הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 89, 2016-02-22 11:00

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם.

קארין אלהרר: ה-22 בפברואר 2016, י"ג באדר א' התשע"ו.

קארין אלהרר: הנושא הנדון, סיוע לדיור לזכאים, דו"ח מבקר המדינה 65ג', אי מיצוי זכויות חברתיות, דו"ח מבקר המדינה 65ג', ישיבת מעקב.

קארין אלהרר: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי, דו"ח המבקר 64א' ובקשה לחוות דעת מבקר המדינה על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, בנושא פעילות חברת עמידר.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות לצוות מבקר המדינה שנמצא איתנו, ליאורה שמעוני, מנהלת החטיבה.

קארין אלהרר: זה דיון שלישי של הוועדה לביקורת המדינה בנושא הזה, מאז תחילת פעולתה בחודש יוני 2015.

קארין אלהרר: זה נושא שקרוב מאד לליבי, כי דיור ציבורי, בכלל דיור, קורת גג, זה משהו מאד בסיסי שכל אדם צריך שיהיה לו, בית לאנשים ובוודאי לאוכלוסיות מוחלשות, ואני אומרת מוחלשות ולא חלשות, שהמדינה צריכה לדעת לדאוג להם, בדיוק כמו לכל אחד אחר.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, בדיון הקודם היו הרבה צעקות ורעש ובלגן.

קארין אלהרר: זה לא הולך לקרות הפעם, בסדר?

קארין אלהרר: אני מתחייבת שאני אתן לכל אחד לדבר בתורו, אבל זה ממש לא הולך להיות באותה הדרך.

קארין אלהרר: אנחנו נבקש בראשית הדיון לדעת האם דברים שעסקנו בהם בדיונים הקודמים, נפתרו.

קארין אלהרר: למשל דירות שנמצאות בשימושים לא של דיור ציבורי, איך עובד עניין מיצוי הזכויות.

קארין אלהרר: אני יודעת שהייתה התקדמות מאד מרשימה, התקדמות שנעצרה על ידי משרד המשפטים.

קארין אלהרר: אני אבקש גם לקבל דיווח בעניין הזה.

קארין אלהרר: אני כבר מבהירה, הוועדה תמשיך לקיים דיונים עד שנקבל את כל התשובות, כמובן שיהיו לשביעות רצוננו, ויש עוד הרבה עבודה בנושא הזה.

קארין אלהרר: הדיון היום יעסוק גם במה שהתחיל ככתבת תחקיר בנושא של עמידר.

קארין אלהרר: אני כן אבקש לדעת איפה הדברים עומדים.

קארין אלהרר: נושא של הטרדות מיניות של דיירים או זכאיות לדיור של עמידר.

קארין אלהרר: אני מבינה שהתחילו פעולות בעמידר כדי לבחון את התופעה, אני רוצה לקבל פירוט רחב יותר וגם להבין האם מדובר באמת בפעילות ממשית, או שמא בניסיון להסתיר נתונים שצריך שיבואו לידיעת הגורמים החוקרים.

קארין אלהרר: ליאורה, את רוצה להגיד כמה דברים כרגע?

<ליאורה שמעוני: לא, אני חושבת שאנחנו בדיונים הקודמים כבר הצגנו.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: יגיע בהמשך מנכ"ל, הגיע, מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון, מר אשל ארמוני, שבוודאי גם הוא ישמח לשמוע ולהשמיע איך הדברים עובדים.

קארין אלהרר: אז אני רוצה באמת להתחיל בקבלת תשובות לגבי דירות שנמצאות בשימושים לא של דיור ציבורי, אותן 1,400 דירות שנמצאות בידי עמותות, שוכרים פרטיים.

קארין אלהרר: מתוך 2,200 דירות שהמבקר העלה ירדו מהן 800.

קארין אלהרר: עורך דין אלעזר במברגר החל בפעילות נמרצת בפינוין.

קארין אלהרר: בדיון הקודם אמרו שפינוין מורכב, בחלק מהם גני ילדים ומאד קשה לפנות.

קארין אלהרר: היכן זה עומד? רונן, אתה תענה או שהמנכ"ל?

<אשל ארמוני: אוקיי, קודם כל שלום לכולם.

<אשל ארמוני: אנחנו שמחים לבוא לפה ובעצם לדווח על ההתקדמות שלנו בפעילויות השונות.

<אשל ארמוני: דבר דבור על אופניו, יש לנו את כל הנתונים גם לגבי הנושא של רכש דירות, לגבי הנושא של עיסוק בשכר הדירה וגם לגבי נושאים של פרויקטים שאנחנו כבר נמצאים במימוש שלהם.

<אשל ארמוני: בראשונה, הנושא שהעלית אותו, הוא אכן נושא שמעסיק אותנו.

<אשל ארמוני: אנחנו צללנו לתוכו וראינו שבאמת הנושא מורכב ולא סתם לא טיפלו בו במשך שנים רבות.

<אשל ארמוני: לכן אני ביקשתי להקים ועדה בלוח זמנים שתבדוק את הנושא ותמליץ על קריטריונים שאותם אנחנו נביא בפני השר.

<אשל ארמוני: אנחנו כבר התחלנו בעבודה הזאת.

<אשל ארמוני: אנחנו נזמן אנשים לוועדה הזאת על מנת לשמוע פרספקטיבות שונות ואנחנו נביא אל המלצותינו בפני השר בתוך חודש ימים מהיום.

<אשל ארמוני: השר ינחה אותנו כיצד להמשיך, ובהמשך אנחנו נבוא לכאן, לוועדה, ואנחנו נציג את ההמלצות ואת הפעילות ואנחנו לא ניתן לנושא הזה להתמסמס, כי אכן, למרות שהנושא הזה הוא מורכב, אנחנו חייבים לכם וגם לציבור תשובות ופעילות.

<אשל ארמוני: אני מבקש לסיים את הפעילות של הוועדה הזאת, שבראשה עומד המשנה למנכ"ל, ולאחר שנקבל את החלטתו של השר, אנחנו נפעל בהמשך ונביא את הדברים לכאן.

קארין אלהרר: מר ארמוני, אני לא כל כך הבנתי, אלף מתי הוקמה הוועדה, והדבר השני שאני רוצה להבין, הרי אנחנו מקיימים, אמרתי בראשית הדברים שלי, זה דיון שלישי שאנחנו מקיימים כאן בוועדה בזמן כהונתי, בנושא של אותן דירות שהן דירות של הדיור הציבורי שהושכרו או נמצאות בשימוש של גורמים שאינם זכאי דיור ציבורי.

קארין אלהרר: בדיונים קודמים שהיו, נאמר לנו שיש חלק שעליהן יש מחלוקת ויש קושי משמעותי, ויש חלק שניתן לפנות יותר בקלות.

קארין אלהרר: אז אני מנסה להבין אלף על איזה חלק הוועדה אמורה ל - - -

<אשל ארמוני: הוועדה תשב על כל הדירות, גם על אלה שיש בהן קושי - - - וגם על הדירות שיש בהן קושי ערכי ואנחנו נתמודד עם כל הדברים, גם גני ילדים וגם בתי כנסת וגם דירות שנמצאות בשימוש של הצבא וגם דירות שנמצאות בשימוש של רשויות, ואנחנו נפעל בהתאם, על פי הקריטריונים ועל פי ההמלצות.

<אשל ארמוני: הדירות האלה שייכות לציבור, הן לא שייכות לנו.

<אשל ארמוני: אני אומר שוב, הנושא הזה לא סתם הוא נושא שפתרונו התמהמה במשך הרבה שנים, אבל בניגוד לאחרים, בכוונתנו לסיים את הטיפול בנושא הזה.

קארין אלהרר: מתי הוקמה הוועדה, אדוני?

<אשל ארמוני: הוועדה הזאת הוקמה כבר לפני חודש וחצי והיו לנו התלבטויות איך לעשות את זה, אך בסופו של דבר ההחלטה שלי הייתה להקים ועדה פנימית של המשרד, שתביא את ההמלצות ונעשה אותן.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: ומה ההתקדמות שלה בינתיים?

קארין אלהרר: זאת אומרת בתחילת הדברים שמעתי שתוך חודש, אבל עברו כבר חודש וחצי.

<אשל ארמוני: תוך חודש מהיום.

קארין אלהרר: מהיום?

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: ובינתיים אין דירות שזזות לשימושים אחרים?

קארין אלהרר: בינתיים הכל מוקפא?

<רונן כהן: וודאי.

<רונן כהן: אנחנו היום שוקלים אלף פעמים לפני הקצאת דירות.

<רונן כהן: כמובן, אם יש דירה במצפה רמון, שכבר עשינו את כל הגמשת הקריטריונים והכל, אז הקצנו אותה ולתקופה מוגבלת מאד, בשונה מבעבר, כשהיינו מקצים ולא היינו מגבילים את הזמן, עכשיו אנחנו קוצבים את הזמן, ככה שזה מאפשר לנו בכל נקודת זמן להחליט שאנחנו מחזירים אותה, אם יש צורך באותו יישוב, מחזירים אותה.

קארין אלהרר: כמה דירות היום נשארו במקום הזה של הדירות, מתוך אותן 1,400 שאותרו?

קארין אלהרר: כמה נותרו כאלה שלא יודעים אם להחזיר אותן לזכאי הדיור הציבורי.

קארין אלהרר: בבקשה, שם ותפקיד.

<אורי בר-חיים: אורי בר-חיים, מנהל אגף נכסים וחברות.

<אורי בר-חיים: בחמש השנים האחרונות השבנו 280 יחידות דיור בתביעות שנעשו.

קארין אלהרר: לא, אבל אי אפשר, תראו, זה דיון שלישי.

קארין אלהרר: היינו כבר בחמש שנים.

קארין אלהרר: עכשיו אני מנסה לקבל עדכון מה קרה בחודשים האחרונים.

<אורי בר-חיים: אז בחודשים האחרונים הגשנו עוד, יש 60 תביעות בצנרת מול רשויות מקומיות ומשרדי ממשלה.

<אורי בר-חיים: זה הגיע לשלבים יחסית מתקדמים של גישור בפרקליטות והכיוון הוא כן לקבל את זה.

<אורי בר-חיים: מבקשים ברוב הפעמים איזה שהוא גרייס, כי הרבה פעמים זה קשור לתחילת שנת לימודים וכו', כי זה בשימוש של - - -

קארין אלהרר: כמה דירות נותרו במחלוקת?

<אורי בר-חיים: מתוך ה-60 אנחנו מעריכים שאנחנו נשיב את רובן.

<אורי בר-חיים: לגבי יתר הדירות, אנחנו נמתין למדיניות החדשה, ככל ש - - -

קארין אלהרר: מה זה היתר אבל, לא הבנתי.

קארין אלהרר: מה המספר?

<אורי בר-חיים: זה 1,400 פחות 60.

סופה לנדבר: איפה הדירות האלה נמצאות?

<אורי בר-חיים: הן כמה.

<אורי בר-חיים: זה בפרישה ארצית.

<אורי בר-חיים: מה שאנחנו תובעים חזרה זה באזורי ביקוש.

<אורי בר-חיים: מה שאנחנו לא תובעים נמצא באזורי - - -

סופה לנדבר: לא, אבל תגיד לנו באיזה ערים יש דירות.

סופה לנדבר: יש 1,400 שנשארו.

<אורי בר-חיים: באר שבע, מצפה רמון, ירוחם, ערד.

<קריאה: רגע, זה אזורי לא ביקוש או זה אזורי ביקוש?

<אורי בר-חיים: זה אזורי לא ביקוש.

<אורי בר-חיים: יש גם בזיכרון, יש בחיפה, יש מקומות כאלה, ושם אנחנו כן מבקשים את זה חזרה.

קארין אלהרר: אפשר לקבל לוועדה רשימה מסודרת, גם נתונים מספריים, גם לפי חלוקה של אזורי ביקוש, לא אזורי ביקוש.

קארין אלהרר: כמה ניתנו עד היום בחמש השנים האחרונות.

קארין אלהרר: כי אני לא מצליחה להבין מהמספרים האלה מה עדיין מסתובב, על מה יש מחלוקת, מה הוא איזור ביקוש.

קארין אלהרר: אני לא יודעת, אולי, לי יש מקומות שנשמעים כמו אזור ביקוש, אבל אולי אצלכם לא, אז אני מנסה להבין משהו יותר מהודק.

קארין אלהרר: יש אפשרות להעביר את זה לוועדה תוך שבוע?

<אורי בר-חיים: יש אפשרות להעביר את הפילוח.

<אורי בר-חיים: אין אפשרות לומר מה הביקוש ומה לא ביקוש.

<אורי בר-חיים: זה אפילו משרד המשפטים לא הצליח להחליט.

סופה לנדבר: תעשו מבצע.

סופה לנדבר: אני זוכרת, גברתי יושבת הראש, אני הייתי שרת העלייה והקליטה, קיבלתי רשימה, דרשתי רשימה ממשרד השיכון.

סופה לנדבר: תוך חודש ימים, על 500-600 דירות קיבלתי פניות של 12,000 איש וחילקנו אותן.

סופה לנדבר: אז אני חושבת שהציבור קובע איפה יש ביקוש.

סופה לנדבר: אני לא מאמינה שבבאר שבע לא צריכים את הדירות האלה, אני לא מאמינה שבחיפה לא צריכים, אני לא מאמינה שבערד לא צריכים את הדירות האלה.

סופה לנדבר: תתנו ליושבת ראש הוועדה את המפה איפה נמצאות הדירות האלה ויכול להיות שאם אתם לא מסוגלים, אנחנו נעזור.

<אשל ארמוני: אני רוצה להשיב רגע בעניין הזה, כי באמת אני מנסה.

<אשל ארמוני: קודם כל אני מבין את הביקורת ואני מבין את התחושה שכאילו יש פה איזה שהוא סוג של התנהלות שלא מביא לידי פתרון, אבל אני רוצה לציין בפניכם, בואו לא נשכח שחלק מהדירות האלה זה דירות של פעוטונים לאימהות חד הוריות.

<אשל ארמוני: חלק מהדירות האלה אלה בתי כנסת, חלק מהדירות האלה נמצאות תפוסות על ידי הצבא.

<אשל ארמוני: אני לא אומר שלא צריך לקבל החלטה אמיצה לגבי חלק מהמקומות האלה, של הוצאת המשתכנים והשבת הדירות האלה לידיהם של האנשים שהדירות האלה מיועדות להן, להלן דיירי הדיור הציבורי.

<אשל ארמוני: אני רק מבקש ואני מבטיח ואני מצהיר, שאנחנו נביא קריטריונים ונביא תכנית לפעולה שבסופו של דבר תצטרך לקבל את ברכתו של השר ואנחנו נפעל על מנת לתקן את המצב, והיכן שנראה לנו שאלה דירות שלא צריך להשיב אותן לדיור הציבורי מכיוון שלא ניתן, אז אנחנו נבוא ונגיד את זה.

<אשל ארמוני: וכמובן שאנחנו נקבל בסופו של דבר את הנחייתכם ואת הנחיית השר.

<אשל ארמוני: אבל אנחנו מטפלים בזה וצריך להבין שלא טיפלו בזה במשך הרבה שנים.

<אשל ארמוני: הכוונות שלנו רציניות, על מנת לייצר את הקריטריונים ולהביא בפניכם את חבילות העבודה – אלו הדירות שאנחנו נהיה בתהליך משפטי ואנחנו בבתי משפט נגרום לזה שהדירות יגיעו אלינו.

<אשל ארמוני: אלו הדירות שאנחנו מפקיעים אותן לאלתר.

<אשל ארמוני: אלו הדירות שאנחנו ממליצים לא לגעת בהן, או שאיננו יכולים לגעת בהן.

<אשל ארמוני: את החלוקה הזאת אנחנו נגיש בפני הוועדה.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: כן, רן, בבקשה.

<רן מלמד: יש לי פה רשימה שהעביר משרד השיכון לפני חודש לגבי הדירות האלה עם הפילוח שלהן.

<רן מלמד: אני חושב שאולי כדאי להציג אותה ולראות את ההערות שניתנו לגבי כל אחת מהקבוצות של הדיור, כי זה יכול לפתוח את הדיון לדעתי בצורה - - -

קארין אלהרר: יש לנו מספיק על מה לפתוח את הדיון.

<אשל ארמוני: אני מציע שנפתח את הדיון אחרי שיהיו לנו את ההמלצות.

<אשל ארמוני: אני לא מבקש הרבה זמן.

<רן מלמד: למשל אני אשאל מה זה למשל אומר למכור בהליך מכירה בליסינג 36 דירות לקיבוץ אלרום וקיבוץ בשור.

<רן מלמד: נתון שהוא מעניין כשאלה, אני חושב.

<רן מלמד: או בירושלים יש 100 דירות שנמצאות אצל קיבוצים עירוניים וכתוב שהם ידרשו להשבה בהדרגה.

<רן מלמד: מה זה אומר ההדרגה הזאת?

<רן מלמד: שנה?

<רן מלמד: שנתיים?

<רן מלמד: יש 400 איש בירושלים שמחכים לדיור ציבורי.

<רן מלמד: אם יש 100 דירות ששייכות או שנמצאות בהחזקה של קיבוצים עירוניים, יכול להיות שאפשר לקחת לפחות חצי מהן באופן כמעט מיידי ולהתחיל להוריד מהרשימה.

<רן מלמד: והרשימה הזאת היא רשימה שהולכת וגדלה.

<רן מלמד: אני לא צריך לחזור על החשיפה של 337 דירות שנמצאות בהחזקה של תל השומר ושכתוב שהולכים לעשות שינוי תב"ע ושהכסף יעבור למשרד השיכון, כמה כסף מדובר.

<רן מלמד: אם אנחנו מדברים על תל השומר, שזה אזור מאד יקר, זה יכול לפתור חלק גדול מבעיית הדירות הציבוריות.

<רן מלמד: אני חושב שהרשימה הזאת יכולה לדבר בעד עצמה וצריך להתייחס להערות שאנחנו מקבלים.

<רן מלמד: וזה לא קשור ל-60 הדירות של משרדי הממשלה או אפילו לא ל-220 בתי הכנסת.

<רן מלמד: כי מתוך 1,300 שנמצאות שהיום ברשות מישהו אחר, יש פה מספיק דירות שאפשר בהחלט לדבר ולפתח את זה.

קארין אלהרר: טוב, אני באמת מבקשת את הדיווח לוועדה בעניין של מספרי הדירות ופילוח לפי אזורי ביקוש.

קארין אלהרר: כשאני אומרת אזורי ביקוש, אתה אדוני התייחסת למינוח אזורי ביקוש.

קארין אלהרר: אני מניחה שיש לך איזה שהוא בסיס למינוח.

קארין אלהרר: וגם אני רוצה לשאול, בינתיים אלה שקיבלו את הנכסים לשימושם, איזה שכר דירה הם משלמים?

קארין אלהרר: סוציאלי או ערך שווי שוק?

<אורי בר-חיים: בוועדות מחירים בשנים 2013 ו-2014, קיבלנו החלטה להעלות בשני שלבים את שכר הדירה.

<אורי בר-חיים: כיום כל הגופים מחויבים בשכר דירה ריאלי, לפי שומות של השמאי הממשלתי הראשי, בהמשך לליקויים שנמצאו בדו"חות המבקר.

קארין אלהרר: אוקיי, טוב, תודה.

קארין אלהרר: דבר נוסף, אני מצרה על כך, אבל הוועדה טרם קיבלה את דו"ח תיקון הליקויים, חרף בקשותיה בפעמיים הקודמות.

<רונית דהאן: אפשר להגיד עוד משהו על נושא הדירות?

קארין אלהרר: רק שנייה גברתי.

<רונן כהן: ברור ששלחנו.

<רונן כהן: שאלנו יומיים אחרי.

קארין אלהרר: אז טרם קיבלנו.

קארין אלהרר: אני אבדוק את זה שוב.

קארין אלהרר: שלחתם את זה לוועדה?

<רונן כהן: כן.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: ברכישת דירות החדשות, כמה דירות דיור ציבורי חדשות נרכשו בחודשים דצמבר-ינואר?

<אשל ארמוני: בסדר, קודם כל אנחנו נציג לכם עכשיו גם את רכש הדירות שאנחנו מבצעים באמצעות האגף של אורי בר חיים שנמצא פה.

<אשל ארמוני: אנחנו נראה לכם את הגרף של העלייה בעצם בקצב הרכישות.

<אשל ארמוני: אנחנו נדבר על פרויקטים שהם מעבר לרכישות האלה, פרויקטים שהתחלנו כבר לבצע ביחד עם הסוכנות, ויושב פה יובל פרנקל, מנכ"ל חברת עמידר.

<אשל ארמוני: זה פרויקט שנעשה גם-.

<אשל ארמוני: עמיגור, סליחה, שנעשה ביחד עם משרד הקליטה.

<אשל ארמוני: אנחנו נדבר על כספים נוספים שאנחנו מקווים לקבל על מנת להגדיל את הקרן, ובסך הכל אנחנו נראה איך אנחנו מצמצמים את הפער.

<אשל ארמוני: אני אעביר לך את השקפים, אורי, בבקשה.

<אורי בר-חיים: אלה תחומי הפעילות של האגף בנושא של רכש דיור ציבורי, שזה לב ליבה כרגע של הפעילות שלנו.

<אורי בר-חיים: השבחת נכסים, הכוונה לרצון שלנו להשביח את נושא הדיור הציבורי ולהסיט את כספי ההשבחה לחיזוק מבנים בפריפריה.

<אורי בר-חיים: זה משהו שעדיין לא התגבש במלואו, אבל הוא בשלבים מתקדמים.

<אורי בר-חיים: תחזוקת הדיור הציבורי שאנחנו תיכף נראה, קיבלה תקציבים מוגברים ובהתאם התוצאות בשטח, כבר בשנים 2015 ו-2016.

<אורי בר-חיים: בשיפוץ מבנים וחזיתות, תחום נוסף שנכנסנו אליו, כי ראינו חשיבות גם בנושא של הנראות החיצונית, שמשפיעה על המעטפת, על סביבת הדיור ולא רק על פנים הדיור.

<אורי בר-חיים: התחלנו ברכש דירות בסוף שנת 2014, אז רכשנו 6 דירות.

<אורי בר-חיים: בשנת 2015 כבר נכנסנו להליך מואץ מאד ורכשנו 261 דירות בשנת 2015 ובשנת 2016 בינתיים בחודש ינואר ובאמצע פברואר, עוד 106.

<אורי בר-חיים: בינתיים יש לנו 373 יחידות דיור.

<אורי בר-חיים: באמצעות חברת עמידר, שהייתה אז הזכיינית הבלעדית, עד לפני כחודש וחצי, אליה הצטרפה חברת מטרופוליס, וכרגע בעצם יש לנו מכפיל כוח.

<אורי בר-חיים: הם שניהם ביחד רוכשים בקצב של 4 דירות ביום, שזה הרבה.

<אורי בר-חיים: אנחנו מתכוונים לממש את כל מה שיש לנו בתוך הקופה כיום, עד סוף שנת 2016, הרבעון השלישי של שנת 2016, ואנחנו צופים שנרכוש מכספי קרן הדיור הציבורי, כ-823 יחידות דיור.

<אורי בר-חיים: כמובן שהכל נשען על טבלת צרכים - - -

סופה לנדבר: היו בתוכן דירות נ"ר?

<אורי בר-חיים: מה זה דירות נ"ר?

סופה לנדבר: מה זה דירות נ"ר?

<אורי בר-חיים: לא, דירות נ"ר זה נכסי רכישה.

<אורי בר-חיים: את מתכוונת לנכים רתוקים?

סופה לנדבר: כן.

<אורי בר-חיים: בתוך זה יש גם נ"ר.

<אורי בר-חיים: אנחנו מתכננים בסביבות 80 דירות לנכים רתוקים.

<אורי בר-חיים: השר הודיע שהוא מקצה 100 מיליון שקלים לתחום הזה.

<קריאה: אבל דירות נ"ר לא אמורות להיות בתקציב נפרד?

<אורי בר-חיים: כן, זה בנוסף לתקציב הנפרד, זה לא במקום.

<נעמי מורביה: 400 מיליון שקלים מוקצבים לשאר ו-100 מיליון לדירות נ"ר.

<קריאה: כלומר תוספתי.

קארין אלהרר: רגע, אני רוצה לשאול, משרד המשפטים נמצא כאן?

קארין אלהרר: טוב.

מיכל רוזין: הרכישה מתבצעת בהתאמה לצרכים, נכון?

מיכל רוזין: כלומר לפי גודל המשפחה ככה נרכשת הדירה?

<אורי בר-חיים: כן.

<אורי בר-חיים: אני הצרכן, מעביר לאגף נכסים את רשימת הצרכים בדיוק, איזה יישובים, איזה גודל דירות, איזה קומה ובהתאם לזה הם עושים את הרכישות.

מיכל רוזין: ואיך החלוקה עד עכשיו מבחינת אזורים וגודל דירות?

<אורי בר-חיים: הצרכים כמובן מתייחסים לאזורי הביקוש, והדגש הראשון הוא על משפחות שממתינות המון המון שנים.

<אורי בר-חיים: אנחנו יודעים והמבקר עמד על זה שאנשים ממתינים מעל 8 שנים, אז כמובן היה דגש על משפחות שממתינות הרבה שנים, גם אם ביישוב מסוים יש יותר מאשר יישוב אחר, אז זה היה לפי משפחה ולא רק לפי יישוב.

מיכל רוזין: לא, אני שואלת עד עכשיו ממה שנרכש.

מיכל רוזין: מה הפילוג, מה החלוקה לגבי מיקומים בארץ וגודל דירות.

<רונן כהן: אין לי פה את הנתונים, אבל - - -

קארין אלהרר: איך מגיעים לוועדה כל פעם ואין לנו את הנתונים?

מיכל רוזין: לגבי ה-373.

מיכל רוזין: זה לא מספרים שצריך לנתח אותם.

קארין אלהרר: אוקיי, נמצאת כאן עורכת הדין יפעת שרפלר?

קארין אלהרר: משרד המשפטים?

קארין אלהרר: שאלתי, משרד המשפטים.

<קריאה: - - - - - -

קארין אלהרר: אני לא מבינה את זה.

קארין אלהרר: אפשר לברר עם משרד המשפטים למה אין להם נציג פה?

קארין אלהרר: הם מעכבים דברים והם לא טורחים אפילו להגיע לוועדה.

<רונן כהן: רק להשלים את התמונה, שהקבוצה השנייה זה קבוצה של אנשים שכבר גרים היום בדירה בדיור הציבורי, אבל הדירה או שהיא במצב של צפיפות, משפחות גדולות מאד, או שהדירות הן לא נגישות להם מספיק.

<רונן כהן: זה אותם מוגבלים בניידות.

<רונן כהן: זה גם אחד מהלקחים של מבקר המדינה, שדיבר על זה שיש אנשים שגרים בדירות שלא מתאימות להם.

<רונן כהן: אז יש פה תמהיל של שתי הקבוצות, כאשר המשפחות שמחליפות את הדירה הן גם מפנות דירה אחת, שבמקומן תיכנסנה משפחות נוספות.

<רונן כהן: אז אני כבר אגיד את המספרים של איפה הדירות.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול בינתיים מה משך הזמן שאנשים ממתינים כרגע בתור לקבלת דיור ציבורי.

קארין אלהרר: האם אתם יודעים להגיד כמה אנשים עומדים בתור, ומה קצב ההתקדמות בעניין הזה.

<רונן כהן: סך הכל יש לנו 3,000 ממתינים, מהם 2,500 שהם חסרי דירה.

<רונן כהן: זאת אומרת 500 דירות שגרים בתוך הדירות הציבוריות ועוד 2,500 שהם חסרי דירה.

<רונן כהן: בכל יישוב משך ההמתנה הוא שונה.

<רונן כהן: יש לנו נתונים סטטיסטיים בדיוק על כל מה שאתם צריכים, לתת לכם את כל הנתונים של כמה אנשים ממתינים.

<רונית דהאן: סליחה קארין, אני מכירה כן מישהו שיושב 15 שנה בהמתנה.

<רונית דהאן: 15 שנה.

קארין אלהרר: גברתי, אני אמרתי לך שאני אתן לך דבר.

<רונן כהן: יש אנשים שממתינים גם 10 שנים ו-12 שנה.

<רונן כהן: אנחנו מקווים ש - - -

קארין אלהרר: ממוצע, רונן, ממוצע ארצי.

<רונן כהן: מבקר המדינה עמד על זה שהממוצע הוא 3 שנים, אבל הממוצע, את יודעת, יש אנשים שמחכים 10 שנים ואנשים שממתינים שנה.

<רונן כהן: זה לא כל כך עוזר, אבל הממוצע הוא למעלה מ-3, 3.5 שנים.

<רונן כהן: זה משך הזמן, אבל הממוצע במקרה הזה הוא לא כל כך - - -

<רונית דהאן: 10 שנים ואני בתור - - -

<רונן כהן: אבל יש אנשים שמחכים בהחלט.

<רונית דהאן: ונכנסים לפני, שהם הגיעו בתור אחרי.

<רונית דהאן: נכנסים לפני ואני עם בעל שהוא אסיר משוחרר, הוא משוקם.

<רונית דהאן: אני אמא לשישה ילדים, הגדולים שלי בני 13, עוד מעט הם יגיעו לגיל 18, אני גם לא אהיה זכאית לזה.

<רונית דהאן: למה?

<רונית דהאן: כי אתם כל אחד מכם יש לכם בית משלו, הכל טוב ויפה והאדון הנחמד שיושב מולי, הוא אומר יופי, יש לנו כאלה דירות שנמצאים שם מעונות לנשים מוכות.

<רונית דהאן: מקובל.

<רונית דהאן: אני מאושרת לדיור ציבורי בירושלים והסביבה.

<רונית דהאן: אני גרה במעלה אדומים.

<רונית דהאן: ביקשתי.

<רונית דהאן: אפילו שלחתי בקשה לפרזות, - - - אני מוכנה לוותר על התור שלי בירושלים, להגיע לאזור באר שבע, למרות שבעלי מדימונה במקור והמקום הזה הוא מסוכן עבורנו, ביטלו אותי.

<רונית דהאן: אמרו לי לא, אין דירות של ארבעה חדרים בבאר שבע.

סופה לנדבר: בבאר שבע אין דירות?

קארין אלהרר: טוב.

<רונית דהאן: תקשיבי, אני פה עדה חיה וקיימת בפני כולם.

אורלי לוי אבקסיס: יש דירות.

אורלי לוי אבקסיס: רצו למכור את חלקן לאוניברסיטת - - -

קארין אלהרר: אורלי לוי, שלום.

קארין אלהרר: רגע.

אורלי לוי אבקסיס: לא, יש למבקר המדינה - - -

קארין אלהרר: אורלי, אורלי, אמרנו שהדיון הפעם לא יתקיים כמו בפעם הקודמת.

קארין אלהרר: אנחנו כל אחד ידבר בתורו.

קארין אלהרר: את כמובן תקבלי את מלוא הזמן.

<רונית דהאן: זה דברים שכואבים.

<רונית דהאן: כשאני שומעת פה דברים, המציאות שלי היא אחרת מכל ממה שכל החברים - - -

קארין אלהרר: מה שמך, גברתי?

<רונית דהאן: רונית דהאן.

קארין אלהרר: רונן, מה תשובתנו לגברת?

<רונן כהן: תשובתנו שאנחנו לא מתכחשים לזה שיש משפחות שממתינות מעל 8-9 ו-10 שנים - - -

<רונית דהאן: אבל המשפחה שלי - - -

סופה לנדבר: אבל אם היא - - -

קארין אלהרר: רגע, לא מדברים כולם ביחד, סליחה.

<רונן כהן: התכנית הזאת לרכוש עכשיו 823 דירות, נותנת מענה בדיוק לאותן משפחות.

<רונן כהן: בדיוק לאותן משפחות.

<רונן כהן: תראו, לא הייתה לנו בעבר אפשרות לרכוש 1,000 דירות.

<רונן כהן: לא היו 800 דירות.

<רונן כהן: נוצר עכשיו מצב שיש אפשרות להכניס למלאי עוד דירות.

<רונן כהן: המנכ"ל תיכף יציג גם את המקורות הנוספים ואת התחזית הנוספת, אבל כרגע אנחנו מעריכים שהאנשים שמחכים מעל כל כך הרבה שנים, יקבלו פתרון בטווח הזמן של השנה, עד שתתקבלנה כל הדירות.

<רונית דהאן: אבל רונן, יש לי בעיה אחרת.

<רונית דהאן: יש לי בעיה שהוא היה נרקומן לשעבר, והמצב היום מביא אותנו לחבל דק דק מאד מאד מאד.

<רונית דהאן: מה אני צריכה?

<רונית דהאן: אני בסך הכל בניתי את המשפחה שלי, להקים תא משפחתי.

<רונית דהאן: הוא נשוי פעם שנייה, יש לו ילד מנישואים קודמים, עם מזונות ועם כל החובות והוא בפשיטת רגל.

<רונית דהאן: ומה שקורה בפועל, הוא עלול לחזור להשתמש בסמים ואני מאבדת את כל המשפחה שלי.

<רונית דהאן: אתם לא נותנים לנו להיכנס דרך הדלת, בצורה מכובדת.

קארין אלהרר: גברתי, הוא רוצה להשיב לך.

<רונן כהן: אני פשוט אומר, אני מקווה מאד.

<רונן כהן: בעבר אני לא יכולתי להגיד את זה שאני רואה באופק פתרון בטווח הזמן הקרוב.

קארין אלהרר: היא גרה במעלה אדומים.

<רונן כהן: במסגרת התכנית של אורי, ואורי כל בוקר קם וחושב איך הוא קונה לי דירות.

<רונן כהן: במסגרת התכנית הזאת, אנחנו - - -

קארין אלהרר: אבל רונן, במסגרת הדירות הקיימות, איפה אתם - - -

<רונית דהאן: אני גרה במעלה אדומים.

אורלי לוי אבקסיס: במעלה אדומים יש את ערוץ 7, שיושב בדירות של דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אולי כדאי להחליט מה אנחנו מעדיפים, את הזכאים או ערוץ 7, שישדר משם.

<קריאה: הבעיה שראש העיר שלנו לא רוצה עניים.

קארין אלהרר: תראו, אני ממש מבקשת.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים לתת מענים, אבל זה לא ילך ככה.

<רונית דהאן: אני פשוט במצב של כמעט התמוטטות ואני מאד מאד - - -

קארין אלהרר: זה בטוח לא יפתור.

סופה לנדבר: איזה מספר בתור יש לך?

<רונית דהאן: אני 82.

<רונית דהאן: אני מחכה 10 שנים.

קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל, אתה רוצה להתייחס?

<אשל ארמוני: כן, אפשר?

קארין אלהרר: אני רוצה לתת למנכ"ל להתייחס.

קארין אלהרר: חבר הכנסת פולקמן אחריו.

<אשל ארמוני: קודם כל אנחנו ערים לזה, והדברים שאת אומרת הם בהחלט נוגעים לנו.

<אשל ארמוני: אנחנו כן רוצים לתת תקווה.

<אשל ארמוני: אנחנו רוצים להראות שיש לנו תכנית פעולה.

<רונית דהאן: התקווה לא עוזרת לי, אני צריכה פתרון.

<אשל ארמוני: רגע, שנייה.

<רונית דהאן: אני צריכה בית לילדים שלי למחר בבוקר, שבעל הדירה לא מחליט שהוא רוצה למכור את הבית או להעלות לנו את השכירות.

<אשל ארמוני: ברור.

<רונית דהאן: עם כל הכבוד, שאתם מעלים לנו את הרף של השכירות, הכל טוב ויפה.

<רונית דהאן: אני צריכה יציבות וזה שווה ביטחון לילדים שלי למחר בבוקר.

<אשל ארמוני: זה ברור לגמרי.

<רונית דהאן: ואני לא צריכה שהיום בערב בעלי ילך ויחפש נרקומנים שם ויתחיל להשתמש בסמים, כי ראש העיר גם לא מתייחס אלי בצורה מכובדת, כי אני פונה אלי והוא לא רואה אותי.

<רונית דהאן: הוא מדבר איתי על הקפאת דירות ואני אומרת לו, אבל תבקש עזרה במשרד השיכון - - -

סופה לנדבר: את מוכנה לקבל דירה בבאר שבע?

<רונית דהאן: כן.

<רונית דהאן: עם כל הסיכונים.

סופה לנדבר: אדוני המנכ"ל, יש לך דירה 4 חדרים בבאר שבע?

סופה לנדבר: תבדוק היום ותתנו לה פיתרון.

קארין אלהרר: רגע, רגע, סופה - - -

סופה לנדבר: אני יודעת ש - - -

קארין אלהרר: לא, חברת הכנסת לנדבר, צריך לתת לה פתרון שמתאים לצרכים שלה.

קארין אלהרר: אנחנו לא עוסקים פה בחלוקה על הבאב אללה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: כן, ממש רק שני משפטים.

רועי פולקמן: אחד, הסיפור הזה של איבוד המלאי של הדיור הציבורי הרי מתנהל שנים, וחלק ממנו אני אומר, אני שוחחתי כאן עם נציגי המבקר קודם, חלק מזה לפי הטענה לא היו בכתובים.

רועי פולקמן: אני יודע מדיניות רשמית שהייתה, המחירים של הדיור עלו והמדיניות של שרי שיכון קודמים בוודאי, אני לא יודע לגבי שרי אוצר, הייתה שצריך לתת סיוע בשכר דירה ולא לקנות דירות.

רועי פולקמן: זו הייתה מדיניות מוצהרת, לא מוצהרת, זו המדיניות שאני הכרתי, כי אמרו שמחירי הדיור יקרים ולכן אנחנו ניתן סיוע בשכר דירה.

רועי פולקמן: הייתה מדיניות כזאת.

רועי פולקמן: עכשיו המדיניות הזאת השתנתה.

רועי פולקמן: חלק מהדברים, ואני רואה תכניות עד 2020 של קרוב ל-4,000 דירות של יצירה, אני אומר יצירה כי חלק מהן זה בנייה וחלק מהן זה רכישה.

רועי פולקמן: ולמשל לגבי סיפור פרזות, יושב כאן מנכ"ל החברה, גלעד בר אדון, יצא לי להיות תקופה מסוימת חבר ההנהלה של חברת פרזות.

רועי פולקמן: שנים הדבר הזה מתעכב.

רועי פולקמן: ניתן על העניין הזה גז בחודשים האחרונים.

רועי פולקמן: אני מקווה שתוך, וזה באמת סיפור של שבועות ספורים, זה קצת מתעכב עם כמה עניינים שקשורים בעיריית ירושלים.

רועי פולקמן: מדובר שם על כמעט 100 דירות שייקנו באזור ירושלים.

רועי פולקמן: אני אומר את זה בהקשר לגברת כאן, ממעלה אדומים.

רועי פולקמן: 100 דירות.

רועי פולקמן: כסף ששוכב לדעתי, כמה שנים גלעד, שוכב כסף בפרזות?

רועי פולקמן: עשור?

רועי פולקמן: כמעט עשור, גברתי יושבת הראש, ששוכב כסף בחברת פרזות, שנוצר ממכירה.

קארין אלהרר: אז מה עושים איתו?

רועי פולקמן: סוף סוף הושלם המהלך הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, לא, היה לנו דיון בוועדת הכספים, רק כדי להבהיר דברים.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שעיריית ירושלים, ביחד עם אורי יוגב, שוב פעם אורי יוגב, ותסלחו לי, זה שוב פעם צירוף מקרים פה, מונעים את כינוס הדירקטוריון כדי לאשר את הקנייה של ה-130 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אנחנו לא אישרנו להם בוועדת הכספים, לא את הפירוק ולא את זה, עד שלא יביאו את ההחלטה של הדירקטוריון.

אורלי לוי אבקסיס: הם התחייבו תוך שבועיים ואנחנו התחייבנו לפעול בעניין.

קארין אלהרר: אוקיי, מתי זה היה?

אורלי לוי אבקסיס: זה היה השבוע, שבוע שעבר, ולכן אנחנו בעוד 10 ימים לערך נעשה מעקב אם אכן התקיים הדיון ואם אכן אושרה הקנייה ב-130 מליון שקלים.

רועי פולקמן: אכן מה שאמרה אורלי מדויק, וגם יצא לי לשוחח עם הגורמים הנוגעים בדבר.

רועי פולקמן: הכוונה היא לשחרר את זה מהר, ומדובר שם כבר על 100 דירות.

סופה לנדבר: מה זה מהר?

רועי פולקמן: הכוונה חודש, ולהתחיל לקנות דירות בירושלים.

רועי פולקמן: שנים מדברים על זה, ומדובר על כסף ל-100 דירות, או כמעט 100, 90 ומשהו דירות בירושלים.

רועי פולקמן: זה מן הסתם גם רלבנטי אליך.

סופה לנדבר: מה הסדר גודל לדירה אחת?

רועי פולקמן: אני לא זוכר את הסכום, אבל ראיתי - - -

קארין אלהרר: זה לא העניין, העיקר שיהיה לה מענה דיורי.

רועי פולקמן: אני רק רוצה לסיים ולומר שאני חובש ששינוי הכיוון שדובר עליו, הן הפרויקט עם הסוכנות, הן הקרן לדיור הציבורי ורכישת הדירות, והן השחרור של הכסף הציבורי בפרזות, הוא שינוי מגמה דרמטי, שצריך לעקוב אחריו שיקרה.

רועי פולקמן: שנים הייתה מדיניות, ודרך אגב, אחת האג'נדות שאנחנו צריכים לקדם זה באמת אותו פרויקט של בינוי דירות, כיוון שהמחירים היום בשוק היו כאלה שגם הכסף שהיה, לא מספיק לכמות הדירות.

רועי פולקמן: זאת אומרת אם פעם היית קונה שלוש דירות, היום אתה קונה דירה אחת, בשביל לא לשלוח, ואין לי שום דבר נגד מצפה רמון, אבל בהנחה שאנחנו לא רוצים לשלוח אותך למצפה רמון - - -

<רונית דהאן: נכון, כי כל אזור הדרום הוא - - -

רועי פולקמן: ולכן האינטרס שלנו לייצר דירות באזורי הביקוש.

קארין אלהרר: ברור, תודה.

<אשל ארמוני: ויש עוד דברים, זה לא רק זה.

<אשל ארמוני: זה לא רק ה-800 מיליון ולא רק ה-130 מיליון של פרזות ולא רק ה-2,600 יחידות דיור של עמיגור, זה עוד 100 מיליון שקלים שיתקבלו כתוצאה ממכירה של מתחם הגדנ"ע לפני שבועיים ושיועברו בהחלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 2014 לקרן הדיור הציבורי; וזה עוד סכום נוסף ששר האוצר הבטיח בסך 150 מיליון שקלים, ברגע שהקופה של ניצול הקרן תרד ל-350 מיליון.

<אשל ארמוני: זאת אומרת שאנחנו צופים מעבר ל-800 האלה עוד 100 ועוד 130 ועוד 150 מיליון, ובנוסף לזה הפרויקט שאנחנו עושים עם עמיגור, ובנוסף לזה אנחנו עם חברת עמידר, מנסים ואני מאד מקווה שזה ייצא לפועל במהלך השנה הזו, גם לבצע פרויקט של התחדשות עירונית על דירות שיש בהן רוב של שוכרים.

<אשל ארמוני: כל החבילה הזאת, זאת התכנית שלנו.

<רן מלמד: ורשות הפיתוח.

<אשל ארמוני: שמע, זה דבר שאני, אתה יודע, היית אצלי במשרד ודיברנו על זה.

<אשל ארמוני: זה רעיון ואני מאד מקווה שאם נצליח לממש את זה, אז זה בכלל.

קארין אלהרר: אפרופו עמידר, אדוני המנכ"ל, הייתה איזו שהיא התקדמות בנושא קידום התכנית להנפקת החברה ובדיון הקודם, שהיה דיון מאד מאד סוער, התוודענו למחלוקת שקיימת, מחלוקת אני חושבת שטוב שקמה, בין השר גלנט לבין חברת עמידר, ואני אשמח לדעת אם בא הפתרון לנושא.

<אשל ארמוני: טוב, קודם כל אני בדיון הקודם לא דיברתי.

<אשל ארמוני: היה קצת קשה.

<אשל ארמוני: יושב פה גם מנכ"ל עמידר.

<אשל ארמוני: יש שר בינוי במדינת ישראל, בינוי ושיכון, וההחלטות שלו מבוצעות וכשהוא מנחה הדברים קורים, וגם במקרה הזה, ההנחיה שלו הייתה חד משמעית.

אורלי לוי אבקסיס: רק שהיא לא הגיעה לאוזניים הנכונות.

אורלי לוי אבקסיס: או שהתעלמו.

<אשל ארמוני: ההנחיה שלו הייתה חד משמעית, וגם אם היו פה דברים שיצאו בדיון הקודם, הם טופלו ואין שום מהלך להנפקת הדירות, לא קודם, וככל שהשר הזה מנחה את העניין הזה, גם לא יקודם.

<אשל ארמוני: הוועדה והציבור יכולים להיות רגועים שדעתו של השר לא השתנתה ואם היא תשתנה אז זו החלטה שלו, אבל ככל שאני יודע, זאת החלטתו.

אורלי לוי אבקסיס: לא תהיה הפרטה של הדיור הציבורי?

<אשל ארמוני: ולא תהיה הפרטה של דיור ציבורי.

<אשל ארמוני: לא תהיה הפרטה של דיור ציבורי, נקודה.

<ליאורה שמעוני: בעניין הזה, אדוני המנכ"ל, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

<ליאורה שמעוני: התפרסם, לפחות בתקשורת ראינו, הודעה על כך שאת 337 הדירות של מתחם תל השומר, שהן דירות של הדיור הציבורי של המדינה, יש איזו שהיא כוונה להחזיר אותן ללא תמורה לבית החולים שיבא.

<ליאורה שמעוני: האם זה נכון?

<ליאורה שמעוני: כפי שאתה יודע בדו"ח הקודם שלנו אנחנו ציינו ודיברנו, היה לנו דו"ח שלם שעסק בנושא הדירות הללו.

<ליאורה שמעוני: ונכון, הייתה מחלוקת ארוכת שנים בין שיבא לבין משרד השיכון בנוגע לבעלות על הדירות האלה.

<ליאורה שמעוני: אין שום הוכחה שהדירות האלה שייכות לשיבא.

<ליאורה שמעוני: להיפך, הן דירות של משרד השיכון, הן דירות של הדיור הציבורי, הדיור הציבורי מקבל מדי חודש בחודשו כ-350,000 שקלים, אולי היום כבר יותר, לאחר שעודכן שכר הדירה, שהולך בסופו של דבר לטובת הדיור הציבורי.

<ליאורה שמעוני: האם יש איזה שהוא מהלך, שהוא באמת לא נשמע הגיוני, של העברת הדירות האלה לבעלות של תל השומר; ויתרה מכך, כפי שאנחנו יודעים, המתחם הזה הולך לעבור שינוי מהותי, זה אחד מאזורי הביקוש הגבוהים ביותר היום במדינת ישראל.

<ליאורה שמעוני: הולכות לקום שם 1,700 יחידות דיור.

<ליאורה שמעוני: אני לא יודעת האם גם התוספת של הדירות האלה, מעבר ל-337, גם הם יהיו לטובת תל השומר, כפי שרצה בזמנו רוטשטיין, והוא סיכם את זה עוד עם מהנדס העיר רמת גן.

אורלי לוי אבקסיס: רק שיהיה שר השיכון.

<ליאורה שמעוני: מה?

אורלי לוי אבקסיס: אני אומרת, רוטשטיין יכול לחשב מסלול איך שהוא רוצה, רק שיש שר שיכון ומדיניות שלא מתיישבת עם הרצונות שלו, כי הם שייכים לדיור הציבור.

<ליאורה שמעוני: נכון.

<ליאורה שמעוני: אנחנו בזמנו נכנסנו, כשעשינו את הבדיקה הזאת, באמת עצרנו את זה, ממש עצרנו את זה, שמנו גבול והמהלך הזה הוכשל.

<ליאורה שמעוני: האם אנחנו חוזרים ל-Day One בעניין הזה?

<אשל ארמוני: קודם כל יש פה שני עניינים.

<אשל ארמוני: אחד, זה זה שהם גם לא שילמו שכירות בשנים האחרונות.

<אשל ארמוני: הם הפסיקו לשלם שכירות לפני כמה זמן, נכון?

<ליאורה שמעוני: שילמו, הפסיקו, שילמו והפסיקו.

<אשל ארמוני: אז עזבו רגע את העניין של הבעלות, שזה - - -

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה לתיירות מרפא, שתבינו.

אורלי לוי אבקסיס: היום מי שנמצא בדירות האלה זה חולים שבאים מחוץ לארץ כדי להנות משירותי הבריאות שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו לא האוכלוסייה הישראלית שנהנית מכך.

אורלי לוי אבקסיס: זאת קטסטרופה אחת גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מפצירה במשרד הבינוי והשיכון שלא ישתעשעו אפילו ברעיון של לתת מתנה של אוכלוסייה מוחלשת וענייה, לא משנה לטובת מי, זה לא המנגנון.

אורלי לוי אבקסיס: אתם המשרד שצריך לדאוג לזכאים של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אל תתבלבלו, אתם לא שרי בריאות, ובטח ובטח לא יחצ"נים של בית חולים כזה או אחר, שיהיה חשוב ככל שיהיה.

אורלי לוי אבקסיס: לכם יש תפקיד אחד מוגדר בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה דיור של הדיור הציבורי, בבקשה תחזירו אותו או שווה ערך לאותן דירות שהיו שם.

<אשל ארמוני: מכיוון שאני מסכים לכל מילה שאמרת, אז אין לי מה להוסיף מעבר לזה שהנושא של השכירות והחוב שחייבים, שכמובן גם ייכנס לקרן הדיור הציבורי, זה דבר שנדון בפרקליטות נדמה לי, ואנחנו צריכים לקבל עוד מעט את ההחלטה שתתקבל שם.

<אשל ארמוני: לגבי כל הנושא שדיברת עליו, אז יש נדמה לי בעוד שבועיים או שלושה דיון אצל החשבת.

<אשל ארמוני: זה לא רק עניין של משרד הבינוי.

<אשל ארמוני: משרד הבינוי הוא פרוקסי שמבצע את המדיניות, ובעניין הזה כל מה שאמרה חברת הכנסת פה, אני מסכים.

קארין אלהרר: אני שמחה מאד לשמוע.

קארין אלהרר: לגבי הנגשת הזכויות לדיור, קשר בין המשרדים, בדיון שעבר עלה הרעיון של העברת הטיפול בעולים חדשים, נכים, ממשרד הקליטה למשרד הבינוי והשיכון.

קארין אלהרר: יש חשיבה?

<רונן כהן: האמת שאנחנו באותו מקום הרבה זמן, אז גם אם נשאל בדיון הזה, אנחנו נגיד את אותו דבר.

<רונן כהן: אין לנו - - -

קארין אלהרר: למה?

<רונן כהן: לא, אני אגיד לכם למה.

<רונן כהן: אתם חושבים שיום אחד אנחנו קמים ואומרים למשרד הקליטה זהו, אתם עכשיו גוף של - - -

קארין אלהרר: לא, אבל התחילו דיונים?

קארין אלהרר: חשיבה?

קארין אלהרר: משהו?

קארין אלהרר: תביאו איזו בשורה.

<רונן כהן: בסך הכל אני לא חושב שאם הנכים הרתוקים יעברו לטיפול משרד השיכון, הם יקבלו טיפול הרבה יותר טוב.

קארין אלהרר: אני לא אמרתי שהם יקבלו טיפול יותר טוב.

קארין אלהרר: כרגע הם בבעיה יותר קשה מאחרים.

<רונן כהן: אני אומר שבסך הכל אנחנו נקבל כל החלטה, גם של משרד הקליטה.

<רונן כהן: אנחנו לא ניקח מאף אחד בכוח.

מיכל רוזין: מה, אנחנו צריכים להכריח אתכם לשבת ביחד ולנסות לקבל החלטות?

<רונן כהן: לא, לא, אני דיברתי עם משרד הקליטה.

<רונן כהן: משרד הקליטה חושב שהוא יכול להתמודד עם הדבר הזה והוא - - -

קארין אלהרר: הוא חושב זה יופי, אבל בינתיים יש את האנשים.

קארין אלהרר: אנחנו חושבים אחרת.

<רונן כהן: צריך לשאול את משרד הקליטה.

<רונן כהן: אנחנו ערוכים לכל משימה בעניין הזה, לטפל גם בנכים הרתוקים שהם עולים.

<רונן כהן: ערוכים ומוכנים.

<רונן כהן: יש החלטה ממשלה - - -

קארין אלהרר: זה יהיה התפקיד שלנו, כנראה.

סופה לנדבר: לא, אני חושבת שמשרד הקליטה צריך לטפל באנשים שלפי הקריטריונים של משרד העלייה והקליטה נמצאים במשרד העלייה והקליטה, בגלל שהקריטריונים שונים לגמרי ובגלל זה במשרד השיכון בחיים לא יקבלו את הדירות.

סופה לנדבר: כדי שיהיה פתרון הולם למרותקים, מתוך ה-80 דירות האלה, דירות נ"ר, כמה דירות יקבלו במשרד העלייה והקליטה?

סופה לנדבר: אתה אמרת שבנוסף לדירות הקיימות, דירות נ"ר, מי אמר כאן שאתם רוכשים 80 דירות נ"ר למשרד השיכון, נכון?

<רונן כהן: כן.

סופה לנדבר: כמה דירות?

<רונן כהן: אני לא דיברתי על זה.

<רונן כהן: משרד השיכון, אני לא מטפל במשרד הקליטה.

סופה לנדבר: בסדר, אבל החלוקה בין משרד העלייה והקליטה, היא נכון להיום לא צודקת, בגלל שמשרד השיכון נותן למשרד העלייה והקליטה 30% ויתר הדירות נשארות שם, במשרד השיכון.

סופה לנדבר: בגלל שהתור במשרד העלייה והקליטה הוא של 27,000, ובמשרד השיכון 2,700, אני חושבת שלאור המצב, החלוקה צריכה להיות אחרת – 50 על 50, כדי לתת פתרון למשרד הקליטה לטפל באנשים שלו.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: עניין נוסף, הקשר בין ביטוח לאומי למשרד השיכון, לעניין ניצול הזכויות.

קארין אלהרר: אז קודם כל אני רוצה לברך אתכם.

קארין אלהרר: מגיע לכם מילה טובה.

<רונן כהן: אנחנו מעדיפים שנברך כשנסיים את הדבר הזה.

קארין אלהרר: לא, אבל באמת איפה זה עומד?

<רונן כהן: גם אנחנו היינו בטוחים שאפשר לברך, אבל פתאום היה משהו.

<רונן כהן: אני מקווה מאד שהבחינה הזאת, שמשרד המשפטים שוקל לעשות, הוא באמת בא לפתור את הסוגיה הזאת.

<רונן כהן: נקבעה פגישה תוך שלושה שבועות.

קארין אלהרר: שלושה שבועות?

<רונן כהן: שלושה שבועות.

<רונן כהן: אנחנו, כמי שהיה שותף לכל הדיונים האלה, לא ראינו בעיה.

<רונן כהן: יחד עם זאת, אם משרד המשפטים אומר שהוא רוצה להעמיק את הבדיקה הזאת, אז אנחנו נמצה את הדבר הזה.

<רונן כהן: בסופו של דבר, חשוב לומר שבצד האופרטיבי סגרנו את הפרטים.

<רונן כהן: בצד האופרטיבי סגרנו את כל הפרטים ונשאר באמת הדבר החדש הזה שאנחנו נתקלנו בו, אבל אנחנו בעוד שלושה שבועות, כשנסיים את הדיון הזה, נעשה כמו שעשינו בעבר, נעדכן אותך ובאמצעותך את הוועדה, וככל שנידרש - - -

קארין אלהרר: אוקיי, מצוין.

קארין אלהרר: אני רוצה לשאול לגבי התפקוד של חברת עמידר.

קארין אלהרר: דירות גדולות עם מעט אנשים.

קארין אלהרר: דירות קטנות עם צפיפות.

קארין אלהרר: האם זה עדיין קורה?

קארין אלהרר: מה המשרד עושה על מנת למנוע את התופעה?

<אשל ארמוני: אולי את רוצה שמנכ"ל עמידר יענה?

קארין אלהרר: לא, אני רוצה לדעת איך הרגולטור פועל.

<רונן כהן: ההערה של המבקר הייתה שהוא חושב שהדירות לא מנוהלת בצורה יעילה.

<רונן כהן: זאת אומרת צריכים לקחת את האנשים שגרים בדירות גדולות, להעביר אותן לדירות קטנות, ואנחנו אומרים לכם שהניסיונות שעשינו, הניסיון בצורה רכה, לא בצורה אגרסיבית.

<רונן כהן: ראינו עד כמה קשה לקשיש, זאת אומרת ברציונל אנחנו שותפים במאה אחוז.

<רונן כהן: עד כמה קשה לקחת קשיש ש-40-50 שנה גר באותה דירה ולומר לו בצורה מאד מאד ככה חדה, להגיד לו תשמע, אדוני, הדירה כבר גדולה עליך, בוא תעזור אותה, יש לי דירה במרחק כמה רחובות מפה, ואני לוקח אותו מהסביבה שלו ומהקהילה שלו.

<רונן כהן: אני אומר לך, בצד הרציונאלי אין ספק שיש פה צדק, אבל צריך גם להפעיל פה שכל.

<רונן כהן: אני רוצה לומר שלמי שמעוניין, אנחנו מאפשרים לו.

<רונן כהן: למי שמעוניין גם לעבור לבית גיל הזהב, אנחנו גם נותנים מענקים שהם מענקים, ואנחנו משתדלים לעשות את זה בהסכמה.

<רונן כהן: כלומר, שזה יהיה - - -

מיכל רוזין: שלא ייווצר לחץ.

<רונן כהן: בלחץ ובכוח, אנחנו לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: בהקשר הזה ישנם פתרונות נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזכור שלדוגמא באר שבע עלתה פה לרגע לדיון.

אורלי לוי אבקסיס: בבאר שבע יש המון דירות שהן דירות קטנות אבל סמוכות אחת לשנייה, והביקושים שם לדירות קטנות הם פחותים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן הרציונל אומר שהוא גם כן לא בהתעסקות גדולה או בהוצאה כספית מרובה, לאחד דירות.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שתפתחו קיר מחבר, בלי הרבה בעיות, במקום לתת את זה לסטודנטים, כי אין שם זכאים שמתאימים לדירות קטנות, ואני בעד סטודנטים, אבל באיזון הזה בין החד הורית עם השלושה ילדים, או בין המשפחה במצוקה לעומת הסטודנטים, אני חושבת שהייעוד של הדירות המקוריות, כך צריך להישאר וכך צריך להיות.

אורלי לוי אבקסיס: יש אינטרס לאוכלוסיות מסוימות שהדירות יישארו ככה, שאי אפשר יהיה להכניס לתוכן זכאים בעלי משפחות, ואני חושבת שהאינטרס של משרד השיכון צריך להיות איחוד של הכתובת האלה.

אורלי לוי אבקסיס: איחוד של הדירות האלה, ולספק פתרון אמיתי למשפחות עם ילדים, שהיום אין.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא שדיברנו פה קודם, גם על ירושלים.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו, לא יתכן שיש פה את הקיבוץ העירוני, שכבר מזמן לא מקיים את תפקידו ההיסטורי, מה גם שתפקידו ההיסטורי נוצר בגלל שהיה עודף בדיור ציבורי, ולכן חשבו שאם הם יתנו תרומה לקהילה והשוכרים המאד מיוחדים האלה ישקיעו מבחינה תרבותית, חברתית וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא קורה והיום הם הפכו להיות, השכורים שמשכירים בשכירות משנה, לכל אדם שבא להם.

אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו לא אותו גרעין תורני, גרעין עירוני שהיה.

אורלי לוי אבקסיס: והפלא ופלא, בירושלים יש רשימת ממתינים של זכאי הדיור הציבור, עם תעודת זכאות ביד, שלא יכולים לממש כי הנכס הזה תפוס.

אורלי לוי אבקסיס: תפוס על ידי משהו שכבר לא משמש את ייעודו.

אורלי לוי אבקסיס: לתקן ולתקן כמה שיותר מהר, כי אז אנחנו באמת נוכל להביא פתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: עוד פעם אתמול הייתה ועדת שרים לענייני חקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: על שולחן הוועדה, שוב פעם, דין הרציפות של הדיון שאת דנה בו היום, על שכר הדירה הריאלי לאותם זכאים של הדיור הציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר לא מדברים על השתתפות בשכר דירה באשר הם כהשתתפות, אלא לאותם זכאים שיש להם את התעודה ביד, שהמדינה הייתה אמורה להנפיק להם דירה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בגלל שהיא לקחה את ה-3 מיליארד והעבירה אותם למקומות אחרים, היא צריכה להיות אחראית.

אורלי לוי אבקסיס: האם יתכן שבמדינה נורמאלית, בן אדם יש לו איזה שהוא אישור, יש לו תעודה.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה מדובר בגוף פרטי, היית מבקש את הסעד של בית המשפט, בית המשפט היה כופה לתת את המוצר.

אורלי לוי אבקסיס: פה מה שקורה, באה המדינה ואומרת לא, במקום זה, בינתיים, נוח לה מאד לא לרכוש דירות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: פעם במשרד האוצר באמת הייתה את המגמה להתפטר לגמרי מהזכאים של הדיור הציבורי ומההתעסקות בהם.

אורלי לוי אבקסיס: המגמה השתנתה, צריך להגיד, אבל יש את החסמים האלה, שמונעים את היישום של המדיניות, לפחות על פי ההצהרה הן של משרד השיכון והן של משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להבין, כל עוד המשפחה מסתובבת עם אותה תעודת זכאות, לא יתכן שהם ישלמו יותר מאשר היו משלמים אילו היו גרים בדירה של דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזו עברה קריאה ראשונה בכנסת הקודמת.

אורלי לוי אבקסיס: את הדין רציפות הזה, בפעם הרביעית אולי, הם דוחים לי שוב פעם, למרות שכבר הייתה ההחלטה שקמה בעקבות ישיבת מנכ"לים, בעקבות הצעת החוק הזה, שנדונה בוועדת שרים.

אורלי לוי אבקסיס: הפתרון שלהם היה – אנחנו נדחה בשלושה חודשים, נשב עם המנכ"לים של שני המשרדים ועם מנכ"ל משרד האוצר ונגיע לפתרון.

אורלי לוי אבקסיס: העלו באופן יחסי ועדיין דחו את החתימה.

אורלי לוי אבקסיס: היום אמר לי נדב, העוזר של השר כחלון, שהם דחו רק כדי לראות מה המקור הכספי, מאיפה מביא האוצר את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת לשים לב לכך.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שהיום, ויש את הסיפורים האלה על אימהות, וביניהם, את יודעת מה, גם משפחות אומנה, שלא מצליחים להגיע לדירה, ואז הם צריכים להוציא 4,000 שקלים על קורת גג, כאשר ההשתתפות היא רק 2,000 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו זורקים אותם לשוק אכזרי.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה, לבעלי בית שרוצים למצות את הנכס שבבעלותם.

אורלי לוי אבקסיס: זה הגיוני, זה הרכוש הפרטי שלהם, אבל פה זה כמו הביצה והתרנגולת.

אורלי לוי אבקסיס: אומר משרד השיכון, קודם כל תביאו חוזה שכירות, קודם כל תמצאו את מי שיסכים לשכור לכם את הדירה; ויותר מזה, תראו לי מישהו מכם, מהילדים שלו, אתם יודעים מה, בואו ניקח את החזקים שבחבורה.

אורלי לוי אבקסיס: הלכו לשכור דירה אפילו סטודנטים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה ערבויות ביקשו מהם, אתם יודעים, לאנשים האלה אין את היכולת להעמיד ערבות.

אורלי לוי אבקסיס: אין להם אשראי בבנקים, הם לא מנהלים חברות, הם לא יכולים לקחת - - -

<קריאה: חיים מהביטוח הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: חיים מהביטוח הלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אני בעצמי לפעמים פונה לעמותות, כשאני יודעת שיש פעילים בפורום הדיור הציבורי, בעיר כזו או אחרת, ואני אומרת תעזרו לאותו זכאי.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זו אוכלוסייה שקשה לה להתנהל במקומות האלה.

אורלי לוי אבקסיס: הבירוקרטיה גם הורגת אותם, והפחד הזה, שיגיע הכסף או לא יגיע הכסף, והם כל הזמן עם החרב על הצוות.

אורלי לוי אבקסיס: חודש אחד, סתם בגלל טעות, ואני אראה לכם עכשיו פניית ציבור שמגיעה אלי תוך כדי, שאומרת לי אורלי, הכסף נכנס באיחור וגם בכסף שנכנס יש פה הורדה משמעותית.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזאת רק טעות דפוס, יכול להיות שזו טעות טכנית.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה בעל הבית רוצה לפנות אותה, וזה, תראו, בעלי הבתים, מבחינתם לא מעניין אותם – הגיע באיחור, לא הגיע באיחור, טעות טכנית לא טעות טכנית – הוא רוצה שהכסף ידפוק לו בחשבון.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהוא גם מחויב לכסף הזה, אני לא יודעת, אבל לנתק את הקשר בין הזכאים לבין בעלי הדירות הפרטיות, שייכנס משרד השיכון וימלא את התפקיד הזה ויעביר ישירות מבחינתי.

אורלי לוי אבקסיס: שאותם זכאים לא ישלמו יותר מאשר היו נדרשים לשלם אילו היו גרים בדירה של הדיור הציבורי, מה שהחוק נתן להם את הזכאות והמדינה מחויבת, מחויבת לממש את הזכאות הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבנושא הזה, היה ולא תהיה התקדמות, צריך לעשות תביעה ייצוגית כנגד המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: להביא את כל אותם זכאים שמסתובבים עם תעודת זכאות, שלא יכולים לממש אותה, צריכים לתבוע את המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מוכנה להיות חלק מהעתירה הזאת ואני קוראת גם לך, היה ונעשה זאת, אי אפשר להפקיד אותם בחוץ.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא באה לאיים עכשיו על משרדי הממשלה, אבל אנחנו מחכים יותר מדי זמן ולאנשים האלה אין זמן, כי כל יום שעובר הסכנה לפינוי מדירה - בין אם היא פרטית או בין אם היא דירה אחרת – הולכת וגדלה.

אורלי לוי אבקסיס: ודבר נוסף, אחרון ובזה אני מסיימת.

אורלי לוי אבקסיס: כל הנושא של פרויקט פינוי-בינוי.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שבסוף המדינה מקבלת את מספר הדירות שהיו לה בטרם פרויקט פינוי-בינוי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מפנים פרויקטים או בנייני דירות של דיור ציבורי, ואנחנו מקבלים במקביל מספר זהה או מספר פחות של דירות.

אורלי לוי אבקסיס: איפה החמישה אחוזים של ההסכם הקואליציוני?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רואים אותו.

אורלי לוי אבקסיס: עוד שם דובר בכלל על כל הפרויקטים שייבנו - - -

<אשל ארמוני: זה לא פרויקט פינוי בינוי.

אורלי לוי אבקסיס: זה בכלל, אני אמרתי, בכל הפרויקטים, אבל הלכה למעשה, איפה שצריך להתחיל שם אין הגדלה, אז קל וחומר בפרויקטים האחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לך רועי, בוא ניכנס, בו אנחנו ניצור את הלחץ הזה, שבו נביא פתרון אמיתי ורק זה יביא להגדלת המלאי.

אורלי לוי אבקסיס: כל פרויקט, 5%, אתם התחייבתם בהסכם הקואליציוני.

אורלי לוי אבקסיס: אנא ממשו את ההסכם הקואליציוני שלכם, עצמכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה קצת דבילי שאני מהאופוזיציה אומרת תקיימו את ההסכם הקואליציוני, אבל באין ברירה, אנחנו דוחפים את זה.

קארין אלהרר: תודה.

רועי פולקמן: לגבי האחוזים, רק משפט.

רועי פולקמן: לגבי השכירות, יש כאן שני עניינים שחברת הכנסת לוי-אבקסיס אמרה.

רועי פולקמן: אחד זה הדיון על שכר הדירה הריאלי, שאכן יש פה בעיה, מה גם שהשוק הוא תנודתי והמחירים עולים והמערכת מתקשה להיצמד - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, הלמ"ס יודע לספק את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: אם מעוניינים בזה יודעים בכל מקום כמה הדירה הממוצעת הספציפית עולה.

רועי פולקמן: ברור, ברור.

רועי פולקמן: בזה חייבים לטפל, אבל יש פה גם את עניין הדינאמיות, אתה יכול להזכיר, השונות היא מאד גדולה במחירי שכירות גם באותו אזור, גם באותה עיר.

רועי פולקמן: לגבי ההסדרים, כלומר הערבויות וכל העולם הזה, אני ממש מקווה, אנחנו יודעים שהסאגה ארוכה, אבל כל נושא השכירות ההוגנת, שחלקו זה המחירים, אבל חלקו הלא פחות מזה זה ההסדרים האלה, קרי – איך יראה החוזה, מה מותר לדרוש בערבויות וכו'.

רועי פולקמן: יהיה לזה השלכה על זה, כי צריך להפריד בין שני הנושאים.

רועי פולקמן: המחיר.

רועי פולקמן: ולגבי סיפור האחוז מפרויקטים של התחדשות עירונית ופרויקטים לדיור ציבורי, אין ספק, צריך להתעקש על זה והנושא הזה נמצא על השולחן.

רועי פולקמן: אני מקווה שהוא ימומש במלואו.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: מר יוסי הירש, ממשרד מבקר המדינה, בבקשה.

<יוסי הירש: תודה רבה.

<יוסי הירש: אני רוצה ברשותכם, ממרום גילי אני מסתכל גם על הדיונים של הוועדה כבר עשרות שנים והשתתפתי בהם, וגם השתתפתי בכתיבת לא מעט דו"חות של ביקורת המדינה משנות ה-80 ומשנות ה-90 ומשנות ה-2000.

<יוסי הירש: זה דבר מעניין, שיש פה את מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון, שהוא אמר שהוא מסכים עם חברת הכנסת אורלי לוי.

<יוסי הירש: וחברת הכנסת אורלי לוי מסכימה עם מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון וכולם מסכימים עם דו"חות מבקר המדינה.

<יוסי הירש: ואז נשאלת פה השאלה בעצם מדוע לא קורה שום דבר?

<אשל ארמוני: אבל למה לא קורה, אדוני?

<אשל ארמוני: סליחה שאני אומר, הדו"חות נכתבו לא על החצי שנה האחרונה, אז לפעמים בשירות הציבורי צריך להבין שדברים משתנים.

<אשל ארמוני: העיתים, יש שר שיכון חדש, המדיניות השתנתה.

<יוסי הירש: קודם כל אני מקבל את זה שהדברים משתנים, ולכן אנחנו מדי פעם, כל פעם כותבים דו"ח אחר.

<אשל ארמוני: אבל הדו"ח הוא לא על החצי שנה האחרונה.

<יוסי הירש: הביקורת בעיני היא תמיד לאחר מעשה.

<יוסי הירש: גם אם היא סמוכה שנייה אחת לאחר המעשה, אבל היא תמיד לאחר מעשה.

<יוסי הירש: לגבי העתיד אנחנו לא יודעים, ואנחנו כן מקווים עם כולם שהכל ישתנה לטובה, אבל צריך.

<יוסי הירש: הגברת אורלי לוי הייתה בישיבה של ועדת הכספים, ואני, ברוב עוונותיי, אתמול בלילה הסתכלתי על הדיונים של ועדת הכספים, שאגב זה היה מאד מאד מעניין.

<יוסי הירש: וביקשו לאשר את המתווה של פרזות, שוועדת השרים הסכימה עליו ב-22 בנובמבר 2015.

<יוסי הירש: ואז שאלה אחת הגברות את יושב ראש הוועדה, מה, אתם לא מאמינים שדירקטוריון פרזות תיכף מתכנס והכל בסדר?

<יוסי הירש: אז יושב ראש הוועדה אמר לא, אנחנו לא מאמינים.

<יוסי הירש: יכול להיות שהמערכת הרוויחה את זה ביושר, שלא כל כך מאמינים לה.

<יוסי הירש: היא הרוויחה את זה ביושר.

<יוסי הירש: אנחנו מחכים לדירקטוריון של פרזות - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון, נכון.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שרשות החברות לא כינסה את הדירקטוריון.

קארין אלהרר: אוקיי, אוקיי.

<יוסי הירש: מחר בערב בחמש וחצי צריך להתכנס הדירקטוריון של פרזות.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: בעקבות הוועדה.

<יוסי הירש: לפי מה ששמעתי, כבר זה לא יהיה במתווה, כי במתווה כתוב 130 מיליון שקלים, ופרזות כנראה תרצה לקבל החלטה על 55 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: לא יקום ולא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יקבלו.

<יוסי הירש: תשימו לב לנקודות הקטנות.

אורלי לוי אבקסיס: וגם זה לא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: לא אישרנו להם בוועדת הכספים עד שנראה התוצאה של הדירקטוריון.

קארין אלהרר: אוקיי, רגע, סליחה.

<אשל ארמוני: אני מקווה שלא, המערכת או חלק מהמערכת הרוויחה בצדק את זה שלא מאמינים לה.

<אשל ארמוני: אני מקווה שיש גם אנשים במערכת שהרוויחו את זה שמאמינים לה - - -

קארין אלהרר: זו עבודה קשה.

<אשל ארמוני: זו עבודה קשה, אבל אתה יודע מה, בואו נדבר רגע על פרזות.

<אשל ארמוני: כתבתם דו"ח.

<אשל ארמוני: אני באופן אישי עבדתי מאד קשה כדי שבסופו של דבר נממש את זה.

<אשל ארמוני: עכשיו יש הרבה מהמורות.

<אשל ארמוני: זה לא פשוט.

<אשל ארמוני: אנשים לפעמים חושבים שמזה שבממשלה דופקים על השולחן או מזה שכותבים דו"ח, אז הדברים קורים.

<אשל ארמוני: לא.

<אשל ארמוני: מאותו רגע יש הרבה עבודה על מנת לא לאבד את המיקוד, ופה יש את רשות החברות ושם יש את פרזות ושם יש את עיריית ירושלים ושם יש את ועד העובדים ובכל הדברים האלה טיפלנו, על מנת שבסופו של דבר הכסף הזה יגיע על מנת לרכוש דירות, ואני אומר שזה ישתנה.

קארין אלהרר: טוב, תודה רבה.

קארין אלהרר: חברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: אני רוצה לומר רק כמה דברים.

סופה לנדבר: אני רוצה לבקש משר הבינוי והשיכון לשים לב לפרויקט תמ"א 38.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה פרויקט מצוין ואתם תוכלו לרכוש שם דירות אם הפרויקט יתקדם במהירות.

סופה לנדבר: אני קיבלתי פה תמונה של בניין אחד שקבלן קידם במשך כמה שנים.

סופה לנדבר: אחרי שהוא קיבל את האישורים לתמ"א 38, הוא פתח את היסודות והבניין עומד באוויר.

סופה לנדבר: אני לא יודעת איך לא קרה שם אסון, אבל הבירוקרטיה חוגגת, ואני חושבת שפה צריכים לשים לב.

סופה לנדבר: יש אדמות ויש בניינים.

סופה לנדבר: בתוך כל עיר ועיר, תמ"א 38 זה אחד מהפתרונות שאתם צריכים לשים לב.

סופה לנדבר: גברתי יושבת הראש, אני צריכה להגיד לך, אני אוהבת את העקשנות שלך ואת הנאמנות של, ואת זה שאת כבר ישיבה שלישית מקדישה לנושא כל כך חשוב, אבל אני הייתי מבקשת מהישיבה הזאת, להוציא מקרה אחד, מקרה של הגברת הזאת.

סופה לנדבר: אם היא מוכנה לעבור מירושלים לפריפריה, לבאר שבע או לדימונה, ככה אמרת - - -

<קריאה: זה קצת לה בשביל המשפחה שלה.

קארין אלהרר: אפשר למצוא לה פתרון במעלה אדומים.

רועי פולקמן: סופה, אבל למה להתעקש לכפות עליה פתרון שהיא אולי לא רוצה.

סופה לנדבר: לא, אני מתעקשת בגלל שאם אנחנו ניקח מקרה אחד, מקרה אחד ונעזור למשפחה זו או למשפחה אחרת, ויש אפשרות במשרד הבינוי והשיכון לעזור לגברת הזאת לעבור מירושלים לבאר שבע, לבנות שם משפחה.

סופה לנדבר: תיקח את הטלפון שלה, תנסו לעזור לה ואנחנו נעקוב אחרי זה.

קארין אלהרר: נעזור לה בכל מקרה.

אורלי לוי אבקסיס: ב - - - יש דירות שמשמשות למטרות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, לפנות אותן.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו שליחי ציבור יכולים ומסוגלים, ואם מהישיבה הזאת אחד מהמקרים יגיע לפתרונו ויש אפשרות שהוא יקבל פתרון, אז עשינו משהו.

קארין אלהרר: טוב, תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רק רוצה לשאול, אתם מרוצים מתפקודה של חברת עמידר?

<רונית דהאן: אני חייבת להעלות סוגיה.

קארין אלהרר: לפני, אני אשמח לקבל תשובה מהמנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה איך מתמודדת עמידר עם כל הטענות על הניצול המיני שאנחנו - - -

קארין אלהרר: רגע, אנחנו מיד נגיע לזה.

קארין אלהרר: חברת הכנסת לוי, באמת.

<נעמי מורביה: זו הייתה שאלת הכנה.

קארין אלהרר: לא, זאת הייתה שאלה כללית ובעקבותיה יגיעו שאלות פרטניות.

קארין אלהרר: ואני מבקשת לשאול, תראה, אדוני, אני מבינה שאתם סיכמתם במכרז עם חברה נוספת, ואני שואלת האם הדבר נובע מכיוון שאתם לא מרוצים מחברת עמידר.

קארין אלהרר: כן או לא.

<אשל ארמוני: אה, את שואלת אם אנחנו מרוצים מתפקודה של חברת עמידר בנושא הזה של רכישת דירות, או בכלל?

קארין אלהרר: לא, באופן כללי.

קארין אלהרר: באופן כללי.

קארין אלהרר: חברה ממשלתית, שאמורה - - -

<רונן כהן: אני חייב לעזור.

<רונן כהן: לכל אחד יש את הזווית שלו.

<רונן כהן: לכל אחד יש את הממשק שלו.

קארין אלהרר: למה השאלה שלי מעוררת - - -

אורלי לוי אבקסיס: היא מצוינת, היא מצוינת.

<אשל ארמוני: אני אומר שזה כאילו מסוג השאלות למתקשים, וזה בסדר, אני אענה עליה.

<אשל ארמוני: קודם כל, אני חושב, אני סבור שבדיון הקודם שהייתה פה הרבה מאד ביקורת על חברת עמידר ועל ראשה, נעשה עוול מסוים להרבה אנשים שעובדים בחברה, שעושים לילות כימים, גם כדי - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש שם גם עובדים טובים.

<אשל ארמוני: יש שם גם עובדים טובים ויש שם מנכ"ל מצוין.

<אשל ארמוני: הוא במקרה יושב פה.

<אשל ארמוני: יחסי העבודה שלי עם ראובן קפלן הם יוצאים מן הכלל.

<אשל ארמוני: מדובר באדם שלא רק יודע לבצע משימות, יודע להתהלך עם אנשים ויודע להנהיג - - -

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא טיפל בנושא ההטרדות המיניות בעמידר?

קארין אלהרר: רגע, אורלי, את מחרבת לי את כל ה - - -

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, גברתי יושבת הראש.

<אשל ארמוני: אני מבין שיש פה איזה בילד אפ.

<אשל ארמוני: וככל שזה נוגע לפרויקטים המשותפים שאנחנו עושים, אז אני בהחלט מרוצה והולכים להיות עוד פרויקטים ושיתוף הפעולה בין חברת עמידר למשרד הבינוי הולך לעלות עוד מדרגה, ויהיה שיתוף פעולה הרבה יותר גדול, שיוצר מהחלקים האלה שלם שהוא גדול מסכום חלקיו.

<אשל ארמוני: ולכן, אני חושב שהביקורת שהושמעה הייתה ביקורת עניינית והיא הייתה במידה מסוימת ביקורת פרסונאלית, אבל באשר לעמידר כחברה, יש שם אנשים, הרבה אנשים, ויש שם דברים שצריך לשפר.

<אשל ארמוני: מכל מקום, צריך לשפר דברים, אבל אני חושב שיש שם מנכ"ל מצוין, עם סמנכ"לים שאת חלקם ראיתי והם עושים עבודה טובה מאד, מסתובבים בשטח וביחד - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה קיבלת ואישרת את ההעברה למשל של המטה המרכזי של עמידר ממרכז הארץ להעביר אותו לפדרמן ולהפוך אותו לבניין מלון דירות, או מלון בוטיק, ובמקביל, תוך כדי ידיעה שבשנים האחרונות עמידר בעצם הוציאה מכספים של הזכאים של הדיור הציבורי מיליוני שקלים כדי לשפץ את אותו מבנה, שבסוף העבירו אותו לשכירות, כמעט לבעלות ממש של קבוצת פדרמן?

<אשל ארמוני: אז כפי שאת יודעת - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה משפצים?

אורלי לוי אבקסיס: למה מוציאים מאות מיליונים ואחר כך גם עושים - - -

קארין אלהרר: בואי ניתן לו להשיב, אורלי.

<אשל ארמוני: קודם כל אני מציע שתפני את השאלה למנכ"ל פה, הוא יושב והוא יוכל להסביר.

<אשל ארמוני: כפי שאתם יודעים, דעתנו ודעתו של השר הייתה מאד לא נוחה מההתנהלות.

<אשל ארמוני: הוא פנה במכתב בעניין זה למבקר המדינה.

<אשל ארמוני: מבקר המדינה פנה לחברה וביקש ממני להשיב, ואני חושב שזה אחד מהדברים שציינתי מקודם, שצריך לשפר אותם.

אורלי לוי אבקסיס: מה לשפר?

אורלי לוי אבקסיס: מיליונים נזרקו.

קארין אלהרר: אורלי, אורלי.

<אשל ארמוני: צריך לתקן אותם מהיסוד.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: תשמע, אדוני המנכ"ל, אני לא יודעת אם אתה נחשפת, אני רוצה לקוות שכן, אבל אני נחשפתי לתחקיר שערך העיתונאי ניב חכלילי, בנוגע להטרדות מיניות של בכירים בחברת עמידר, מנהלים, כלפי אותן זכאיות דיור ציבורי, והצקות, לא רק הטרדות מיניות אלא גם הצקות וגם איומים.

קארין אלהרר: ואני חייבת להודות שמדובר בעיני בשערורייה.

קארין אלהרר: המנכ"ל מכיר את עמדתי.

קארין אלהרר: דיברנו עליה, אמנם בתכנית רדיו, אבל החשיבה שלי לא השתנתה בנושא הזה.

קארין אלהרר: אלף אני אשמח שניב יציג בקצרה, ממש, טלגרפית, מה היו הממצאים, וב' אני אשמח לשמוע את תשובת המנכ"ל לעניין.

<ניב חכלילי: אני רק רוצה להכניס את הדברים לקונטקסט ולהתייחס מאד בקצרה למה שנאמר פה, כי הכל לפי דעתי מחובר.

<ניב חכלילי: אני למד את הסיפור הזה של הדיור הציבורי כבר קרוב ל-12-13 שנה.

<ניב חכלילי: אני ישבתי פה בדיונים בוועדות בכנסת והקשבתי ארוכות לשיחות, שלצערי, כמו שאמר אותו אדם ממשרד מבקר המדינה - - -

קארין אלהרר: יוסי הירש.

<ניב חכלילי: חוזרות על עצמן.

<ניב חכלילי: באמת, יש פה מצגות יפות, יש פה נתונים.

<ניב חכלילי: אסור לנו לשכוח שנמכרו כבר 3,000 דירות לזכאים במסגרת החוק, שסוף סוף נכנס לתוקף.

<ניב חכלילי: ההערכה, ואני לא יודע את הנתונים כי לא מעבירים לי את הנתונים, בואו נגיד הערכה זהירה, בין 5,000 ל-7,000 דירות.

<ניב חכלילי: הרי זה לא משהו לא דינאמי.

<ניב חכלילי: רק להתייחס למה שנאמר פה לפני שאני נכנס לשאר הדברים.

<ניב חכלילי: זאת אומרת שאם ימכרו בהערכה זהירה בין 5,000 ל-7,000 דירות בשנה שנתיים הקרובות, שמכניסות חזרה למאגר, גם אם אומרים פה וזורקים פה מאות מיליונים, בפועל המאגר יצטמצם.

<ניב חכלילי: זה דבר אחד.

<ניב חכלילי: ועוד כמה שנים אתם תשבו פה שוב ויהיו עוד אנשי שיישבו וימתינו 10 שנים לדירה, לצערנו.

<ניב חכלילי: זה הדבר.

<אשל ארמוני: ברשותך, זה נתון שאני אשמח לדעת, כי אני לא מכיר.

<אשל ארמוני: סליחה שאני נדחף לך לדברים, אבל אני ראיתי נתון שמראה את קניית הדירות ואת היקפי הדירות שמתוכננים ל - -, אני יודע, יש פה כ-4,000 ומשהו דירות שאמורות להירכש.

<אשל ארמוני: מאיפה הנתון שבמקביל הולכות להימכר 5,000 דירות?

<אשל ארמוני: ואם זה נכון, אז אני לא מכיר כזה נתון.

<ניב חכלילי: הרי חוק הדיור הציבורי הוא בפועל - - -

<אשל ארמוני: אה, במכירה אתה מתכוון לזה.

<אשל ארמוני: הבנתי.

<אשל ארמוני: אתה אומר אם הוא ימומש כפי שהוא.

<ניב חכלילי: הדיירים האלה יקבלו את הדירות, אבל בינתיים נכנסים זכאים חדשים לרשימה.

<אשל ארמוני: זה מובן.

<ניב חכלילי: יש עוד עשרות אלפי במשרד הקליטה.

<אשל ארמוני: אז הצפי הזה נעשה - - -

<קריאה: אבל יש גם אנשים שנגרעים מהרשימה.

<ניב חכלילי: ברור שיש אנשים שנגרעים, אבל אלה ש - - -

<אשל ארמוני: יש אנשים שנגרעים מהרשימה ואנשים שמצטרפים, במידה מסוימת מקזזים, והפעילות הזאת היא פעילות על מנת לצמצם את הפערים.

אורלי לוי אבקסיס: לכן ה-5% מאד מאד יעזור להגדלת המלאי.

אורלי לוי אבקסיס: בלי זה קשה.

<אשל ארמוני: מה גם שאפשר לעשות לזה אלטרנטיבות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני מכירה את האלטרנטיביות.

<אשל ארמוני: בגלל זה דיברו על חלק - - -

<ניב חכלילי: אני לא רוצה ל - - -

<אשל ארמוני: הנקודה, וסליחה שאני קוטע אותך, בעיני זו נקודה ששווה לראות את הצפי.

<אשל ארמוני: כלומר, פה אנחנו רואים את האם, אבל אם במקביל אנחנו-.

<אשל ארמוני: זו נקודה ששווה לראות את הצפי של רכישה פלוס הצטרפות, פלוס קנייה, אם באמת נגיע למצב ב-2020 שנהיה במינוס 1,000, אז באמת לא עשינו כלום.

<אשל ארמוני: אז אני אומר, ואנחנו חוזרים טיפה אחורה, אבל זו שאלה רלבנטית.

<אשל ארמוני: קצב הנכנסים לעומת קצב הנגרעים, זה דבר שמקזז אחד השני, לאורך, אנחנו רואים את זה בשנים האחרונות, ולכן הפול החדש הזה של הדירות שתירכשנה, בעצם נועד בראש ובראשונה לצמצם את הפערים.

<אשל ארמוני: זאת התשובה.

קארין אלהרר: טוב, בבקשה, ניב, ממש בקצרה, אני רוצה לתת לעוד אנשים.

<ניב חכלילי: כן, אני מאד מאד בקצרה אגיד שבאמת אני רואה קשר והתחקיר מדבר בעד עצמו.

<ניב חכלילי: יש שם עדויות מאד קשות.

<ניב חכלילי: אני חייב להדגיש שדיברתי עם עשרות נשים בחודשים האחרונים, כאלה שהצלחנו להעמיק ברמה הוודאית ואני אשמח שנטלי גם תגיד כמה מילים, כי היא עשתה את כל הדרך מאילת כדי לדבר על זה, אבל אני רוצה להגיד שכל הדברים שדיברתם עליהם זה טוב ויפה, בעניין מספרי הדירות, תקציבים וכל הדברים.

<ניב חכלילי: יש דברים שהפקידים לא מונו עם הממשלה הזו או עם המינויים האחרונים של מנכ"לים.

<ניב חכלילי: הם יושבים שנים בתפקיד.

<ניב חכלילי: יש תרבות ארגונית גם במשרד השיכון לצערי, וגם בחברות המשכנות ויש בעיה רצינית בנושא של היחס לדיירים.

<ניב חכלילי: אתה יכול להגיד רועי, שחצי שנה צריך לבחון את זה בהתאם.

<ניב חכלילי: אני בשטח.

<ניב חכלילי: אני רואה מה קורה בחצי השנה האחרונה והאם דברים השתנו ברמת היחס לדיירים, ברמת הטרטור ואני רוצה להדגיש את זה.

<ניב חכלילי: זה נשים מוחלשות, שהן מוחלשות עוד יותר על ידי המערכת.

<ניב חכלילי: כשאתה רואה מה קרה להן בסניף או מה אמר להן המפקח - - - אז טוענים שהן ממציאות את זה.

<ניב חכלילי: יש לנו דוגמאות לזה כל הזמן, כל הזמן.

<ניב חכלילי: או שהן משקרות או כאלה דברים.

<ניב חכלילי: למבקר המדינה יש עשרות דו"חות לאורך השנים, באמת, יש לי לפני את הכל, אני לא רוצה להאריך.

<ניב חכלילי: אני רק רוצה להגיד שיש ביקורי בית לא אמינים, לא מדווחים מה מצב הבית ומה מצב דיירי הבית.

<ניב חכלילי: ליקויים בדיווח לדיירים על זכויותיהם, חוסר שקיפות, אי מתן אישורים ואסמכתאות לדיירים על מסמכים שהגישו על בירורים שערכו בסניפים.

<ניב חכלילי: תפקוד כושל של ועדות משרד השיכון, חוסר שקיפות גם בוועדות האלה.

<ניב חכלילי: אי מתן פרוטוקולים לדיירים.

<ניב חכלילי: אני יכול לדבר עד מחר ונספר את כל הדבר הזה.

<ניב חכלילי: זה לא צריך תקציבים.

<ניב חכלילי: זה צריך ברמה המיידית, ברמת התרבות הארגונית, ונטלי יכולה לספר את הסיפור שלה, דוגמא חיה לאיך מתייחסים, עד כדי כך, ואני באמת רוצה, כי פנינו למנכ"ל לפני ואמרנו את זה.

<ניב חכלילי: בעקבות התחקיר ובעקבות השידור ברדיו, נטלי קיבלה הבטחה ממנכ"ל עמידר וממנהלת הסניף, שביום ראשון, אחרי שבע שנים של מאבק, ישפצו לה את הדירה והיא תקבל דיור חלופי.

<ניב חכלילי: היום בבוקר, יום ראשון היה אתמול, אני מזכיר לכם, לא טרחו להודיע לה שלא מוציאים אותה ביום ראשון.

<ניב חכלילי: היא התקשרה לרדוף אחריהם, כדי לשאול למה לא באו ביום ראשון.

<ניב חכלילי: אני אתן לנטלי לדבר, כי אני לא רוצה להאריך יותר מזה, אבל תבינו, זו המציאות הנוכחית ברמת השטח, בעקבות האומץ של נטלי להיחשף ושל עוד מישהי שלצערנו פחדה לבוא היום.

<ניב חכלילי: פנו אלינו עשרות נשים עם אותם סיפורים.

<ניב חכלילי: אני אשמח לספר לכל אחד ואחד ואנחנו גם נוציא את זה בימים הקרובים, את הסיפורים של מה שמתרחש בשטח.

<ניב חכלילי: ופה יש עניין של תרבות ארגונים, שצריך לשנות חשיבה לחלוטין.

<ניב חכלילי: זהו.

<ניב חכלילי: אני סיימתי.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להעניש על דברים כאלה.

קארין אלהרר: נטלי, בבקשה.

<נטלי גבאי: בוקר טוב גברתי.

קארין אלהרר: בוקר טוב.

<נטלי גבאי: אז כל הסיפור התחיל בשנת 2012, כשכתבי מכתב לשר השיכון אז, אריאל אטיאס, סיפרתי לו שיש רכז באילת, שמטריד אותי מינית ודיירות נוספות.

<נטלי גבאי: עכשיו, איך אני יודעת לגבי דיירות נוספות?

<נטלי גבאי: התחלתי לחקור ופשוט גיליתי המון.

<נטלי גבאי: וכתבתי מכתב והוא פוטר.

<נטלי גבאי: אחרי שהוא פוטר הוא המשיך להופיע בסניף ואני הערתי על כך למנהלים - - -

קארין אלהרר: באיזו קונסטלציה?

<נטלי גבאי: התברר שהוא איזה ועד בבניין.

<נטלי גבאי: והערתי על כך למנהלת הנוכחית, אז היא אמרה מה את רוצה שאני אעשה?

<נטלי גבאי: מה אני משטרה?

<נטלי גבאי: אבל הסיפור הזה בעצם התחיל, כל ההטרדה משנת 2007 כשניהלו נגדי משפט לקחת לי את הדירה, כי האבא נפטר והם לא רצו לתת לי את הזכות לקבל את הדירה כדיירת ממשיכה.

<נטלי גבאי: זה נמשך חמש שנים.

<נטלי גבאי: חמש שנים הוא היה רכז בסניף.

<נטלי גבאי: לפני מספר חודשים תבעתי את חברת עמידר, ביקשתי שישפצו לי את הדירה.

<נטלי גבאי: הם בתמורה תבעו אותי בחזרה וזה הלך והסתבך והסתבך והסתבך.

<נטלי גבאי: למה אני מתכוונת שזה הסתבך?

<נטלי גבאי: יש מנהלת בסניף, שמר קפלן מגדיר אותה כאישה מקסימה, אבל בעיני היא ממש לא מקסימה.

<נטלי גבאי: בעקבות זה שתבעתי אותה, היא טרחה ככה, לשלוח משטרה – היא מנסה להפליל אותי בכל דרך.

<נטלי גבאי: היא שולחת משטרה לשכנה, בשביל שהמשטרה תשכנע את השכנה להגיש עלי תלונה, כי יש נזילה מהדירה שלי והם יעשו הכל כדי להיכנס כמה שיותר לדירה.

<נטלי גבאי: או היא אומרת לי, היא משתמשת בהפרעות האכילה שאני סובלת מהן כ-20 שנה ואני מטופלת במערכת בריאות הנפש, אז היא אומרת לי – יש לך מזל שלא התלוננתי נגדך במשטרה, היו לוקחים לך את הילד.

<נטלי גבאי: אני אם חד הורית לילד בן 4.

<נטלי גבאי: או שהיא אומרת לי תגידי לי נטלי, לפני שבאת אלי, לקחת כדורים היום?

<נטלי גבאי: את מבינה?

<נטלי גבאי: היא לא רק מנהלת עמידר, חברת הכנסת אלהרר, היא גם פסיכיאטרית.

<נטלי גבאי: אוקיי?

<נטלי גבאי: זה לא רק אני.

<נטלי גבאי: בעקבות השידור שחשף מר חכלילי, וכל הכבוד לו, אני לא יכולה ללכת ברחוב באילת.

<נטלי גבאי: כולם, נטלי, נטלי, נטלי, אל תשאלי מה היא עושה לי, ונטלי ונטלי, והמון.

<נטלי גבאי: הגשתי רשימה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל העיקר שהמנכ"ל חושב שהיא מקסימה.

<נטלי גבאי: אולי היא מקסימה כי היא קשורה איך שהוא למשפחה שלו.

<נטלי גבאי: איזו פרוטקציה.

<נטלי גבאי: לא יודעת.

<נטלי גבאי: לפי דעתי היא בכלל לא מקסימה.

<נטלי גבאי: היא מאיימת עלי שייקחו לי את הילד, שתביני.

אורלי לוי אבקסיס: שזה תמיד השימוש הכי ציני ואכזרי כלפי האוכלוסייה - - -

<נטלי גבאי: מה אני אגיד לך, אני הגעתי למצב, חברת הכנסת אלהרר, תת משקל.

<נטלי גבאי: אני 45 קילו, אין לי כוח לעמוד על הרגליים, סחבתי את עצמי בכוח, נסעתי כל הלילה להגיע לפה בשביל להסביר לכם את הבעיה שיש.

<נטלי גבאי: היא עדיין ממשיכה לשבת בעמידר, הוא ממשיך לחייך כאילו כלום.

<נטלי גבאי: מה?

<נטלי גבאי: אני לא מבינה?

<נטלי גבאי: לאן הם רוצים להגיע?

<נטלי גבאי: אני לא מבינה.

<נטלי גבאי: את יודעת, לפני חודש, ואסור לי לספר לכם את זה, אבל עלה לי איזה ג'וק בראש.

<נטלי גבאי: כאילו, חשבתי להתאבד.

<נטלי גבאי: נשבעת לך.

<נטלי גבאי: כאילו, אם הפסיכיאטר שלי שומע את זה עכשיו, הוא מאשפז אותי בכפייה, כן?

<נטלי גבאי: כי זה דבר שאסור אפילו להעלות, במיוחד לא כשאני אמא לילד.

<נטלי גבאי: אבל היא הביאה אותי למצב ש-.

<נטלי גבאי: מה אני אגיד לך?

<נטלי גבאי: כאילו, די.

<נטלי גבאי: איבדתי את השפיות.

<נטלי גבאי: כאילו, כמה אפשר?

<נטלי גבאי: גם מטרידים אותך, גם מנסים להפליל אותך, גם את חיה בדירה ריקבון.

<נטלי גבאי: תראי איזו דירה.

<נטלי גבאי: תראי איך אני חיה, גם ג'וקים.

<נטלי גבאי: הכל רקוב.

<נטלי גבאי: זה בניין של 40 שנה, את מבינה?

<נטלי גבאי: 7 שנים אני חיה בדירה כזאת, תסתכלי.

<נטלי גבאי: הכל רקוב.

<נטלי גבאי: אני צריכה לתבוע אותם בשביל שישפצו לי את הדירה?

<נטלי גבאי: למה אני צריכה לחשוב לשים חבל?

<נטלי גבאי: אני חושבת שהם צריכים לשים חבל.

<נטלי גבאי: ומי צריכה לקחת כדורים, אני או מנהלת עמידר באילת?

<נטלי גבאי: הוא צריך להגיע ולבדוק.

<נטלי גבאי: לשלוח.

<נטלי גבאי: במקום לשים עלינו חוקרים ולבזבז כסף על סוללת עורכי דין, במקום לתת לי דירה חילופית, כי זה מה שבעצם ביקשתי, בואו תשפצו את הדירה, אבל תתנו לי דירה חילופית.

<נטלי גבאי: אבל לא.

<נטלי גבאי: הם מעדיפים לשלם לסוללת עורכי דין.

<נטלי גבאי: לי יש בקושי איזה עורך דין מסכן שקיבלתי מהסיוע המשפטי, שעושה לי טובה שהוא עונה לי לטלפון בכלל.

<נטלי גבאי: הוא מקבל רק 1,000 שקלים המסכן וזה תיק שעולה הרבה כסף.

<נטלי גבאי: וזה פשוט אוכל אותי כל המהלך הזה.

<נטלי גבאי: אז מה קורה?

<נטלי גבאי: אני מרזה ומרזה ואני עצבנית, ואין לי סבלנות ולא בא לי כלום.

<נטלי גבאי: את מבינה, זה פוגע לי בילד.

<נטלי גבאי: אז מה?

<נטלי גבאי: בסוף אני אפול, אקרוס ובאמת ייקחו לי את הילד והם יחייכו, כי היא מקסימה, את מבינה?

<נטלי גבאי: והיא לא מקסימה.

<נטלי גבאי: אז אני מבקשת ברשותך, אם אפשר שמישהו יחקור את ההתנהלות הזאת בתוך אילת, שישלחו נציג או חוקר.

<נטלי גבאי: במקום שישלחו עלינו חוקרים, שישלחו חוקר של משרד השיכון לאילת.

<נטלי גבאי: אני אציג לו את הרשימה שיש לי של כל המתלוננים ושיבדוק מה קורה שם.

<נטלי גבאי: ואני גם דורשת ממנו, מהמנכ"ל, אפילו שהוא חדש וההטרדה הזו לא הייתה בתקופה שלו, שיבוא.

<נטלי גבאי: הכנתי לו גם רשימה של כל הבחורות שנפגעו.

<נטלי גבאי: שיתנצל בפנינו, כי בעקבות המכתב שכתבתי לשר השיכון, אף אחד לא פנה אלי.

<נטלי גבאי: זאת אומרת שאם האדם הנחמד הזה לא היה פונה לרדיו, זה לא היה מתפוצץ.

<נטלי גבאי: ואני שמרתי את זה בלב.

<נטלי גבאי: סחבתי את זה.

<נטלי גבאי: זה היה לי כל כך קשה ופחדתי לחשוף את זה, כי הם ניהלו נגדי משפט ואמא שלי אמרה לי עזבי, אל תעלי את זה עכשיו באמצע משפט, ייקחו לך את הדירה עוד יותר.

<נטלי גבאי: כי הם אנשים נקמנים.

<נטלי גבאי: הם אנשים מסוכנים.

<נטלי גבאי: יש להם מניפולציות בראש, של תביני לאיזה מצב הם הגיעו.

<נטלי גבאי: משטרה, מתנקים לי את המים בשבע בערב.

<נטלי גבאי: אין נטפים.

קארין אלהרר: מי ניתק את המים?

<נטלי גבאי: אין נטפים.

<נטלי גבאי: ניתקו לי את המים בשבע בערב לפני חודשיים.

<נטלי גבאי: תקשיבי איך זה התנהל.

<נטלי גבאי: מגיע פקח לשכנה שיש לה נזילה, משכנע אותה להגיש עלי תלונה, לא מגיע שום דבר לבדוק בטענה שיש סכנה להתחשמלות.

<נטלי גבאי: אני לא מבינה, הם לא יכלו לנתק לי כל היום את המים?

<נטלי גבאי: דווקא בשבע בערב, כשאני צריכה לרחוץ את הילד שלי לפני השינה?

<נטלי גבאי: אין להם זמן כל היום לנתק לי את המים?

<נטלי גבאי: את מבינה?

קארין אלהרר: תודה.

<נטלי גבאי: היא לא מתאימה להיות מנהלת עמידר.

<נטלי גבאי: נראה לי שהיא צריכה להיות במוסד.

<נטלי גבאי: נשבעת לך.

<נטלי גבאי: היא יותר מדי - - -

קארין אלהרר: תודה נטלי.

<נטלי גבאי: זה משהו הזוי.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את תגובת מנכ"ל עמידר.

קארין אלהרר: תראה, לפני שתגיב, אני רוצה לומר שנטלי היא לא היחידה, אתה בוודאי יודע.

קארין אלהרר: יש מספר של תלונות שאני מבינה שהולך ומתגבר.

<נטלי גבאי: המון, המון.

אורלי לוי אבקסיס: כן, גם כרמן עושה איזה תחקיר על זה.

קארין אלהרר: מעבר לעובדה שזה מצער מאד ושערורייתי שיש תלונות מהסוג הזה כלפי חברה שאמורה באמת לדאוג לשירות, למוצר הבסיסי ביותר, שהוא דירה הגונה בתנאים שהם איכותיים לדיירי הדיור הציבורי, במקום זה אנחנו שומעים תלונות כאלה?

קארין אלהרר: לאן נגיע?

<ראובן קפלן: קודם כל אני לא חולק על שום דבר שנאמר, בטח לא ידיך ובטח לא על ידי יתר חברי הכנסת.

<ראובן קפלן: אני אמרתי בתקשורת ואני אומר את זה גם פה ואני אומר את זה בכל הזדמנות שיש לי ושנותנים לי, רמקול או לא רמקול, שאני אישית, ועמידר בכלל, מגלים אפס סובלות לכל סוג של הטרדה, לא רק הטרדה מינית, וכל סוג שהוא של שימוש בכוח, ולו קל שבקלים, ואני רואה שימוש בכוח גם אם רכז שטח של עמידר מרים את הקול על מי מדיירי עמידר.

<ראובן קפלן: זה לא תקין וזה לא בסדר.

<ראובן קפלן: אני לא באתי לפה להגיד שאנחנו טלית שכולה תכלת ואני - - -

קארין אלהרר: לא, אבל אני אשמח לשמוע מה אתם עושים בעניין.

<ראובן קפלן: אני אגיד מה שאנחנו עושים.

<ראובן קפלן: אני מנהל חברה של 500 עובדים, אני בטוח שלא כולם טלית שכולה תכלת.

<ראובן קפלן: אני מנהל אותה שמונה חודשים ואנחנו משנים תרבות ארגונית, שאולי הוטעמה שם באמת הרבה שנים ולשנות DNA, לא יודע, אצל אנשים עוד לא הצליחו לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מתחילים עם חוזר המנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: יצא חוזר מנכ"ל מאצלכם?

<ראובן קפלן: יצא חוזר מנכ"ל ועשינו רמת פעולות שתיכף אני אפרט אותן.

<ראובן קפלן: ואני אומר עוד פעם, בפעם השלישית ואני פונה גם מעל הבמה הזאת לכל אישה או לכל גבר, לא משנה, לכל דייר של עמידר או לכל בן של דייר של עמידר, מוזמן לפנות אלי ישירות, לממונה על הטרדה מינית שיושבת גם פה בקהל – שוש רבן, ראש אגף למשאבי אנוש של עמידר.

<ראובן קפלן: לכולם.

<ראובן קפלן: גם נתתי את הנייד שלי - - -

קארין אלהרר: שהיא אמורה להיות ממונה גם על תלונות חיצוניות לחברה?

<ראובן קפלן: גם על תלונות חיצוניות וגם על תלונות פנימיות.

קארין אלהרר: איך אנשים יידעו שהיא - - -

<ראובן קפלן: כולם פה יודעים את הנייד האישי שלי וביקשתי באופן אישי, לא כולם מצלצלים, חלק מהם - - -

<קריאה: אולי מפחדים.

<ראובן קפלן: מפחדים, זה נכון, אבל אני מבקש.

<ראובן קפלן: כל מה שאני יכול זה לבקש שני דברים.

<ראובן קפלן: אחד, לבקש שיפנו למשטרה.

<ראובן קפלן: הכי טריוויאלי לפנות למשטרה.

<ראובן קפלן: מי שלא מוכן לפנות למשטרה, שיפנה לחברה.

<ראובן קפלן: אנחנו ננסה לעשות את מקסימום המאמצים כדי לתחקר.

<ראובן קפלן: לא ננסה, אלא נעשה את מקסימום המאמץ לתחקר כל מקרה.

<ראובן קפלן: שני המקרים שהעלה ניב חכלילי בתחקיר שלו בשבוע שעבר, תוחקרו.

<ראובן קפלן: אני בטח מפאת צנעת הפרט לא אתחיל לפרט את המקרים האלה מהמסד עד הטפחות ובטח אני לא אהפוך את הדיון הזה לבית דין לענייני עבודה, כן העובד הזה או לא העובד הזה - - -

קארין אלהרר: זו לא המטרה, אדוני.

קארין אלהרר: זו ממש לא המטרה.

<ראובן קפלן: אנחנו עשינו את הפעולות הבאות, ואנחנו אגב עושים כל הזמן.

<ראובן קפלן: זה נשמע כאילו עכשיו, בגלל האירועים אנחנו עושים, אבל אנחנו מתגברים אותם כל הזמן ואנחנו בכלל, בנושא של השירות לדייר, אני אומר עוד פעם, אני רואה בזה את השליחות שלשמה באתי.

סופה לנדבר: אבל בנושא של שירות, מתי תשפצו לה את הדירה?

<ראובן קפלן: אנחנו נשפץ לה את הדירה השבוע ואנחנו נעביר אותה לדירה.

<ראובן קפלן: אני לא רוצה להיכנס לעניין של נטלי ולהתחיל להתנצל פה.

<ראובן קפלן: אנחנו נשפץ לה את הדירה.

<קריאה: יש עוד עניינים.

קארין אלהרר: חברים, רגע, לתת לו לדבר.

<ראובן קפלן: אומרים שאני לא בא לאילת.

<ראובן קפלן: אני שמונה חודשים בתפקיד.

<קריאה: יש פה עוד עניינים.

קארין אלהרר: בסדר, תן לו קודם את זה.

<ראובן קפלן: אני שמונה חודשים בתפקיד.

<ראובן קפלן: הייתי כבר ארבע פעמים באילת, הייתי שש פעמים בדימונה.

<ראובן קפלן: כל שבוע אני מסתובב, אני מסתכל על הדירות ואני הבטחתי ואני מקווה שאני אעמוד בהבטחה שלי, עם הגב של משרד הבינוי, שלא יהיו דירות שלא ראויות למגורים או אפילו לא קרובות לזה בסוף הקדנציה שלי, ואני בטוח שננסה ביחד לעמוד במשימה הזאת, שהיא משימה לא פשוטה, שהייתה הזנחה של הרב המאד שנים, של עשרות שנים, ויש עכשיו תקציבים ויש גם של משרד הבינוי.

<ראובן קפלן: ותאמינו לי, אנחנו מכתתים רגלים והולכים דירה-דירה ומבקשים מכל מי שמכיר מישהו שקוף, שאין מי שידבר בשמו, שידברו בשמם ואנחנו מטפלים בכל אחד מהמקרים, תאמינו לי, מגיעות תלונות לשולחני גם של חברי כנסת, ואני מוצא את עצמי ב-10 בלילה הולך לדירות האלה, לראות מה אפשר לעזור לדיירים האלה.

<ראובן קפלן: אני באתי בשביל זה, לא באתי בשביל שום דבר אחר.

<ראובן קפלן: ואני אמשיך לעשות, על אף כל ה - - -

סופה לנדבר: וגם לתת לך טיפ קטן, כאשר מגיעים לכאן, לכנסת, וזה לא משנה לאיזו ועדה, אנשים מהציבור, שיש להם תלונות, חובתך וחובתנו לטפל בפניות האלה.

סופה לנדבר: זה לא עניין פרטי של נטלי, זה עניין פרטי של הציבור שמגיע לכנסת, בגלל שהם חסרי אונים.

סופה לנדבר: חובת המשרד וחובתנו, כחברי כנסת וחובתך כמנכ"ל, לעזור ולסייע.

סופה לנדבר: אז אנחנו קיבלנו ממך תשובה שתוך שבוע ימים היא תקבל את הטיפול.

<ראובן קפלן: אני מסכים איתך במאה אחוז ואני במעט פעמים שהייתי פה ונקראתי לפה, אחרי כל ועדה אני עושה קבלת קהל במזנון ואני מנסה לדבר עם כל מי שמוכן לדבר איתי ואני אמשיך לעשות את זה.

קארין אלהרר: אדוני, סליחה שאני מתעקשת, אבל אני מנסה להבין מה הם הצעדים האופרטיביים מעבר למינויה של הממונה על הטרדות מיניות בעמידר, לכזו שמטפלת גם בפניות מחוץ לעמידר.

קארין אלהרר: האם החברה עושה צעדים פרו-אקטיביים, דהיינו בודקת בקרב המנהלים, בקרב האנשים שבאים שמגע עם האוכלוסייה, האם נעשית בדיקה אקטיבית שלכם, לא רק בעקבות תלונות שמגיעות.

<ראובן קפלן: לא רק שנעשית בדיקה אקטיבית, אחד, אנחנו מרעננים עוד פעם את כל ההדרכות, ואני אומר עוד פעם.

<ראובן קפלן: זה לא שאנחנו עושים את זה פעם ראשונה.

<ראובן קפלן: אנחנו נעשה את זה עוד פעם ועוד פעם ונסביר לכל העובדים שלנו איך מטפלים בדיירים במלוא מובן המילה.

<ראובן קפלן: וגם הנושא של שקיפות, שניב מדבר עליו, הוא בראש מעיינינו.

<ראובן קפלן: ועוד פעם, זה לא פשוט לקחת חברה.

<ראובן קפלן: אני לא קוסם, אורלי, וזה לא פשוט לקחת חברה שהתנהלה בחוסר שקיפות 20 שנה ולעשות אותה שקופה יום אחד.

<ראובן קפלן: ואני מקווה שלפחות הבמה הזאת תיתן לנו צ'אנס לעשות את זה.

<ראובן קפלן: חוץ מרענונים של הדרכות אנחנו כמובן תלינו שום פוסטרים, גם ללקוחות ולא רק לעובדים, כמו שעושים בכל אחת מהחברות, אלא תלינו פוסטרים גם ללקוחות עם הטלפונים של המוקד של הממונה על הטרדות מיניות.

<ראובן קפלן: אני אומר עוד פעם, אני גם מנסה בכל במה להזכיר, אני אישית מדבר עם כל אחד מהעובדים של עמידר ולא פעם ולא פעמיים ומסביר להם איך אני חושב שזה צריך להיראות, לא רק במובן של הטרדות מיניות, אלא גם במובנים של הטרדות בכלל, או של חוסר שקיפות או של כל דבר אחר.

<ראובן קפלן: אני אמשיך לעשות את זה.

<ראובן קפלן: אני בטוח שיימצאו עוד מקרים.

<ראובן קפלן: וניב, אני קורה עוד פעם, אם יש עשרות מקרים, אני מבקש אלי באופן אישי.

<ראובן קפלן: אני מבקש באופן אישי לטפל בכל אחד מהמקרים האלה.

<ראובן קפלן: ואתם חושבים שאני אומר את זה כמס שפתיים, אני לא אומר את זה כמס שפתיים.

קארין אלהרר: לא, זה ממש לא מה שאנחנו חושבים.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי יושבת הראש, אני כן רוצה לחדד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: אחת מהטענות שחוזרות שוב ושוב בדו"ח מבקר המדינה, זה על חוסר הייעול של המערכת בכל מה שקשור למסמכים שנמצאים בתיק או לא נמצאים בתיק.

אורלי לוי אבקסיס: את הדבר הזה אפשר לפתור בפתרון מאד פשוט וזול יחסית.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהגישו, הזכאים או מבקשי הסיוע את המסמכים, אנא הנפיקו להם באותו מעמד אישור על קבלת המסמך.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה, והמבקר באמת נתן את דעתו, שאחר כך חודשים הם מתוזזים ממקום למקום.

אורלי לוי אבקסיס: אותו פקיד, מה איכפת לו, גם אף אחד לא בודק, כן הגיע, לא הגיע.

אורלי לוי אבקסיס: התיקים האלה מסורבלים לחלוטין ואחר כך הם אומרים פתאום, אחרי שעבר כל התהליך וחיכה חודשים, אוי, חסר מסמך מסוים, נתחיל את כל התהליך מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע אין פה הוראה שברגע שאותו מבקש סיוע מגיש את המסמך הרלבנטי, לקבל אישור על כך שהוא הגיש את המסמך הרלבנטי?

אורלי לוי אבקסיס: אפילו תעשו צילום תיק, תתנו לו.

<ראובן קפלן: אין בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך מתווכחים על הוכחה, כן נתן, לא נתן, ותמיד זה יהיה לטובתכם, ותמיד זה יהיה לרעת החלש ואחד שלא יכול להוכיח.

קארין אלהרר: אורלי, הוא רוצה להשיב.

<רותי לביא: ויותר מזה.

<רותי לביא: גם כשפקיד אומר - - -

קארין אלהרר: מי גברתי?

<רותי לביא: שנייה, זה חשוב.

קארין אלהרר: רק מה השם.

<רותי לביא: כשפקיד אומר משהו – סליחה, רותי מפורום הדיור הציבורי.

<רותי לביא: כעיקרון, הטרדות מיניות מתאפשרות כשנשים הן חסרות אונים ונמצאות במצב של תלות, וזה נובע מחוסר שקיפות טוטאלי, ואנחנו הגשנו לעמידר מסמך בנושא ולא קיבלנו שום תגובה.

<רותי לביא: מדוע לא יכול כל פקיד, כשהוא מבטיח, דורש או אומר משהו לאחת מדיירות הדיור הציבורי, להגיש זאת בכתב, כדי שלא יגיד אחר כך כן אמרתי, לא אמרתי.

קארין אלהרר: תודה.

<רותי לביא: וזה פשוט וקל והגיע הזמן שזה יקרה.

קארין אלהרר: תודה רבה רותי.

קארין אלהרר: אדוני המנכ"ל, יש פה הצעה לייעול שהיא ממש אפקטיבית.

<ראובן קפלן: אנחנו עשינו עוד מעבר לזה.

<ראובן קפלן: אחד, אנחנו נאשר את קבלת המסמכים.

<ראובן קפלן: אנחנו היום כל אחד שמגיע לסיוע בשכר דירה, ואני חושב שאולי אנחנו החברה היחידה שעושה את זה, אנחנו סורקים את המסמכים ישר למערכת, אנחנו לא לוקחים את המסמכים ושמים אותם בתיק כמו פעם.

<ראובן קפלן: יש לנו פרויקט.

<ראובן קפלן: עד סוף שנת 2016 אנחנו אמורים לסרוק את כל התיקים לתוך המערכת, ככה שלא ילכו תיקים לאיבוד בדרך בינינו לבין כל מיני ועדות במשרד הבינוי, מה שהיה נהוג בעבר ומה שקורה בדרך כלל עם ניירות בדרך, בעליות מתל אביב לירושלים ובחזרה.

<ראובן קפלן: אנחנו סורקים היום את כל המסמכים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אולי עם אישור שהם הגישו אותם.

<ראובן קפלן: אנחנו ניתן להם גם אישור שהם הגישו אותם.

קארין אלהרר: רגע, ממתי יהיה הדבר הזה, זה מעניין.

<ראובן קפלן: אני רגע אגמור להשיב עד הסוף.

<ראובן קפלן: אנחנו קודם כל ניתן אישורים על המסמכים שהם הגישו.

<ראובן קפלן: את זה נכין מיידית.

קארין אלהרר: מיידית, אוקיי.

<ראובן קפלן: שניים, אני אומר עוד פעם, עד סוף שנת 2016 אנחנו אמורים להעלות את כל התיקים בצורה סרוקה.

<ראובן קפלן: זה פרויקט ענק, זה פרויקט יקר, זה פרויקט שאנחנו משקיעים פה המון משאבים על מנת שמסמכים לא ילכו לאיבוד.

<ראובן קפלן: אנחנו משתדלים גם, עד כמה שזה אפשר, להנפיק את תעודות הזכאות מיד כשהם מגיעים ולא לחכות עם זה ולא לדחות את זה.

<ראובן קפלן: ואני חוזר עוד פעם, אני פונה בבקשה פעם נוספת, כל מי שחווה חווית שירות, לא הטרדה, חווית שירות שהיא לא צריכה להיות בחברה במאה ה-21, לא רק חברה ממשלתית, גם חברה פרטית ואנחנו רוצים להיות בסטנדרט של החברות הכי מתקדמות, אני מבקש שיפנה אלי באופן אישי, שיפנה על הממונה על הטרדות מיניות.

<ראובן קפלן: אנחנו פה בשביל זה.

<ראובן קפלן: אני באתי בשביל זה.

<ראובן קפלן: ואני אומר עוד פעם, אנחנו לא נתקן את כל העולם ביום וגם הקלות הבלתי נסבלת של לקחת עובדים ולא לבדוק עד תום ולערוף את ראשיהם של עובדים - - - - - -

קארין אלהרר: אין לנו שום כוונה כזאת, אדוני.

<ראובן קפלן: אני לא עורף ראשיהם של עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים של מי שהעבירו מסמכים אלינו, ערפו להם שם את הראש בלי שהוכיחו שהם עשו או לא עשו, גם כאשר הייתה בדיקה חיצונית.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש פה איפה ואיפה ויש גם פרטיות מסוימת.

קארין אלהרר: תודה אורלי.

קארין אלהרר: ניב, אתה רוצה להשיב, בבקשה.

<ניב חכלילי: כן, אני רק רוצה להבהיר באמת, כדי להבין למה חוסר האמון הוא כל כך גדול.

<ניב חכלילי: באמת, זו דוגמא פשוטה, כי אני מקשיב פה בסבלנות ואני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו ולהבהיר את זה.

<ניב חכלילי: הטרדות ואיומים על נשים מתקיימים בהרבה מאד, במגוון רחב מאד של מקומות, כשבמצב, כשבאישור ובהנהלה הנוכחית, לאישה אחת נשלחים ארבעה חוקים שונים במהלך שלושה חודשים, לבדוק עם מי היא גרה או עם מי היא לא גרה, זה הטרדה שמפחידה מאד ומייצרת המון לחץ.

<ראובן קפלן: ניב, לא תצליחו לגרור אותי לדבר על מקרים ספציפיים, כי יש - - -

<ניב חכלילי: אבל אני לא מדבר על מקרים ספציפיים.

<ראובן קפלן: שנייה, שנייה.

<ניב חכלילי: אתה רוצה לתת לי - - -

קארין אלהרר: ניב, תן לו לסיים.

<ראובן קפלן: זה כמו משפט שלא נותנים לצד השני להעלות - - -

קארין אלהרר: לא, אנחנו לא דנים במקרים ספציפיים.

<רותי לביא: יש פה - - -

קארין אלהרר: גברתי, רותי.

קארין אלהרר: אנחנו לא דנים במקרים ספציפיים, אנחנו דנים בעקרונות, שיהיה ברור.

<ניב חכלילי: אני אסיים עם עוד משפט אחד.

<ניב חכלילי: בעיקרון, אני קודם כל באתי בהצעה גם לעמידר וגם לעמיגור, לפנות לאיגודי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית, שיוכלו ללוות אותם ולהסביר להם גם את הלך הרוח שהאנשים האלה נמצאות.

קארין אלהרר: והדבר הזה נעשה, אדוני?

<ראובן קפלן: עוד פעם, סליחה.

קארין אלהרר: פנייה ל - - -

<ניב חכלילי: פנייה לאיגוד לסיוע נפגעות תקיפה מינית, להתייעץ איתם.

<ניב חכלילי: ליאת הייתה פה, עורכת הדין שלהן, חבל.

<ראובן קפלן: פנינו לאיגודים ואנחנו נשתף פעולה גם אם אחד מהאיגודים שיסייע בעדנו לחשוף את האנשים האלה ולהביא אותם אלינו - - -

<ניב חכלילי: לא צריך לחשוף אותם.

<ניב חכלילי: צריך ללמוד איך להתייחס לנשים.

<ניב חכלילי: אתה לא צריף לחשוף את הנשים.

<ראובן קפלן: אנחנו נלמד גם איך להתייחס לנשים.

קארין אלהרר: אוקיי, ניב, עוד משהו?

קארין אלהרר: משפט.

<ניב חכלילי: דבר אחרון, שוב, משפט אחד לגבי הלך הרוח.

<ניב חכלילי: כשבודקים מקרה כזה, לא יכול להיות, באמת, ואני אומר, לא יכול להיות שמנכ"ל ישלח חוקר גבר, לדבר עם אישה ולהזמין אותה אליו למשרד, במסגרת החקירה.

<ניב חכלילי: זה מראה שיש פה חוסר הבנה לגבי המצב של האישה הזו והמעמד שלה, וזה לא לגבי מקרה ספציפי יחיד, זה לגבי הלך רוח שצריך לשנות אותו ולהבין שככה אי אפשר להתייחס לנשים האלה, שמקבלות שירות ושזה תפקידכם בראש ובראשונה לתת להם שירות.

<ניב חכלילי: לא לחשוף, אלא לסייע, ללוות, לתמוך ולתת להן את מה שמגיע להן.

<ניב חכלילי: זה הכל.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם את הדיון, חברים.

קארין אלהרר: תראו, הדיון היום בחלקו היה טוב ובחלקו, אני חייבת להודות שעדיין מאד מאד קשה לי עם הגילויים הללו.

קארין אלהרר: יכול להיות שזה דברים שהיו ועכשיו רק התגלו - - -

קארין אלהרר: את מתארת לעצמך שלי קשה לא פחות ממך.

קארין אלהרר: אני בטוחה.

<סעיד סעיד אגא: אני גם רוצה לדבר.

קארין אלהרר: רק שנייה אדוני, אני מתנצלת, אבל הדיון צריך להסתייםן.

<סעיד סעיד אגא: לא, אבל אני רוצה לדבר.

קארין אלהרר: אני מבינה אדוני, אבל אנחנו חייבים לסיים.

<סעיד סעיד אגא: אני גם דייר ציבורי ובאתי מעכו בגלל - - -

<מורן מלול: ואני הגעתי מנהרייה ומה שאני רציתי להעלות - - -

<סעיד סעיד אגא: אני באתי מעכו.

קארין אלהרר: אני מבינה.

<סעיד סעיד אגא: אני גר משנת 2001, וכל התיקונים וכל השיפוצים שעושים אותם, לא פקידים.

<סעיד סעיד אגא: מחייבים אותך ומשלמים שכר דירה - - -

<מורן מלול: אתם חייבים לתת לנו כמה דקות לדבר.

<איריס אסרף: גם אני מבקשת לדבר.

<איריס אסרף: אני חיה במקלט עם שלושה ילדים.

קארין אלהרר: רק שנייה גברתי, אני אתן לך לדבר.

<איריס אסרף: תודה.

קארין אלהרר: רק משפט כל אחד, כדי שנסכם את זה.

קארין אלהרר: כן.

<סעיד סעיד אגא: שמי סעיד, אגב.

<סעיד סעיד אגא: אני מסרתי את התמונות.

<סעיד סעיד אגא: השאירו משפחה חודשיים, מטבח, בלי רצפה, בלי קירות.

קארין אלהרר: של איזה חברה זה, עמידר?

<סעיד סעיד אגא: עמידר.

<סעיד סעיד אגא: תיקנו את הכל, חודשיים הייתה נזילה.

<סעיד סעיד אגא: תיקנו, קיבלו כסף.

<סעיד סעיד אגא: בא קבלן, עשה חשבון 18,000 שקלים והעבודה לא שווה גרוש.

<סעיד סעיד אגא: אחר כך, אני העברתי.

<סעיד סעיד אגא: לפני שבועיים באו מעמידר לבדוק, אני מבקש לבדוק.

<סעיד סעיד אגא: אני באתי מעכו.

<סעיד סעיד אגא: יש לך, מסרתי את כל התמונות.

<סעיד סעיד אגא: שלחתי לכם שבוע שעבר.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, גברתי.

<מורן מלול: שמי מורן, אני גרושה עם ארבעה ילדים.

<מורן מלול: הגעתי מנהרייה.

<מורן מלול: אני חייבת לקבל פה תשובה אחרי ארבע ועדות שדחו אותי לקבלת דיור מעמידר.

<מורן מלול: אני מקבלת מזונות מביטוח לאומי ועל זה אני נפסלת, שאני מקבלת מזונות מביטוח לאומי ולא הבטחת הכנסה מביטוח לאומי.

<מורן מלול: זה אותו מוסד, אותו סכום כסף.

<מורן מלול: אני לא זכאית לקבל הבטחת הכנסה בגלל שיש לי את פסק הדין של המזונות.

<מורן מלול: אני נופלת בין הכיסאות.

<מורן מלול: אני חיה מ-3,200 שקלים עם ארבעה ילדים.

<מורן מלול: על מילה אחת פוסלים אותי לזכאות כבר פעם רביעית.

<מורן מלול: אני חייבת תשובה ברורה, איך זה מאותו מוסד, אותו סכום כסף.

<מורן מלול: מה ההבדל בין מזונות להבטחת הכנסה, שעל זה פוסלים אותי.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: שאלה טובה.

קארין אלהרר: רונן, אתה רוצה להשיב על זה?

<רונן כהן: זו שאלה מצוינת.

<רונן כהן: זה נכון מה שהיא מתארת.

<רונן כהן: מי שמתקיימת ממזונות לא זכאית לדיור ציבורי.

<רונן כהן: דיור ציבורי ניתן לפי הכללים, לפי שמתקיים מהבטחת הכנסה.

<רונן כהן: הייתה בעיה שאותן נשים שמקבלות מזונות של הביטוח הלאומי, באו ואמרו אנחנו לא יכולות - - -

קארין אלהרר: זה תחליף בעצם.

<רונן כהן: לא, זה חוק דווקא.

<רונן כהן: הן באו ואמרו תשמע, אנחנו רוצות השמה ותן לנו אפשרות לעשות מבחן תעסוקתי.

<רונן כהן: בסוף אתה נותן למי שאין לו יכולת השתכרות.

<רונן כהן: זה הכלל כרגע.

<רונן כהן: טוב או לא טוב, אפשר לראות.

<רונן כהן: ואז באנו לביטוח הלאומי וביטוח לאומי באמת עשה את השינוי הזה, והוא מאפשר לכל מי שמתקיימת ממזונות לעשות מבחן השמה.

<רונן כהן: ואם היא עוברת להבטחת הכנסה, ואכן עומדת בתנאים האלה - - -

<מורן מלול: הם לא מאשרים.

<רונן כהן: אז אני אומר עוד פעם, והם נמצאים פה, אולי קובי יוכל לעדכן אותנו.

<רונן כהן: מי שעובר את מבחן התעסוקה ונמצא שלא ניתן להעסיקו - - -

קארין אלהרר: את עשית מבחן תעסוקה?

<מורן מלול: עשיתי מבחן תעסוקה.

<מורן מלול: הייתי אמורה לקבל הפרשים של הבטחת הכנסה 170 שקלים למזונות ובגלל שאני מקבלת את ה-170 שקלים האלה והם הולכים על, איך אתם קוראים לזה?

<מורן מלול: ביטוח בריאות, אז אני מקבלת את כל ה-3,300 שקלים, אז אני לא זכאית אפילו ל-10 שקלים האלה, של ההפרשים.

<מורן מלול: בשביל זה אני נופלת ועדה רביעית בקבלת דיור ציבורי.

קארין אלהרר: אין אפשרות להגמיש את זה?

קארין אלהרר: יש אפשרות להגמיש את העניין?

קארין אלהרר: אתה תברר את זה, רונן?

<רונן כהן: אני מניח - - - שיקול דעת.

<רונן כהן: אני רוצה לבדוק את המקרה הזה.

<רונן כהן: בסוף אני מבין שזה משהו גבולי, אבל אני לא רוצה להתחייב על הדבר הזה.

<רונן כהן: תתני לי את הפרטים, אנחנו גם ניתן לך את הטלפון.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: איריס אסרף, בבקשה.

<איריס אסרף: כן.

<איריס אסרף: אז אני משנת 1999 נמצאת במשרד השיכון, עוברת ייסורים קשים.

<איריס אסרף: היום אני עם שלושה ילדים, שזה שתיים.

<איריס אסרף: יש לי ילדה בת 17 שגרה אצל חברה, היא לא יכולה לחיות במקלט.

<איריס אסרף: אני חיה עם שני ילדים.

<איריס אסרף: השבת זו הייתה שבת שמינית.

קארין אלהרר: מה זאת אומרת אני חיה במקלט?

קארין אלהרר: איפה הדירה?

<איריס אסרף: מקלט ציבורי.

<איריס אסרף: איפה שהייתי גרה, מתחת לבית.

<איריס אסרף: והם יודעים וכולם פה קיבלו מכתבים.

<איריס אסרף: כולם מכירים את איריס אסרף, עם הנשיכות של העכברים, עם המצב הנפשי.

<איריס אסרף: אני עכשיו איבדתי כושר עבודה, אני לא יכולה לעבוד.

<איריס אסרף: אני עם ילד נכה בבית.

<איריס אסרף: למה נותנים לי הצעת דיור צפון או דרום?

<איריס אסרף: אמרתי מה זאת אומרת צפון או דרום?

<איריס אסרף: צפון או דרום.

<איריס אסרף: אמרתי צפון.

<איריס אסרף: מגדל העמק זרקו אותי.

<איריס אסרף: למה?

<איריס אסרף: הילד שלי פה מטופל, הוא בוועדות - - -

קארין אלהרר: איפה את גרה?

<איריס אסרף: אני גרה בחולון, בקריית שרת.

<איריס אסרף: היום אני גרה במקלט למטה.

<איריס אסרף: הזמנתי את אורלי וגיא, למי לא פניתי?

<איריס אסרף: כולם.

<איריס אסרף: גם ג'קי וכולם ושרה פה היא יד ימיני, שרה אסולין שתומכת בי והיא יודעת את הסיפור שלי והיא יודעת שאני יום יום במקלט.

<איריס אסרף: איך אפשר לחזור הביתה למקלט?

<איריס אסרף: אתם הולכים הביתה.

<איריס אסרף: אני הולכת למקלט לעזאזל.

<איריס אסרף: למקלט.

<איריס אסרף: זה לא אנושי.

<איריס אסרף: אני משנת 1999.

<איריס אסרף: ומה נותנים לי?

<איריס אסרף: 1,200 שקלים להשכיר דירה.

<איריס אסרף: היום אני לא יכולה לעבוד.

<איריס אסרף: הבת שלי מטופלת בגלל השמנת יתר.

<איריס אסרף: היא רצתה להתאבד.

<איריס אסרף: איך אפשר להחזיק ילדה במחזור במקלט?

<איריס אסרף: תסבירו לי אתם.

<איריס אסרף: איך?

<איריס אסרף: בגלל זה באתי לפה באפיסת כוחות.

<איריס אסרף: אמרתי לשרה, אני אבוא ברגל, אני אבוא, אבל אני אבוא, כי יש לי מה להגיד למדינה הזו.

<איריס אסרף: יש לי מה להגיד למדינה הזאת, שאני אגלה סודות של ילדה שחיה במקלט ואמרה לי אמא, אני מצטערת, אני עוזבת אותך לבד ואני הולכת מפה.

<איריס אסרף: והיא הלכה לחברים, ועדיף שתהיה אצל חברים ותנדוד, מאשר תהיה איתי במקלט.

<איריס אסרף: אני עם ילד בן 5 וילד בן 10 במקלט.

<איריס אסרף: לא מקלט לנשים מוכות שיש שם מים חמים, מקלט ציבורי מלא עכברים, לעזאזל.

<איריס אסרף: אני כבר מיואשת.

<איריס אסרף: לאן לא הגעתי?

<איריס אסרף: לאן.

<איריס אסרף: ג'קי לוי.

<איריס אסרף: הגעתי לשחר, של השר גלנט.

<איריס אסרף: הוא יודע.

<איריס אסרף: הוא יודע.

<איריס אסרף: מה זה 1,170 שקלים?

<איריס אסרף: אתם העליתם אותי לוועדת חריגים.

<איריס אסרף: חריגים העליתם אותי.

<איריס אסרף: איפה?

<איריס אסרף: מה אתם רושמים לי מצטערים?

<איריס אסרף: מצטערים.

<איריס אסרף: אל תצטערו.

<איריס אסרף: תעשו.

<איריס אסרף: אתם תעשו.

<איריס אסרף: אני נלחמת פה ולא איכפת לי למות היום.

<איריס אסרף: אני יודעת שהילדים שלי צריכים להיות בקורת גג היום בגלל המצב הנפשי שלי.

<איריס אסרף: הייתי מטפלת בקשישים.

<איריס אסרף: איבדתי חשק ללכת לעבודה.

<איריס אסרף: הלכתי לרופא הוא אמר לי מה לעשות.

<איריס אסרף: תפני מהר לרופא תעסוקתי.

<איריס אסרף: הוא הפנה אותי דחוף, דחוף לפסיכיאטר.

<איריס אסרף: אני איבדתי לחודש זמני ואני יודעת שאני אאבד את זה לכל החיים בגלל המצב הזה.

<איריס אסרף: ועוד דבר אני אוסיף.

<איריס אסרף: חבל שאתם מדברים על אנשים שקופים, אז אני שקופה.

<איריס אסרף: לא אנסו אותי.

<איריס אסרף: לא כלום.

<איריס אסרף: התעללו בי נפשית ו - - - הביאה אותי למאה אחוזי נכות.

<איריס אסרף: לעזאזל.

<איריס אסרף: ואני לא מדברת בשמי, אני מביאה את הילדים שלי בחמש מהרווחה.

<איריס אסרף: הם מוכרים ברווחה.

<איריס אסרף: יש מועדונית שיוכלו לאכול אוכל חם, כי הילד בא הביתה ואני אומרת לו אין לי אוכל, תלך למלי, תשתה אצל מלי מים קרים.

<איריס אסרף: אין לי מה להביא לך.

<איריס אסרף: אין לי, כי הבת שלי גם מטופלת באיכילוב וכל המסמכים, וככה מסמכים.

<איריס אסרף: ויש לי מה להגיד.

<איריס אסרף: יש לי מה להגיד, אבל אף אחד לא שומע אותי.

<איריס אסרף: אולי אתם פה, בפורום המכובד הזה תעבירו אותי היום לדיור ולא ביקשתי בחולון.

<איריס אסרף: לא יודעת מי מנסה לעשות דברים, לא יודעת מי שונא אותי.

<איריס אסרף: אנשים מוציאים את המכתבים וקורעים אותם ככה.

<איריס אסרף: ככה אני מרגישה ואומרים לי גברת, מצטערים על מצבך העגום, אבל אין מה לעשות.

<איריס אסרף: תמשיכי להירקב במקלט ותמותי שם.

<איריס אסרף: אני גרה במקלט לא בבתים הרוסים.

<איריס אסרף: תנו לי בית הרוס.

<איריס אסרף: תנו לי בית הרוס להביא את הילדים שלי לבית הרוס.

<איריס אסרף: תנו לי.

<איריס אסרף: אני על סרוקסט, עם כדורי הרגעה.

<איריס אסרף: שום דבר לא עוזר.

<איריס אסרף: כל יום נרדמות לי הפנים בגלל המצוקה הנפשית שלי.

<איריס אסרף: מי יכול לתת לי תשובות היום?

<איריס אסרף: מי?

קארין אלהרר: הנה, אני רוצה לקבל תשובות.

<קריאה: מאלה שלא מגיעים לכנסת בכלל.

<רונן כהן: אני מבטיח לבדוק ולתת תשובות.

<נטלי גבאי: יש דירות פנויות באילת, גברת.

<איריס אסרף: יש גם בחולון ואני יודעת.

<איריס אסרף: אמרו לי, אני יודעת.

<רונן כהן: אני לא יכול להגיד לך עכשיו.

<רונן כהן: אני מבטיח לך שאני בודק ואני אתן לך תשובה.

קארין אלהרר: סליחה, רונן, אני אגיד לך, לצערי הרב - - -

<רונן כהן: המצוקה ברורה.

קארין אלהרר: רונן, אנחנו עובדים מצוין ביחד.

קארין אלהרר: אני אומרת לך ואתה יודע את זה יותר טוב ממני, כי אתה עוסק בזה יום ביומו.

קארין אלהרר: יש הרבה אנשים במצבה, שלא הגיעו ולא עלו לכנסת.

<רונן כהן: נכון.

קארין אלהרר: אני רוצה טיפול מערכתי בדבר הזה.

<קריאה: שהיום בערב יהיה להם בית.

<רונן כהן: תראו, את יודעת שהקו הזה של דיור ציבורי הוא טכני בלבד.

קארין אלהרר: אני מבינה ואני אומרת רונן, מפאת היכרותך את הנושא הזה, מפאת רגישותך לנושא הזה, אני רוצה שיהיה טיפול מערכתי.

קארין אלהרר: אם זקוקים לשינוי - - -

<קריאה: יש טענות חריגות.

<קריאה: בגלל זה - - -

קארין אלהרר: גברתי, אני באמצע דיבור, את מפריעה לי.

קארין אלהרר: מכיוון שאני מכירה את הרגישות שלך לנושא ואני יודעת שאתה תטפל בזה, אני רוצה שגם תהיה מחשבה מערכתית יותר.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם.

<חנה פריידין: הגיעה נציגת משרד המשפטים.

קארין אלהרר: הנציגה של משרד המשפטים הגיעה?

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו.

קארין אלהרר: בבקשה, חבר הכנסת כהן.

קארין אלהרר: את אחריו.

מאיר כהן: איך קוראים לך, גברתי?

קארין אלהרר: שמה איריס.

מאיר כהן: איריס, אני פונה אליך.

מאיר כהן: ראו, גברתי יושבת הראש, אנשים מכובדים, היות ואני מכיר את הסוגיה לפני ולפנים, רונן, הייתי ראש עיריית דימונה הרבה מאד שנים.

מאיר כהן: אנחנו שמענו בדברים של איריס בקשה ותחינה להעביר אותה לכל מקום, נכון איריס?

מאיר כהן: בכל מקום שיש דיור ציבורי.

<איריס אסרף: נתנו לי במגדל העמק.

מאיר כהן: אוקיי.

<איריס אסרף: אבל רק טענו ש - - - - - -

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: יופי.

מאיר כהן: מזה אני מזהיר.

מאיר כהן: תמצאו לאיריס בכבוד פתרון בחולון.

מאיר כהן: ותמצאו למשה פתרון בתל אביב ולשלמה פתרון בנתניה.

מאיר כהן: תפסיקו מיידית לקחת אנשים עם כל כך הרבה בעיות, שנאבקים תחת הנטל, ולחשוב שהפתרון בשבילם זה לשלוח אותם לירוחם ולדימונה, ולהקשות עליהם פי שניים.

<נעמי מורביה: אבל לפחות במקומות האלה - - -

קארין אלהרר: רגע, חברים, אני חייבת לסיים.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: אני מבקש ממך, רונן, וגברתי יושבת הראש, תשימו לב למדיניות שאני נאבקתי בה, אני מקווה שהצלחתי לבלום את זה, אל תחדשו את זה.

מאיר כהן: צריך שתהיה ועדת ערר שתבוא ותבדוק וגם בוועדות העררים אי אפשר לקדש את הסכום הזה שהיא מדברת עליו.

מאיר כהן: יש ועדות ואני מכיר ועדות שהצלחנו לתת להם 2,500 ו-3,000 שקלים.

מאיר כהן: זה מה שצריך במצבים כאלה, במיוחד שיש לה אישורים רפואיים, כמו שהיא מתארת.

מאיר כהן: תודה גברתי.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: הדוברת האחרונה.

קארין אלהרר: אני תיכף אגיע אלייך.

קארין אלהרר: אני מתנצלת.

קארין אלהרר: אנחנו חייבים לסיים את הדיון בדקה לאחת.

קארין אלהרר: בבקשה.

<רונית: שמי רונית, אני חד הורית לתאומים בני שש וחצי.

<רונית: לפני שלוש שנים וחצי פינו אותי מהדירה שלי בקטמונים, שהוגדרה כמסוכנת.

<רונית: פינו שלושה דיירים מהכניסה.

<רונית: דירות שבעבר היו שייכות לחברת עמידר, עמידר בנו תוספת ללא היתר, לא נמצאו היתרים בעיריית ירושלים.

<רונית: התוספות התחילו להתנתק מהמבנה המקורי עקב שקיעת יסודות.

<רונית: אני כבר שלוש שנים וחצי מחוץ לדירה שלי עם עוד דיירים, גרה בדירת מחסן ואין עם מי לדבר.

<רונית: נכון שאנחנו מקבלים סיוע בשכר דירה, שלא מכסה לנו את הכל.

<רונית: אני משלמת משכנתא לדירה שלא ראויה למגורים כבר שלוש שנים וחצי.

<רונית: הם משלמים לעורכי דין שייצגו אותם.

<רונית: שתי דירות בבעלות עמידר עומדות ריקות בכניסה הזאת, במקום לעשות לנו חיזוקים שנוכל לחזור לקורת הגג שלנו, לדירה שלנו, אין לנו עם מי לדבר.

<רונית: שלוש שנים וחצי לדאבון הלב.

<רונית: אין לי מושג כמה זה זה עוד יימשך.

<רונית: וברגע שאנחנו פונים, אז אנחנו פשוט מפריעים להם לעבוד.

<רונית: אין עם מי לדבר.

<רונית: אני חיה עם קרטונים ארוזים, ישנה עם שני ילדים במיטה אחת.

<רונית: אני שואלת את עצמי מה?

<רונית: עד מתי?

<רונית: אני רוצה לחזור לדירה שלי.

<רונית: תעשו חיזוקים, נוכל לחזור לדירות שלנו ויהיו לכם עוד שתי דירות בבעלות המדינה שתוכלו לתת לזכאי דיור ציבורי.

קארין אלהרר: תודה.

<רונית: תודה רבה.

קארין אלהרר: נציגת משרד המשפטים, אני רק רוצה לשאול אותך שאלה לפני שאני מסכמת.

קארין אלהרר: בדיונים קודמים דיברנו על דו"ח מבקר המדינה בנושא הנגשת זכויות לדיור וקשר בין משרדים.

קארין אלהרר: אני יודעת שהיה שיתוף פעולה באמת יוצא דופן בין המשרדים הממשלתיים.

קארין אלהרר: ביטוח לאומי, בטיפולו האישי של פרופסור מור יוסף, משרד השיכון, מר רונן כהן ורשות המיסים, הגיעו להבנות והסכמות בעניין הזה ופתאום משרד המשפטים קם ואמר לא.

קארין אלהרר: אז אני מבקשת, אני לא פותחת את זה כל כך לדיון, אני רק מבקשת לדעת כמה זמן עוד דרוש לכם על מנת לפתור את הסוגיה.

<יפעת שרפלר: אנחנו קבענו ישיבה אצלנו לדעתי בשבועות הקרובים, בדיוק על הנושא הזה, וזה לא מתוך גישה של לא, אלא להיפך, מתוך גישה של לנסות למצוא פתרון שכן יאפשר את זה, ואני מקווה ש - - -

קארין אלהרר: תוך חודש אני מבקשת לעדכן את הוועדה איפה הדברים עומדים.

<יפעת שרפלר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם את הדיון.

קארין אלהרר: הוועדה עוקבת אחרי הנושאים.

קארין אלהרר: לגבי הדו"חות, נראה שדברים זזים, אני חייבת להודות בשמחה, אבל לאט מדי.

קארין אלהרר: קורה, אבל לאט.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות למנכ"ל משרד השיכון, שכבר לא נמצא, אבל על כך שהוא הגיע.

קארין אלהרר: אני שמחה לראות את המחויבות שלו לנושא, אבל אני רוצה שהדברים יקבלו קצב יותר משמעותי.

קארין אלהרר: כאילו, זה מספרים קטנים.

קארין אלהרר: לעומת האלפים זה מספרים קטנים.

קארין אלהרר: אני כמובן אעקוב אחרי הנושא הזה בהמשך ואני רוצה לראות את כולם עם דיווחים שוטפים, עם התקדמות משמעותית בחודש יוני 2016, שאז נערוך דיון מעקב.

קארין אלהרר: ממשרד השיכון אני מקבלת לקבל עד אז רשימה מסודרת של נתונים מספריים לגבי הדירות, איפה הן נמצאות בארץ, מה האכלוס הנוכחי שלהן, על איזה מהדירות הללו יש מחלוקת משפטית.

קארין אלהרר: אני אבקש את זה בתוך שבוע.

קארין אלהרר: בנוסף, באותה רשימה, פילוח לגבי אזורי ביקוש.

קארין אלהרר: בנוסף, דו"ח תיקון ליקויים שלא הועבר.

קארין אלהרר: אני אגיד לכם איזה לא הועבר – דו"ח דירות דיור ציבורי שהושכרו ללא זכאים.

קארין אלהרר: אני אבקש את הדו"ח הזה תוך שבועיים.

קארין אלהרר: בהמשך התחייבותו של המנכ"ל, שבתוך חודש יוסקו מסקנות הפורום שהוא מינה ברשות המשנה למנכ"ל, אני אבקש לקבל לוועדה את המלצות הפורום שהוקם.

קארין אלהרר: בנושא של הקשר בין משרד השיכון, ביטוח לאומי ורשות המיסים, אמרתי ואני מציינת לשבח, ובאמת זה לא קורה לי הרבה, שמשרדים ממשלתיים יושבים ומדברים ביניהם וגם משיגים דברים.

קארין אלהרר: אז שאפו.

קארין אלהרר: רק תסיימו עם זה.

קארין אלהרר: משרד המשפטים, הפעם זה ממש רק אתם.

קארין אלהרר: אם אני רואה שאני לא מקבלת את זה, גם אם לא הגעתם להסכמות, אנא דווחו.

קארין אלהרר: בסדר?

קארין אלהרר: ואני אומרת לכם, אתם כבר בישורת האחרונה.

קארין אלהרר: אתם חייבים לסיים את זה.

קארין אלהרר: לגבי עניין התלונות, העניין המזעזע של תלונות לגבי מנהלים בעמידר.

קארין אלהרר: קודם כל אני אבקש לקבל מעמידר עדכון בתוך שבוע מה קרה עם הדירה של נטלי.

קארין אלהרר: פרטנית, האישה הגיעה עד לכאן, הבטחתם שיפוץ והדבר הזה צריך לקרות.

קארין אלהרר: וגם אני אבקש מחברת עמידר להעביר לוועדה מסמך שמפרט את כל הצעדים שבהם עמידר נוקטת בעניין וגם אם הוגשו הליכים משמעתיים, לחילופין חקירות שאתם מבצעים, תלונות שאתם מבררים, לא בשמות, זה פחות מעניין, אלא באמת לדעת מספרית מה אתם עושים בנושא הזה.

קארין אלהרר: וגם רונן, אני אבקש ממך להתעדכן במקרים הפרטניים ששמענו כאן, שהם מקרים קשים מאד.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות לכל המשתתפים על הדיון הזה.

קארין אלהרר: אני חושבת שהוא היה דיון קשה, אבל שאפשר לצאת ממנו למקומות טובים יותר.

קארין אלהרר: אדוני, מנכ"ל עמידר, אני חושבת שמכאן אפשר לעלות ויש לכם את היכולות.

קארין אלהרר: אני באמת גם קוראת לכל מי שחווה/חוותה התעללות ברמה כזו או אחרת, הטרדה מינית או הטרדה אחרת מטעם מנהלי או אנשי חברת עמידר, ותראו, אני לגמרי מבינה את הקושי ש - - -

<קריאה: גם כלפי העובדות, לא רק כלפי הדיירים.

קארין אלהרר: כלפי העובדות לא היו צריכים אותי.

קארין אלהרר: בשביל זה יש חוק במדינה.

קארין אלהרר: אני אומרת, התלונה היא מעשה לא פשוט והחוויה שמצטרפת אליה היא לא פשוטה גם כן, אבל אני חושבת שלא תהיה דרך למגר את התופעה, אלא אם כן נתלונן ואלא אם כן יינקטו צעדים משמעותיים כנגד אותם אנשים שפעלו שלא כדין, שלא על פי המוסר.

קארין אלהרר: אני אבקש ממבקר המדינה לקיים דו"ח בעניין של חברת עמידר.

קארין אלהרר: אני חושבת שעלו יותר מדי תלונות לגבי החברה.

קארין אלהרר: ואני אבקש, גברתי ליאורה, שהדברים האלה יילקחו בחשבון תבדקו אותם.

קארין אלהרר: כי לנו בוועדה יש את כל הסמכות ואת כל היכולת לדון בדו"חות.

קארין אלהרר: יש לנו קושי מאד משמעותי לקיים את הבדיקה ואני חושבת שזה בהחלט התפקיד שלכם.

<ליאורה שמעוני: אני רק אעדכן אולי את הוועדה שאנחנו הודענו בימים האלה שאנחנו נכנסים לבדיקה מערכתית בעצם בעמידר.

<ליאורה שמעוני: חלק מהנושאים גם שעלו כאן מן הסתם אנחנו נבדוק אותם.

<ליאורה שמעוני: יש לנו כמה וכמה נושאים משמעותיים שאנחנו הולכים לבדוק.

<ליאורה שמעוני: מן הסתם אנחנו גם נבדוק את משרד השיכון והקשר בין משרד השיכון לעמידר.

קארין אלהרר: מצוין.

<ליאורה שמעוני: אבל זה יהיה דו"ח משמעותי שאנחנו ממש בימים אלה מתחילים לעסוק בו.

קארין אלהרר: יופי, תודה רבה, הישיבה נעולה.