ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 159, 2016-03-21 10:20

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 18), התשע"ו-2016.

דוד אמסלם: אנחנו דנים ברביזיה.

דוד אמסלם: אבל לפני שאנחנו דנים, אני רוצה לספר לכם שמתלווים אלינו היום חברי מועצת התלמידים הארצית.

דוד אמסלם: אני רוצה לברך את דני קציר ממועצת התלמידים הארצית.

דוד אמסלם: הם מתלווים אלינו היום בכנסת.

דוד אמסלם: אני רואה את זה כדבר מאוד חשוב ומאוד חינוכי, ואני מתרגש כל פעם כשיש פה חבר'ה צעירים, כי העולם שייך לצעירים.

דוד אמסלם: אתם העתיד של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הזכרתי רק את שמו של דני, כי זה השם שכתוב לי כאן.

דוד אמסלם: אבל תחשבו שקראתי את השמות של כולם.

דוד אמסלם: אני מקבל אתכם בברכה, בשם כל חברי הוועדה.

דוד אמסלם: לגבי הרביזיה, בבקשה.

<רפי עציון: רק אתמול קיבלנו את הנוסח הרשמי שעליו הוחלט בוועדה בפעם שעברה.

<רפי עציון: הרביזיה שהשר ביקש היא כזאת: "אין בהוראות סעיף קטן זה – ונשמח אם יכתבו גם 'כשלעצמו' – כדי להתיר נשיאה והחזקה כאמור בפסקה (1), בידי מי שיש רישום הנוגע לו ברישומי המשטרה, לרבות בשל עבירת אלימות, ובכלל זה אלימות במשפחה, לפי סעיף 11 לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א-1981, או בדבר תיק שנסגר בשל היעדר עניין לציבור, וכן בידי מי שיש לגביו מניעה אחרת לכך מטעמים של שלום הציבור או ביטחונו".

<רפי עציון: הכוונה בסעיף הזה, גם המקורי וגם ברביזיה שביקשנו בעקבות הסעיף המרכזי היא, שגם כאשר השר מחליט שבתקופה ביטחונית מסוכנת כמו היום, מאבטחים יוכלו לשאת את נשקם מחוץ למסגרת עבודתם, גם בכך לא יהיה משום היתר הכרחי לשאת נשק למי שיש אצלו רישומים פליליים שהופכים את זה שהוא יישא את הנשק למסוכן לשלום הציבור או ביטחונו.

יעל גרמן: אני לא מבינה.

תמר זנדברג: תגיד בעברית, לא במשפטנית.

<רפי עציון: אגיד את זה בכמה דרגות.

<רפי עציון: ברירת המחדל של החוק היא, וגם קבענו את זה בצורה יותר ברורה בתיקון הזה המקורי, שמאבטח יישא את נשקו רק במסגרת עבודתו ולא מחוצה לה.

<רפי עציון: על גבי הרובד הבסיסי הזה קבענו רובד נוסף, שבתקופה ובשטח מסוים, לרבות שטח כל המדינה, אם זה רלוונטי, השר רשאי לקבוע תקופות שבהן מאבטחים כן יוכלו מטעמים של שלום הציבור וביטחונו לשאת את נשקם מחוץ למסגרת עבודתם.

יעל גרמן: החוק מסמיך את השר לקבוע את התקופה ואת האזור.

<רפי עציון: נכון, שבהם המאבטח כמכפיל כוח לכוחות הביטחון בתקופות של פיגועים וכדומה, לשאת את הנשק גם מחוץ למסגרת עבודתו.

<רפי עציון: ההוספה הזאת שהוספה בוועדה בפעם שעברה, וביקשנו לדייק אותה ברביזיה, היא שכאשר השר התיר, אין בכך כדי להתיר כמובן למאבטחים שיש אתם בעיות פליליות או שיש אתם איזושהי בעיה שהיא כשלעצמה יכולה לפגוע בשלום הציבור או בביטחונו.

יעל גרמן: מי שנפתח לו תיק באלימות במשפחה וכו'.

<רפי עציון: נכון.

תמר זנדברג: כלומר, מאבטח שיש לו רישום פלילי על אלימות יוכל לשאת נשק, אבל לא הביתה.

<רפי עציון: פעמים רבות מאבטח שיש לו עבירות אלימות בכלל לא יוכל לשאת נשק.

<רפי עציון: ברוב הפעמים זה כך, לא ייתנו לו אפילו את הנשק, כי לצערנו גם במהלך שעות עבודתו הוא יכול פתאום לעשות משהו לא תקין.

תמר זנדברג: אתה יודע שאתמול היה רצח והתאבדות במושב זיתן.

תמר זנדברג: מישהו שהחזיק נשק ברישיון.

<עידו בן-יצחק: התיקון שהוועדה הכניסה בעקבות הערתה של חברת הכנסת עזריה התייחס רק לרישום בנוגע לעבירות אלימות.

<עידו בן-יצחק: מה שמציע המשרד לביטחון פנים הוא לאפשר לאסור על מאבטחים ספציפיים גם מסיבות נוספות.

יעל גרמן: נהדר.

דוד אמסלם: תסביר לנו מה מהות הרביזיה.

<רפי עציון: הכוונה היא שאנחנו לא רוצים להגביל את שיקול הדעת המשטרתי רק לעבירות אלימות ואלימות במשפחה.

דוד אמסלם: אתם רוצים להרחיב את זה?

<רפי עציון: אנחנו רוצים להרחיב את שיקול הדעת המשטרתי.

<רפי עציון: אנחנו לא רצינו שאחר כך יבואו אלינו מאבטחים ויגידו: אני, למרות שיש לי עבירה כזאת וכזאת, כן רוצה לקחת הביתה, כי החוק אמר רק עבירות אלימות ואלימות במשפחה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: מה אתם אומרים?

יעל גרמן: אני בעד הרביזיה.

אוסאמה סעדי: אני בעד הרביזיה, נגד החוק.

תמר זנדברג: אני נמנעת.

דוד אמסלם: כשאת מסכימה את נמנעת.

תמר זנדברג: אנחנו נגד הרחבה של נשיאת הנשק.

תמר זנדברג: פה הם באים לצמצם.

דוד אמסלם: שאלתי על הרביזיה.

יואב בן צור: אני בעד מה שאתה אומר.

יואב בן צור: מהחוק שעבר, אני מתחיל לפחד.

יואב בן צור: מאז, עכשיו אני אתך.

דוד אמסלם: טוב מאוד.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: זוהיר, אתה בעד הצמצום?

זוהיר בהלול: אני נגד החוק, בעד הרביזיה.

דוד אמסלם: פורר?

עודד פורר: בעד.

דוד אמסלם: מי בעד הרביזיה?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 9

דוד אמסלם: נמנעים – אין הרביזיה התקבלה.

דוד אמסלם: הרביזיה התקבלה.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: עכשיו צריך להצביע על החוק.

<עידו בן-יצחק: אקרא עוד פעם את הנוסח, כפי שאושר, של פסקה (2), רק לגביה הוגשה הרביזיה.

<עידו בן-יצחק: הוא יהיה כך: "אין בהוראות סעיף קטן זה כדי להתיר נשיאה והחזקה כאמור בפסקה (1), בידי מי שיש רישום הנוגע לו ברישומי המשטרה, לרבות בשל עבירת אלימות, ובכלל זה אלימות במשפחה, לפי סעיף 11 לחוק המרשם הפלילי ותקנת השבים, התשמ"א-1981, או בדבר תיק שנסגר בשל היעדר עניין לציבור, וכן בידי מי שיש לגביו מניעה אחרת לכך מטעמים של שלום הציבור או ביטחונו".

<רפי עציון: האם אפשר יהיה להוסיף: אין בהוראת סעיף קטן זה כשלעצמו?

<עידו בן-יצחק: זה כבר עניין של נוסח.

<עידו בן-יצחק: אני לא יודע מה זה "כשלעצמו".

<רפי עציון: כדי להבהיר את מה שאמרנו, שאין בהוראת השר כדי לאפשר למאבטחים לקחת את זה.

<עידו בן-יצחק: בסדר.

<עידו בן-יצחק: זה ענייני נוסח, נסגור את זה אחר כך.

<רפי עציון: אנחנו רק מזכירים שהוועדה פיצלה בדיון הקודם את הסעיף הקטן, שהוא מאוד מאוד הכרחי ליישום החוק מבחינתנו, ואנחנו נבקש מהוועדה לדון בו במהירות האפשרית.

<רפי עציון: הסעיף הקטן שפוצל בפעם הקודמת.

יעל גרמן: מי זוכר מה הסעיף הזה?

<עידו בן-יצחק: אנחנו לא דנים בזה עכשיו.

דוד אמסלם: אני לוקח הפסקה של חמש דקות להתייעצות סיעתית, ואחרי זה נצביע.

אוסאמה סעדי: מי ביקש?

דוד אמסלם: אני.

יעל גרמן: יש לך רוב.

יעל גרמן: אנחנו נצביע בעד.

דוד אמסלם: אם כך, נתקדם.

יעל גרמן: אנחנו בעד.

יעל גרמן: זו תקופת חירום.

אוסאמה סעדי: אבל זו אפילו לא הוראת שעה.

יעל גרמן: זה כן.

יעל גרמן: זה בדיוק מה שהוא אמר.

יעל גרמן: זה יותר מהוראת שעה.

אוסאמה סעדי: זו לא הוראת שעה.

תמר זנדברג: יעל, אתמול נרצחה אישה ובעלה התאבד, לא בגלל תקופת חירום, בגלל שיש נשק.

דוד אמסלם: מי בעד החוק כפי שהוא הוקרא עכשיו?

יעל גרמן: אני הבנתי שהשר נותן גם את התקופה וגם את האזור.

יעל גרמן: זאת אומרת שהחוק הזה יהיה מוגבל לתקופה ולאזור.

תמר זנדברג: מוגבל לכל גבולות מדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: אל תחפשי תירוצים, יעל.

אוסאמה סעדי: תקראי את הסעיף.

<רפי עציון: נכון, זה יכול להיות גם כל הארץ.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: וכל הזמן.

<רפי עציון: אם המצב הקשה יהיה רק בדרום, אז השר יהיה רשאי להגביל את האפשרות רק לדרום.

<רפי עציון: ואם המצב הביטחוני הקשה הוא בכל הארץ, אז השר יהיה רשאי לכל הארץ.

יעל גרמן: ולתקופה מצומצמת.

זוהיר בהלול: תמיד יהיה מצב חירום.

דוד אמסלם: אנחנו לא דנים על החוק, אנחנו רק מצביעים כרגע.

דוד אמסלם: מי בעד החוק, כפי שהוקרא?

דוד אמסלם: מי נגד?

דוד אמסלם: מי נמנע?

דוד אמסלם: בעד – 8

דוד אמסלם: נמנעים – אין

דוד אמסלם: החוק עבר.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.