהיה ניתן לעקל את הסכום הזה.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 17 בסעיף 17 לחוק העיקרי – בסעיף קטן (א), ההגדרה "שבח" - תימחק.

<ישי פרלמן: בסעיף קטן (ב) - "(א) בפסקה (1), במקום "שבסעיף 2" יבוא "שבסעיפים 2 או 6ב(א)", במקום "סעיפים 3(1) ו-(2) ו-4 עד 6" יבוא "סעיפים 3 עד 6 ו-6ב(ב) ו-ג" והסיפה החל במלים "או עצמאי" – תימחק.

<ישי פרלמן: (ב) בפסקה (2) - בפסקת משנה (א), במקום "בספטמבר, יבוא "בנובמבר".

<ישי פרלמן: במקום פסקת משנה (ב) יבוא: "(ב) העצמאי הגיש בשנת המס העוקבת דוח או דוח עצמאי מקוון, לפי העניין, בהתאם להוראות סעיף 131 לפקודה ובמועדים כאמור בסעיפים 132 ו-133 לפקודה".

<ישי פרלמן: (ג) בפסקה (3) - ברישה, במקום "יחולו לגבי סכום המענק הוראות אלה" יבוא "יחולו לגבי תשלום המענק הוראות סעיף 12, בשינויים המחויבים".

<ישי פרלמן: פסקאות משנה (א) עד (ד) – יימחקו.

<ישי פרלמן: זה הסעיף שמשווה את מעמד העצמאים למעמד השכירים.

משה גפני: רועי כהן, נשיא לה"ב, בבקשה.

<רועי כהן: הגענו לסעיף הקונקרטי שנוגע בעצמאים ואני חושב שיש פה היום בשורה.

<רועי כהן: אני רוצה לברך.

משה גפני: תברך את רשות המסים.

<רועי כהן: אני מברך את שר האוצר, את הוועדה וגם את רשות המסים על הביטול של האפליה האסורה שהייתה בחסות החוק כלפי העצמאים בישראל.

<רועי כהן: הייתה כאן אפליה אסורה שאני לא יודע איך נתנו לה יד.

<רועי כהן: אני חושב שעצם זה שבאים כאן היום לתקן את זה, זאת באמת אמירה ובשורה.

<רועי כהן: אני חושב שלא יכול להיות שעצמאי יהיה שונה משכיר ביכולת שלו לקבל את מענק העבודה.

<רועי כהן: מה שזה עשה זה שעד היום עצמאים נמנעו מלהגיש את הבקשה למענק.

<רועי כהן: אבל יש כאן עוד משהו שמסתתר בתוך הצעת החוק.

<רועי כהן: כפי שאתה רואה, ארגון ידיד יחד עם לה"ב התחיל לקדם את הנושא הזה עוד כאשר חבר הכנסת מיקי לוי היה סגן שר האוצר ושר האוצר היה יאיר לפיד והגישו את ההצעה הזאת, בשנת 2014, את התזכיר הראשון.

<רועי כהן: זה כבר נכנס לבסיס התקציב בשנת 2015.

משה גפני: מה זה?

<רועי כהן: הנושא הזה של מס הכנסה שלילי.

<רועי כהן: היום מביאים את זה לתחולה מה-1 לינואר 2017, כלומר, עוד שנת מס שאותם עצמאים יחול עליהם הקיפוח ואפליה אסורה.

<רועי כהן: אני אומר לך שבחסות החוק הם יצטרכו עוד פעם במשך עוד שדנה לקבל עדיין לפי התנאים הישנים ואני חושב שאין שום סיבה.

<רועי כהן: זה רק לחסוך לרשות המסים 130 מיליון שקלים ואין שום סיבה.

<רועי כהן: הם כבר תכננו את זה, זה כבר היה ואין שום סיבה שזה לא יהיה ב-2016.

<רועי כהן: גם כך העצמאים מגישים שנה אחרי את כל המס שלהם.

<רועי כהן: כלומר, מה שיקרה זה שעכשיו רק בשנת 2018 הם יראו את הכסף.

<רועי כהן: את הדוח שלך אתה יכול להגיש בספטמבר של 2017.

רועי פולקמן: תכף נגיע לתחולה ונפתח את כל הסוגיה הזאת.

<רועי כהן: אני אומר שאם באים לעשות תיקון ולהביא בשורה לציבור שכרגע מופלה ומקבל את הכסף שלו אחרי חמש שנים בניכוי של 25 אחוזים, אין שום סיבה שנמשיך באפליה הזאת.

<רועי כהן: אני מבקש ממך כבוד היושב ראש לתקן את האפליה הזאת במיידית.

משה גפני: אדוני נשיא לה"ב, אנחנו תכף נגיע לסעיף התחולה ונשמע בדיוק איך זה מתחיל ב-1 בינואר 2017 ויש הוראת מעבר שהיא מ-2012.

משה גפני: אני חייב להגיד לך שזה נכון שהכול התחיל קודם אבל זה עכשיו מובא לחקיקה כי אתה עכשיו נשיא לה"ב ואני עכשיו יושב ראש ועדת הכספים.

משה גפני: אבל אני משבח את שר האוצר.

<ישי פרלמן: סעיף קטן (ג) – בטל.

<ישי פרלמן: הוספת סעיף 17א אחרי סעיף 17 לחוק העיקרי יבוא: "17א.

<ישי פרלמן: סייגים לזכאות בלי לגרוע מהוראות סעיף 3, כפי שהוחל בסעיף 17(ב)(1), הזכאות למענק לפי סעיף 17 לא תחול על עצמאי שמתקיים בו אחד מאלה: הוא היה חייב בניהול פנקסים לשנת המס שבשלה נתבע המענק ולא ניהלם.

<ישי פרלמן: פנקסיו לשנת המס שבשלה נתבע המענק נקבעו כבלתי קבילים, בקביעה שאינה ניתנת לערר או לערעור".

<ישי פרלמן: בסעיף הקודם ביטלנו את 17(3)(ד) וכאן אנחנו קובעים אותו מחדש במקום אחר.

<ישי פרלמן: בנוסף הוספנו כאן פסקה שמתייחסת למי שחייב לנהל פנקסים בשנת המס בשלה נקבע המענק ולא ניהלם.

<ישי פרלמן: אם אדם שמנהל ספרים אבל לא עושה את זה כמו שצריך לא מקבל את המענק, קל וחומר אנחנו חושבים שגם אם אתה לא מנהל בכלל, אתה לא צריך לקבל את המענק.

מיקי לוי: על זה אין ויכוח.

משה גפני: אגב, גם את זה אתם צריכים לפרסם.

משה גפני: אדם ידע שהוא לא זכאי למס הכנסה שלילי אם הוא לא ניהל ספרים.

משה גפני: הוא צריך לדעת את זה.

מיקי לוי: אין ויכוח.

<ישי פרלמן: תיקון סעיף 18 בסעיף 18 לחוק העיקרי, פסקאות (2) ו-(3) – יימחקו.

<ישי פרלמן: אלה פסקאות שקשורות לתקנות לגבי עצמאי שלא צריך אותם.

<שלומית ארליך: היה קיזוז.

רועי פולקמן: קיזוז של 25 אחוזים.

רועי פולקמן: זה נמחק.

<ישי פרלמן: תיקון פקודת מס הכנסה בפקודת מס הכנסה בסעיף 131(ב2)(4), הסיפה החל במילה "ובלבד" – תימחק.

<ישי פרלמן: המלים שנמחקות הן סעיף שאומר שאם ייקבע בתקנות שיחידים לא חייבים בהגשת דוח מקוון, אז כתוב בסוף "ובלבד שפטור כאמור לא יחול על יחיד שהגיש תביעה לקבלת מענק".

<שגית אפיק: סעיף 18, אני רואה שהתקנות הן באישור ועדת הכספים.

<ישי פרלמן: כן.

<ישי פרלמן: לא הספקנו אבל אנחנו את התקנות.

<ישי פרלמן: גם בתקנות עצמן כתוב שזה לא יחול על מי שהגיש בקשה למענק עבודה.

<ישי פרלמן: נעביר את התקנות בזמן הקרוב לאישור הוועדה.

<שגית אפיק: סעיף 19 לחוק מס הכנסה שלילי, הראשי, לגבי העברת מידע.

<שגית אפיק: למה התקנות האלה בסעיף קטן (ב) הן לא באישור ועדת הכספים?

משה גפני: באישור ועדת הכספים.

משה גפני: יש כאן חוק שלי.

משה גפני: חוק להגדלת שיעור השתתפות בכוח העבודה וצמצום פערים, מס הכנסה שלילי, אחרי "ושר המשפטים" יבוא "ובאישור ועדת הכספים של הכנסת".

משה גפני: אני יכול לדעת איך אפשר לעשות תקנות של שר המשפטים בלי אישור של ועדת הכספים?

משה גפני: אתם מתנגדים לזה?

<ישי פרלמן: אלה תיקונים שאנחנו רוצים את האפשרות לעשות אותם באופן יחסי מהיר.

<שגית אפיק: העברת מידע באופן מהיר?

<ישי פרלמן: לא.

<ישי פרלמן: לדוגמה עכשיו.

<ישי פרלמן: אנחנו צריכים עכשיו להעביר גם תקנות ואנחנו לא יודעים בדיוק איזה מידע אנחנו צריכים.

<ישי פרלמן: אנחנו רוצים לדבר עם ביטוח לאומי וברגע שנדבר אתם, אנחנו רוצים לעשות את זה ולהתחיל להפעיל את החוק כמו שצריך.

<שגית אפיק: אנחנו כאן בדרך כלל מאוד מהירים.

משה גפני: זה לא מקובל הדבר הזה.

משה גפני: זאת חקיקה לא ראויה.

<מורן מזור: אם אתם צריכים מעקב, תקבעו בחקיקה מעקב פעם בשנה.

משה גפני: לא.

משה גפני: המעקב זה רק אם יש אישור של ועדת הכספים.

משה גפני: בכל הדברים האלה, החוק הישראלי אומר את זה.

משה גפני: יש אישור של ועדה רלוונטית.

<ישי פרלמן: לא בכל הדברים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה באישור ועדת הכספים.

משה גפני: לי חשוב לדעת לגבי המשפחתונים, בהם טיפלתי הרבה זמן.

משה גפני: הם נקראים עצמאים והם מקבלים מס הכנסה שלילי.

משה גפני: מה יהיה עם הרטרואקטיבי שלהם?

<ישי פרלמן: עכשיו אנחנו מגיעים לסעיף של התחולה.

<שגית אפיק: עכשיו נדבר על התחולה.

משה גפני: תיכנס לכוננות ספיגה.

<ישי פרלמן: תחילה, תחולה והוראת מעבר תחילתו של חוק זה, למעט סעיפים 1, 3, 11 ו-14, ביום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) (בסעיף זה – יום התחילה) והוא יחול על מענקים המשתלמים בעד הכנסה מעבודה או הכנסה מעסק או משלח יד שהופקה בשנת המס 2016 ואילך.

<ישי פרלמן: סעיף 1 ו-3 הם הסעיפים של שם החוק.

<שלומית ארליך: סעיף 11, זה העיקול.

<יגאל ימיני: 11 זה לא העיקול.

<יגאל ימיני: זה עיקרון הסופיות שלא רציתם לבטל אותו.

<יגאל ימיני: סעיף 14 הוא העיקול.

משה גפני: זאת אומרת, החוק הזה יחול ב-1 בינואר 2017, ג' בטבת התשע"ז.

<שגית אפיק: אבל הוא יחול על שנת 2016.

<שגית אפיק: בשנת 2016 אתה מתחיל לקבל את זה אבל תקבל את זה בשנת 2017.

<שגית אפיק: משנת2016 אתה זכאי, אבל תקבל את זה ב-2017.

<רועי כהן: תקבל את זה ב-2018 ולא ב-2017.

<רועי כהן: עצמאי יקבל את זה רק ב-2018.

משה גפני: אני מבקש לתת להם להסביר עד הסוף כי אחרת אני מתבלבל.

<ישי פרלמן: עצמאים הזכאים למענק לפי סעיף 17 לחוק העיקרי, כנוסחו ערב יום התחילה, בשל הכנסתם בשנות המס 2012 עד 2015, וביום התחילה טרם קוזז כל סכום המענק לפי פסקה (3) של סעיף 17 האמור, תשולם להם כל יתרת המענק שלא קוזזה ביום כ"א בתמוז התשע"ז (15 ביולי 2017), ולא יחולו הוראות פסקה (3) האמורה.

רועי פולקמן: אם זה מוחל על 2012 עד 2015, מה הבעיה לתת את זה ב-2016 ולא ב-2017?

<מורן מזור: זה תקף ל-2012-2015.

<מורן מזור: זה היה אמור להיות משולב במשך חמש שנים ומה שאנחנו עושים זה שאנחנו מקצרים את התחולה ובעצם משלמים את הכול בבת אחת ב-15 ביולי 2017.

משה גפני: אותו עצמאי, בשנת 2016 אמור לקבל מס הכנסה שלילי.

<מורן מזור: לא.

<מורן מזור: ב-2017.

משה גפני: לא עצמאי.

משה גפני: שכיר.

משה גפני: על 2016 הוא יקבל ב-1 בינואר 2017.

<מורן מזור: השכיר.

<מורן מזור: גם לא.

<רועי כהן: הוא מקבל כל שלושה חודשים.

משה גפני: מתי הוא יקבל?

<מורן מזור: בתאריכים שמצוינים בחוק, אם אני זוכר נכון פעם ראשונה זה יולי 2017.

<יגאל ימיני: יולי 2017 זה התשלום הראשון.

<ישי פרלמן: תלוי מתי הוא מגיש את התביעה.

<מורן מזור: זה גם השכיר.

<מורן מזור: תלוי מתי הוא מגיש את התביעה.

משה גפני: אני שכיר ואני זכאי למס הכנסה שלילי בשנת 2015.

משה גפני: מתי אני מקבל?

<יגאל ימיני: אתה מגיש את התביעה בינואר 2016 והלאה.

משה גפני: על 2015.

<יגאל ימיני: בדיוק.

<יגאל ימיני: אם הגשת את התביעה עד ה-30 ביוני 2016, תקבל ב-15 ביולי את התשלום הראשון.

משה גפני: ב-2015.

<יגאל ימיני: ב-2016.

<שגית אפיק: אתה תמיד מקבל את זה שנה אחרי.

משה גפני: אני עבדתי ב-2015, זכאי למס הכנסה שלילי, הגשתי את התביעה בזמן ואני מקבל את הכסף ב-15 ביולי 2016.

משה גפני: אם אני עובד ב-2016 ועכשיו אני כבר עצמאי ולא שכיר, אני עובד ב-2016 כעצמאי, אני מקבל את הכסף ב-15 ביולי 2017.

<יגאל ימיני: נכון.

משה גפני: עכשיו אני שואל למה אתם מכניסים את זה בחוק.

<שגית אפיק: הם נותנים לך את הרטרו, מ-2012.

משה גפני: הבנתי, אבל התשלום הראשון הוא 2017 בכל מקרה.

<יגאל ימיני: כן, אבל השנים 2012 עד 2015, תביעות שהוגשו בעבר על ידי עצמאים, עוד לא קיבלו את הכסף.

רועי פולקמן: כדי לדייק את הדיון.

רועי פולקמן: זה הוחל רטרואקטיבית כי מ-2012 מתקנים.

משה גפני: אבל זה גם משפחתונים.

<יגאל ימיני: גם משפחתונים.

רועי פולקמן: אין כאן עניין תקציבי כיוון שזה תוקן רטרואקטיבית.

רועי פולקמן: הדיון הוא תזרימי.

<מורן מזור: נכון.

רועי פולקמן: תקציבית מה שסוכם שמשלמים, סוכם.

<מורן מזור: נכון.

רועי פולקמן: לכן תקציבית, אין כאן בעיה.

רועי פולקמן: השאלה היא אם משלמים את זה, מתי.

<מורן מזור: נכון.

רועי פולקמן: זאת אומרת, תקציבית אין לנו ויכוח.

<מורן מזור: נכון.

רועי פולקמן: השאלה היא רק תזרימית, האם משלמים את זה ב-2016 או ב-2017.

<מורן מזור: נכון.

רועי פולקמן: אז מה הבעיה לשלם את זה ביולי 2016?

<מורן מזור: אני אומר שתזרימית יש בעיה.

<מורן מזור: תזרימית, תקציבית בשנת 2016 יש בעיה לשלם את זה ואין בעיה לשלם את זה ב-2017.

רועי פולקמן: נגיד שזה לא יהיה יולי אלא יהיה ה-1 בינואר – סתם אני אומר – 2017, זה כבר אפשרי?

<מורן מזור: אפשרי.

<מורן מזור: מבחינה תפעולית זה אפשרי.

<רועי כהן: אדם שהגיש, מגיע לו עכשיו לקבל את זה כמו השכיר.

<רועי כהן: השכיר יקבל בשנת 2016.

<רועי כהן: למה העצמאי יקבל רק בסוף 2017?

<רועי כהן: שכיר כן מקבל.

<יגאל ימיני: הוא יוצר בלבול.

<רועי כהן: אני לא מתייחס לתיקון.

<רועי כהן: היום שכיר יגיש את הבקשה בסוף 2015 ויקבל ב-2016.

<מורן מזור: הוא היה מקבל ביולי 2016.

<רועי כהן: עצמאי לא יקבל.

רועי פולקמן: דחו שנה.

<רועי כהן: נכון.

<רועי כהן: למה?

רועי פולקמן: אומרים לך כאן שהמינימום שאפשר להקדים את זה לינואר 2017.

רועי פולקמן: זאת אומרת, פער של חצי שנה.

<רועי כהן: אבל למה?

רועי פולקמן: בגלל העניין התזרימי.

מיקי לוי: אר כך זה הופך להיות עקבי.

מיקי לוי: זאת רק הפעם הראשונה.

מיקי לוי: חבל על הוויכוח.

רועי פולקמן: זה חד פעמי.

מיקי לוי: קודם קיבלתם את זה כל חמש שנים.

מיקי לוי: פעם ראשונה זה יהיה מאוחר.

רועי פולקמן: אנחנו נקדים את זה.

רועי פולקמן: השאלה אם מקדימים את זה בחצי שנה תחילת 2017 לא לאמצע 2017, ואז מאותו רגע זה נכנס לרצף.

<רועי כהן: אין לי בעיה.

רועי פולקמן: הבעיה היא רק בפעם הראשונה.

<מורן מזור: נכון.

<מורן מזור: רק בפעם הראשונה.

רועי פולקמן: מבחינת

רועי פולקמן: כם יש בעיה להקדים את זה?

<יגאל ימיני: תפעולית לא תהיה לנו בעיה אם אגף התקציבים ייתן.

רועי פולקמן: אפשר להקדים את זה לינואר 2017 כך שהפער הוא חצי שנה.

מיקי לוי: תישארו בפער הזה.

<רועי כהן: בסדר.

רועי פולקמן: האמירה של אגף התקציבים ורשות המסים היא שאפשר להקדים את זה לינואר 2017 ולא ליולי, מבחינת העצמאים.

רועי פולקמן: אז האיחור שנוצר הוא רק של חצי שנה.

משה גפני: מקובל עלי.

מיקי לוי: זאת רק פעם ראשונה.

רועי פולקמן: רק פעם ראשונה ואז זה נכנס ברצף.

<שגית אפיק: במקום כ"א בתמוז התשע"ז, 15 ביולי, יהיה 1 בינואר 2017.

רועי פולקמן: ואז אין בעיה תקציבית ואין בעיה תזרימית.

<רועי כהן: תודה רבה.

<רן מלמד: זה לגבי העצמאים.

<רן מלמד: מה לגבי השכירים שמאבדים שנה?

משה גפני: לגבי הנושא הפתוח.

משה גפני: אני מציע שנקבע שאחרי חמש שנים הוא לא יכול לתבוע.

<ישי פרלמן: יש עוד שלוש שנים שהוא יכול לתקן את הקביעה.

<ישי פרלמן: בעצם זה יוצר חמש שנים.

<ישי פרלמן: אנחנו נותנים עוד שנה וחצי מהיום ששלחו לבקש את הנתונים ואחרי כן אם הוא לא יביא את הנתונים, הוא עדיין יכול לתקן את התביעה.

משה גפני: זה שבע שנים.

<ישי פרלמן: זה חמש שנים כמו שביקשת.

משה גפני: שבע שנים.

מיקי לוי: אני חושב שחמש שנים זה סביר.

משה גפני: חמש שנים.

<ישי פרלמן: מוכנים.

<ישי פרלמן: אנחנו נדחה את זה בעוד שנה.

<ישי פרלמן: זה יוצא שש שנים.

<ישי פרלמן: בסך הכולל זה יוצא שש שנים.

משה גפני: שש שנים.

<שגית אפיק: יש כאן מחלוקת איך זה ייכתב.

<שגית אפיק: מה שאומר לך היושב ראש, זה לא לפי המודל שלכם שיש אפשרות להאריך ואפשרות לתקן את התביעה.

<שגית אפיק: הוא אומר לך מראש שהוא נותן לו חמש או שש שנים.

משה גפני: שש שנים.

<יגאל ימיני: להשלים את הנתונים.

<יגאל ימיני: המודל נותן שש שנים.

<שגית אפיק: רק אם המנהל מאריך לו את זה.

<יגאל ימיני: לא.

משה גפני: לא.

משה גפני: לא כתוב.

<שגית אפיק: על זה אנחנו מדברים.

משה גפני: לא כתוב המנהל.

<יגאל ימיני: אני אסביר נקודה חשובה.

<יגאל ימיני: אדם שהגיש תביעה ונשלל, נשללה לו הזכאות, לפי החוק, לפי סעיף 9, תוך שלוש שנים יש לו אפשרות לתקן את התביעה.

<יגאל ימיני: שלוש שנים כבר יש לו.

<יגאל ימיני: אנחנו מדברים על השלמת נתונים.

<יגאל ימיני: לשלול לו את הזכאות באותו רגע או במשך שלוש שנים.

<יגאל ימיני: בהצעה שלנו שלוש שנים נשאיר את התביעה שלו באוויר עד שהוא ימציא לי את הנתונים ובתום שלוש השנים נשללת לו הזכאות ויש לו עוד שלוש שנים לתקן את התביעה.

<יגאל ימיני: זאת ההצעה שלנו.

מיקי לוי: זה יפה מאוד.

<יגאל ימיני: אתה רוצה שמונה שנים?

<יגאל ימיני: זה מה שאתה רוצה לעשות?

מיקי לוי: לא.

משה גפני: אני רוצה עוד חמש שנים.

משה גפני: כן.

משה גפני: אתם רציתם שהעסק הזה ייסגר, הוא ייסגר.

<יגאל ימיני: זה מאוד קשה תפעולית.

<יגאל ימיני: לשמור את הנתונים כל כך הרבה שנים, זה מאוד קשה תפעולית.

<יגאל ימיני: שש שנים זה המון זמן.

מיקי לוי: גפני, אנשים ימצו.

רועי פולקמן: לכל היותר שש שנים.

מיקי לוי: הוא נותן לו עוד שלוש שנים.

מיקי לוי: זה הרבה.

<יגאל ימיני: אני נותן לו עוד שלוש שנים.

<יגאל ימיני: אני גם שולח לו מכתב ומבקש ממנו להביא לי את הנתונים.

<יגאל ימיני: נאי מזכיר לו.

מיקי לוי: גפני, זה יפה.

מיקי לוי: הפעם אני לטובתם.

<שגית אפיק: זאת אומרת שאנחנו נתקן את 9(ב) שאומר שהמנהל רשאי ביוזמתו או לפי דרישת העובד לתקן את קביעתו בתוך שלוש שנים מיום שניתנה.

<ישי פרלמן: לא.

<ישי פרלמן: זה לכולם.

<ישי פרלמן: אנחנו מדברים רק על השלמת מסמכים.

<ישי פרלמן: לתקן את הסעיף שכתבנו:

<ישי פרלמן: לא מסר העובד את המידע הנוסף שנדרש למסור לפי פסקה (1) עד סוף שנת המס שלאחר שנת המס העוקבת, יהיה שנה אחר כך.

<ישי פרלמן: שנתיים אחר כך.

<שגית אפיק: זה נותן לך שלוש שנים.

<שגית אפיק: איך זה נותן לך שש שנים?

<ישי פרלמן: יחד עם הסעיף שקראת עכשיו, סעיף (ב), בו אנחנו יכולים לתקן את הקביעה.

<ישי פרלמן: אנחנו את הקביעה כמעט תמיד.

<ישי פרלמן: כל פעם שאנחנו צריכים לתקן את הקביעה, אנחנו עושים את זה.

<יגאל ימיני: כן.

<יגאל ימיני: זה שלוש שנים השלמת נתונים ויש לו עוד שלוש שנים לתקן את הקביעה.

<יגאל ימיני: יש לו בסך הכול שש שנים.

<ישי פרלמן: יש לו שש שנים בסך הכול.

<יגאל ימיני: תמיד יהיו לו שש שנים.

<שגית אפיק: אני לא מפרשת את זה כך.

<רועי כהן: ממתי מתחיל המרוץ?

<יגאל ימיני: מהיום שהוא מקבל את המכתב.

<רועי כהן: אז אלה לא שש שנים בפועל.

מיקי לוי: שלוש פלוס שלוש.

<רועי כהן: הוא קיבל את המכתב ורק אחרי שנה הגיש.

משה גפני: רבותיי, אני מסכים להצעה שלכם.

משה גפני: אני מבקש למחוק את המילה "המנהל רשאי".

משה גפני: בלי המנהל.

משה גפני: זה כתוב בחוק.

משה גפני: מה שכתבתם, יהיה כתוב ולא בשיקול דעת של משהו.

משה גפני: אני מסכם.

משה גפני: עצמאי יקבל את מה שהוא זכאי לקבל ב-1 בינואר 2017 ולא ב-15 ביולי 2017.

<יגאל ימיני: שנת המס 2012 עד 2015.

משה גפני: כן.

משה גפני: אמרנו לגבי השלמת המסמכים וכל מה שנלווה לעניין הזה שזה לא תלוי בשיקול דעת אלא זה יהיה כתוב בחוק.

משה גפני: יש לו את שש השנים האלה, שלוש ושלוש, כפי שאמרתם אבל לא בהחלטה שצריכה להיות אקטיבית בעניין הזה אלא המחוקק קובע, החוק קובע שהוא יכול להשלים את המסמכים במשך שש שנים.

משה גפני: יש לו את שלוש השנים הראשונות ואחרי כן את השלוש שנים הנוספות, בלי שיקול דעת אלא זה מה שיהיה כתוב בחוק.

משה גפני: התקנות של שר המשפטים וכולי יהיו באישור ועדת הכספים.

משה גפני: יש עוד כמה תיקונים שעשינו שהם כלולים בתוך החוק הזה ועכשיו אנחנו חוזרים לבעיה העיקרית והיא איך קוראים לחוק.

משה גפני: סליחה, יש לנו עוד את הנושא של גיל 55.

<נטליה מירנצ'וב: אנחנ ו צריכים לשבת על נתונים סטטיסטיים.

משה גפני: אבל אני רוצה להצביע על החוק.

<נטליה מירנצ'וב: אני לא יכולה לתת עכשיו תשובה.

משה גפני: מה לגבי הנכים בלי ילדים?

<שגית אפיק: להוריד להם את מגבלת הגיל.

<רן מלמד: כמו שקבעו שרירותית גיל 55, אפשר לקבוע שרירותית גיל 50.

רועי פולקמן: אני מסכים.

רועי פולקמן: אין לי עמדה אם זה 50 או 55.

רועי פולקמן: השאלה מה המשמעות התקציבית.

משה גפני: אדם שהוכר כנכה לפי חוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995.

מיקי לוי: אם הוא קיבל התקף לב, קיבל ארבעים אחוזי נכות והוא מתפקד רגיל?

מיקי לוי: מה תעשה אתו?

מיקי לוי: אתה רוצה לקבוע מאה אחוזי נכות?

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: מאה אחוזי נכות, אין ויכוחים ואין כלום.

רועי פולקמן: אפשר.

רועי פולקמן: אני לא חושב שזה משנה את המצב, אבל אפשר.

מיקי לוי: אלה שקיבלו התקף לב, יש להם ארבעים אחוזי נכות ומה יהיה אתם?

מיקי לוי: הם מתפקדים והכול רגיל.

משה גפני: דוקטור גבריאלה, הביטוח הלאומי, נכים מאה אחוזים כלולים בתוך החוק הזה?

<גבריאלה הילברון: אין לי מושג.

<שגית אפיק: ככל שאין להם שכר מותאם.

משה גפני: אם נכתוב נכים מאה אחוזים?

<נטליה מירנצ'וב: זה מחמיר לעומת מה שיש כרגע בחוק.

מיקי לוי: יכול להיות שלגבי קבוצה אחת אנחנו נרע את מצבם ורק קבוצה אחת עם מאה אחוזי נכות תקבל.

מיקי לוי: כרגע יש שתי קבוצות של נכים, אם אני לא טועה.

<נטליה מירנצ'וב: נכון.

מיקי לוי: אני מציע לא לגעת בזה.

משה גפני: לגבי גיל 55.

<נטליה מירנצ'וב: לגבי גיל חמישים, אנחנו לעשות בדיקה מעמיקה.

משה גפני: כמה זמן דרוש לבדיקה המעמיקה?

<נטליה מירנצ'וב: אני מציעה לא להכניס את זה עכשיו.

<נטליה מירנצ'וב: אני רוצה גם לציין שלפי מחקרי בנק ישראל לא נמצאה איזושהי השפעה בגילאי 55 פלוס, לא על תחולת העוני ולא על תמריץ לעבודה.

<נטליה מירנצ'וב: אני מציעה לעזוב את זה בצד עד שנעשה בדיקה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תעשו בדיקה.

<ישי פרלמן: יש איזשהו בלבול בנוסח בסעיף הקודם ואני רוצה להקריא נוסח.

משה גפני: לפני כן.

משה גפני: אני מניח הצעת חוק פרטית שתוריד את גיל הנשים, ותכניס את הנכים.

משה גפני: אנחנו נבדוק את העניין מול הביטוח הלאומי.

משה גפני: אני מבקש מחברי הוועדה, אם ירצו, לחתום על זה.

משה גפני: גם לגבי ההודעה בתלוש השכר.

משה גפני: את הנושא של אישור ועדת הכנסת הכנסנו.

משה גפני: בשלושת החוקים האלה, אני מאוד מבקש מכם לבדוק את זה.

משה גפני: אני הייתי יכול להצביע ולהגיש רביזיה ולחכות לתשובה, אבל אני לא עושה את זה.

משה גפני: אני מניח הצעת חוק.

משה גפני: אני מבקש מכם את הבדיקה המהירה לגבי שלושת הנושאים – לגבי נכים, לגבי גיל הנשים, להפחית אותו מגיל 55, ולגבי ההודעה שתהיה בתלוש השכר.

משה גפני: אם אתם תסכימו לזה, נעביר את זה בקלות ובסדר.

משה גפני: אם לא תסכימו על הכול או על חלק, אנחנו נדבר בינינו אבל יכול להיות שאני ארצה להתמודד על זה גם בוועדת שרים לחקיקה.

משה גפני: אני גם מבקש להחתים את חברי הוועדה, מי מהם שירצה לחתום על החוקים הללו.

משה גפני: נטליה, אני מבקש בדיקה מהירה.

משה גפני: אם אני אראה שאתם מתמהמהים, אני אכניס את זה כהסתייגות בחוק שתרצו להעביר אותו.

<ישי פרלמן: יש חוסר הבנה בינינו לבין הלשכה המשפטית.

<ישי פרלמן: אני רוצה להקריא את הנוסח ותגידו לי אם הוא בסדר, לגבי סעיף 9: "לא מסר את המידע הנוסף שנדרש למוסרו לפי פסקה (1) עד ארבע שנים מסוף שנת המס שלאחר שנת המס העוקבת – שזה יוצא ביחד שש שנים – לא יהיה העובד זכאי למענק".

משה גפני: איך זה שש?

רועי פולקמן: ארבע פלוס שתיים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה בלי המנהל.

<ישי פרלמן: זה בלי המנהל.

רועי פולקמן: (א)(1) נשאר?

<ישי פרלמן: כן.

משה גפני: לגבי שם החוק.

משה גפני: אתם מציעים שזה יהיה מענק עבודה ולא יהיה בכלל מס הכנסה שלילי.

משה גפני: אני חושש מהעניין הזה.

משה גפני: יש כאן כמה שחששו מהעניין.

משה גפני: מענק עבודה – מקובל.

משה גפני: לשים בסוגריים מס הכנסה שלילי.

רועי פולקמן: החוק ייקרא: מענה עבודה (מס הכנסה שלילי)?

משה גפני: כך אני חושב.

משה גפני: כן.

<יגאל ימיני: במצב הנוכחי, מס הכנסה שלילי נמצא בסוגריים.

<רן מלמד: אני מציע מטעם רשות המסים שהמלים מס הכנסה שלילי בראייה שלנו בשטח, זה עושה נזק.

משה גפני: מה זה מטעם רשות המסים בחוק?

<רן מלמד: אני חושב שצריך להבהיר ולתת איזשהו הסבר בראש החוק מה זה מענק עבודה.

<רן מלמד: להגיד שזה מה הכנסה שלילי, עושה נזק ופחות אנשים ממצים את הזכויות שלהם.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: זאת התשובה.

רועי פולקמן: אני חושב שיש טעם להשאיר את הסוגריים.

רועי פולקמן: אפשר בשיווק להשאיר, אבל בשם החוק יהיה כתוב מענק עבודה.

רועי פולקמן: בפרסומים אפשר לכתוב מס הכנסה שלילי.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: עזוב.

מיקי לוי: אפשר לכתוב מענק עבודה, בסוגריים החזר מס.

מיקי לוי: לא לתת לזה קונוטציה שלילית.

משה גפני: מה אתם אומרים על ההצעה של מיקי לוי.

משה גפני: מענק עבודה, בסוגריים החזר מס.

רועי פולקמן: אם כבר, תשאירו את זה בשם הקודם.

רועי פולקמן: אל תבלבלו.

<רן מלמד: לעובדים מעוטי הכנסה.

מיקי לוי: למעוטי הכנסה, זה לא מעליב?

רועי פולקמן: זה לא למעוטי הכנסה.

רועי פולקמן: לא.

<רן מלמד: לעובדים בשכר נמוך.

רועי פולקמן: כיוון שהמותג מוכר, בפרסומים של השנה-שנתיים הראשונות תכתבו.

רועי פולקמן: בתקופת ההסתגלות, כדי שאנשים ידעו על מה מדובר.

<יגאל ימיני: לשעבר מס הכנסה שלילי.

משה גפני: שיהיה כתוב בחוק.

רועי פולקמן: לשעבר מס הכנסה שלילי.

משה גפני: איפה זה יהיה כתוב?

רועי פולקמן: בפרסומים.

מיקי לוי: תוך שנתיים אף אחד לא יזכור מה זה מס הכנסה שלילי.

רועי פולקמן: בתקופת הביניים יעשו את הפרסום בצורה כזאת.

רועי פולקמן: יש משהו מטעה בשם.

מיקי לוי: מצביעים?

<שגית אפיק: שתי נקודות קטנות נוספות.

<שגית אפיק: היו שתי פסקאות שמחקנו.

<שגית אפיק: האחת בעמוד 561, פסקה (5).

<שגית אפיק: "דרש המנהל מעובד".

<שגית אפיק: זה עדיין נשאר מחוק?

משה גפני: ודאי.

<שגית אפיק: זה יורד.

<יגאל ימיני: לא למחוק את זה.

<ישי פרלמן: הוא קובע מתי ישלמו את הכסף.

<ישי פרלמן: אין לנו תאריך בו משלמים את הכסף.

מיקי לוי: זה בסדר.

מיקי לוי: זאת אינפורמציה.

מיקי לוי: הוא לא קובע כאן כלום.

<ישי פרלמן: הוא קובע מתי לשלם.

<שגית אפיק: מתי זה יקרה?

<יגאל ימיני: אם הגשתי תביעה ב-1 בינואר 2016 וחסרים לי נתונים כלשהם, הוא מביא לי את הנתונים רק בדצמבר 2016, מתי אני אשלם לו את הכסף?

<יגאל ימיני: הסעיף הזה אומר לך שזה יהיה בתשלום הקרוב, בפברואר.

<יגאל ימיני: זה מה שהסעיף הזה אומר.

<שגית אפיק: למה לא לכתוב את זה שזה יהיה בלי שהמנהל יקבע אלא להגיד שזה באותו יחס שהיה אילו היו לכם את כל הנתונים?

<יגאל ימיני: המציא העובד את הנתונים, ייקבע מועד.

<שגית אפיק: בסדר.

<יגאל ימיני: בסדר.

<בשגית אפיק: סעיף התחילה, עמוד 565, סעיף 19(ב)(1).

מיקי לוי: אמרת שזה מיותר.

<מורן מזור: יכול להיות שזה יוצר להם בעיה תפעולית.

<מורן מזור: הם יגישו יומיים לפני כן את הנתונים ועכשיו אתה לא נותן לו את הסמכות לקבוע שזה יהיה אחרי המועד הקרוב, אני לא בטוח.

<מורן מזור: הסעיף הזה חשוב.

<מורן מזור: אני אדבר בשמם.

מיקי לוי: הוא צודק.

מיקי לוי: זה לרעת האנשים.

מיקי לוי: נכון.

<מורן מזור: אני אנסה להסביר בשמם למרות שנראה לי שהם הבינו גם מה שאמרתי.

<מורן מזור: אם רשות המסים מקבלת את הנתונים בסמיכות למועד הקרוב, למנהל אין סמכות לטפל בבקשה הזאת ולקבוע את המועד למועד הבא.

<מורן מזור: הם לא יספיקו לטפל בבקשה.

<מורן מזור: כל מה שהסעיף הזה אומר זה לתת למנהל סמכות לקבוע.

משה גפני: אבל אנחנו כותבים את זה בחוק.

<מורן מזור: צריך להשאיר את זה.

<מורן מזור: אם הוא מקבל את זה יומיים לפני המועד הקרוב.

<מורן מזור: , הוא לא יכול לטפל בזה.

<מורן מזור: הוא לא יספיק לטפל בזה.

<שרית פרסי: אנחנו מדברים על מקרים שהתובע משלים לנו נתונים ואנחנו צריכים בצורה ידנית.

<שרית פרסי: רוב החוק מטופל אוטומטית, אבל במקרים הספציפיים האלה התובע משלים לנו נתונים ואנחנו צריכים לטפל בהם באופן ידני ולהזין אותם.

<שרית פרסי: נניח שהיום אני מקבלת את המידע מהתובע, אני צריכה שהות של זמן לטפל בו.

<שרית פרסי: נניח שמחר על פי החוק הוא התשלום הבא, אני לא אספיק להזין את הנתונים כך שהוא יקבל למחרת את התשלום.

משה גפני: זה כתוב.

משה גפני: לא?

<מורן מזור: לא, זה לא כתוב.

<שגית אפיק: הורדנו את זה שהמנהל יקבע.

משה גפני: נעזוב רגע את המנהל יקבע.

<שגית אפיק: אנחנו הצענו שזה יהיה באופן יחסי לעומת הקודם.

<שגית אפיק: הם אומרים שבמקרים הבודדים שיהיו יומיים לפני, לכאורה ביחסיות זה ייפול יומיים לפני.

<נטליה מירנצ'וב: לא נעמוד בזה.

<שגית אפיק: כמה חודשים לכל המאוחר אתם צריכים מהרגע שיש לכם את כל הנתונים?

<נטליה מירנצ'וב: זה לא עניין של חודשים.

<מורן מזור: אני חושב שאתם מתייחסים למשהו שאני לא יודע אם יש בזה היום בעיה.

<מורן מזור: יש בעיה היום בטיפול שנדחה ברשות המסים?

משה גפני: אנחנו רוצים שהניסוח בחוק לא יכלול את המנהל אלא את מה שאתם חוששים שיהיה.

משה גפני: שיהיה כתוב.

<שגית אפיק: אני מביא את המסמכים, אני מקבל תוך שלושה חודשים.

<שגית אפיק: זה הכול.

מיקי לוי: אין בעיה תוך רבעון.

מיקי לוי: מה הבעיה?

מיקי לוי: תוך רבעון.

<נטליה מירנצ'וב: שלושה חודשים או המועדים הקבועים.

משה גפני: זאת לא חקיקה מושלמת.

משה גפני: זה כאילו אנחנו מתעלמים ממה שאתם אומרים.

משה גפני: רבעון – רבעון.

<שגית אפיק: בתוך שלושה חודשים.

<נטליה מירנצ'וב: שלושה חודשים או המועדים הקבועים.

משה גפני: או המועדים הקבועים.

משה גפני: כן.

<שגית אפיק: שלושה חודשים או לפי המועדים הקבועים לפי המאוחר.

<שגית אפיק: זה פותר לכם את כל הבעיות.

<שגית אפיק: לסעיף 19(ב)(1).

<שגית אפיק: הורדנו אותו אבל עכשיו משסוכם שאלה יהיו שש שנים, גם כאן נשנה את זה ונאמר עד ארבע שנים וזה יחזור.

משה גפני: למה צריך את זה?

רועי פולקמן: לגבי מידע.

משה גפני: אותו הדבר, כמו הניסוח ההוא.

מיקי לוי: אני מבקש לומר מילה.

מיקי לוי: קודם כל, אני באמת מודה לכל אלה שלוקחים קרדיטים.

מיקי לוי: כל הכבוד.

מיקי לוי: לא אכפת לי, העיקר שהחוק הזה יצא אל הפועל כולל ה-25 אחוזים וכולל כולם.

מיקי לוי: תודה רבה לרשות המסים וגם לאגף התקציבים.

משה גפני: שלושה חברי כנסת יושבים בוועדה ואף אחד מהם אין לו פריימריס.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: תודה גם לאגף התקציבים למרות שהוצאתם לי את הנשמה.

מיקי לוי: בכל זאת אני מודה לכם.

מיקי לוי: זאת באמת הצלחה של הוועדה שאישרת לי כל פעם להשתולל ולא סילקת אותי החוצה כי ראית בזה בהחלט ייעוד.

מיקי לוי: דבר אחד שיושב גם על המצפון שלי.

מיקי לוי: זה שלא נתתם לנו להעביר את זה – לא לי אלא לנו – בשנת 2015.

מיקי לוי: זה שאדם מאוד מאוד בכיר במשרד האוצר שאל אותי אם לא חבל על 130 מיליון שקלים.

מיקי לוי: לא, לא חבל על 130 מיליון שקלים.

מיקי לוי: זה אחד החוקים המאוד מאוד חשובים שמתקן עוולה לאוכלוסייה מאוד מאוד חלשה.

מיקי לוי: זה שהכניסו את העצמאים הקטנים, ניחא, אבל רשות המסים עשתה כאן בהחלט עבודה יפה.

מיקי לוי: חסכתם 130 מיליון שקלים.

רועי פולקמן: זה רגע חגיגי עכשיו.

מיקי לוי: אני מכבד אתכם על כך ואני רוצה להודות לכם על המהלך כי אני מסתכל וצופה פני עתיד.

מיקי לוי: תודה לוועדה בראשותך אדוני היושב ראש שאפשרה עוד הפעם להוציא את העצבים שלשי על העניין הזה.

מיקי לוי: אני מאוד מאוד מודה לאדוני.

מיקי לוי: בהצלחה ותודה רבה לכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רועי, אתה רוצה להגיד משהו?

רועי פולקמן: אמרתי בפעם הקודמת אבל אני יכול להגיד שוב.

מיקי לוי: ברצונו, הוא היה יכול להכשיל את זה.

רועי פולקמן: אני אגיד על ה-130 מיליון.

רועי פולקמן: לא סתם אנחנו מאוחדים בעמדה שהדברים האלה צריכים להיעשות.

רועי פולקמן: פעם אחרי פעם רואים שמשרד האוצר ושר האוצר מוביל את המהלכים האלה.

רועי פולקמן: לא על 130 ולא על מאתיים, בכל אחד מהצעדים האלה, כשצריך לעשות את הדבר הנכון, עושים אותו וזה אמור לגבי כל הדברים.

רועי פולקמן: תיקונים של שנים קורים עכשיו.

מיקי לוי: זה מ-2013 ובכלל לא רצו להעביר את זה.

רועי פולקמן: זה קורה עכשיו, במשמרת שלנו.

משה גפני: אני מודה לשר האוצר.

מיקי לוי: סליחה.

מיקי לוי: מי שליווה אותו בשלוש השנים האחרונות זה רן מלמד.

מיקי לוי: את כל הבעיות ואת כל מה שרציתי לשאול, שאלתי אותו ואני רוצה להודות לך ידידי מכל הלב.

משה גפני: לקחת לי, אבל בסדר.

משה גפני: אני רוצה להודות לשר האוצר שאילולא הסכמתו לחוק הזה, החוק לא היה קורם עור וגידים.

משה גפני: אני מודה לרשות המסים, אני מודה לעוד אגפים במשרד האוצר שעזרו בעניין הזה ואני לא רוצה להזכיר את שמם.

משה גפני: באמת, עשיתם עבודה מצוינת.

משה גפני: אני מצטרף לדברים שאמר מיקי לוי.

משה גפני: אני מודה לרן מלמד.

משה גפני: אני מודה לחברי הכנסת שעסקו בזה.

משה גפני: אני מודה למיקי לוי.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם משהו מהניסיון שלי.

משה גפני: אנשים נמצאים באופוזיציה והם מרגישים שהם לא יכולים להשפיע.

משה גפני: אנשים חושבים שנמצאים באופוזיציה, חרב עליהם עולמם והם מסתובבים כאן בצדי הדרכים, בצדי המסדרונות אבל אני אומר לכם שאני נמצא הרבה פעמים באופוזיציה, הרבה פעמים בקואליציה, ואני אומר לכם שבאופוזיציה אפשר לעשות דברים מאוד מאוד חשובים.

משה גפני: בסופו של דבר צריך סבלנות וצריך לצעוק בקול וכולי.

משה גפני: זה אחד המקרים.

משה גפני: אני אומר לך שאין ספק שבסופו של דבר ההחלטה שהתקבלה היא בגלל שדנו בעניין הזה אבל גם הצעקות שלך עזרו, גם החקיקות שאני שמתי בעניין וגם זה שדיברנו על כך כאן כל הזמן.

משה גפני: אחרון אחרון חביב.

משה גפני: אני מודה ליועצת המשפטית שקידמה את העניין הזה, אני מודה למנהל הוועדה ולצוות, אבל מתברר בפעם המי יודע כמה שוועדת הכספים היא הוועדה שכשהיא מחליטה להעביר חוק גדול ביום אחד, היא מעבירה.

משה גפני: לא תמיד היא מחליטה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: מי בעד אישור הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מענק עבודה) עם כל התיקונים שהכנסנו ועם המיזוג של שני החוקים שיהיו חלק מהחוק הזה, לקריאה שנייה ושלישית?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הצעת החוק – פה אחד

משה גפני: הצעת החוק התקבלה פה אחד.

מיקי לוי: מברוק אדוני היושב ראש.

מיקי לוי: כל הכבוד.

משה גפני: תודה רבה.