הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 39, 2015-12-01 12:00

עאידה תומא סלימאן: שלום, אני פותחת את הישיבה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, 1 בדצמבר 2015, י"ט בכסלו, התשע"ו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו זימנו את הדיון היום בנושא הטרדות מיניות בעולם התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: השבוע שעבר היה שבוע המאבק באלימות נגד נשים, או היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים ואנחנו בדרך כלל ובעולם באופן כללי מתייחסים לזה יותר כשבוע של פעילות בהרבה מקומות.

עאידה תומא סלימאן: זה מתחיל באו"ם וזה נפרש על פני כמה וכמה ארגוני נשים וארגונים באופן כללי, שרוצים לציין את היום הזה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, בשבוע שעבר מצד אחד היו לנו אירועים מאד מעוררי השראה שנתנו לנו הרגשה בכנסת שאנחנו מתקדמים בנושא הזה ורוצים להתקדם בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, היינו צריכים לעבור שבוע מאד מטלטל, כאשר נחשפה לעינינו פרשה אשר זעזעה מאד רבים מאיתנו ועדיין אנחנו מטפלים בתוצאות שלה.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לציין שביום הזה אני זימנתי את הישיבה הזו, נכון, על רקע הפרשה של חבר הכנסת ינון מגל, אבל לא כדי לדון בפרשה עצמה ולא כדי לדון בהטרדות המיניות שדובר עליהן ולא להיכנס לפרטי פרטים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאמינה שנעשה צעד שהיה מחויב על ידי חבר הכנסת ינון מגל, בזה שהוא התפטר מהתפקיד שלו ופרש מהפעילות בתוך הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מסר מאד חזק שנשלח לציבור באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: הפרשה הזאת נמצאת בחקירת המשטרה ואני חושבת שאנחנו נניח לנושא בדיוק במקום הזה, שהחקירה תימשך, שייעשה מה שצריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לציין שלא כל פרשה היא עניין פלילי.

עאידה תומא סלימאן: לפעמים הרבה מהנושאים האלה, שאנחנו עומדות לדבר עליהם היום, במקרים של הטרדה מינית בהרבה מקרים נשים לא מתלוננות, נשים לא מעלות את הנושא, כי הן יודעות שהדרך היא מאד ארוכה עד להוכחת התלונות שלהן.

עאידה תומא סלימאן: נשים יודעות שבהרבה מקרים, ואנחנו גם טיפלנו בשבוע שעבר באחוז התלונות שהופכות לכתבי אישום, שהוא אחוז נמוך באופן כללי במדינת ישראל, ועל זה גם צריך לתת את הדעת, אבל בעיקר הרבה מהתלונות האלה נמצאות במרחב הזה, שקוראים לו אולי המרחב המוסרי, אולי קוראים לו המרחב של ערכי זכויות אדם ואישה, שהוא יותר בעניין של כבוד בין אדם לאישה, יותר מאשר אפשר לקחת אותו ולהוכיח אותו שזה יהפוך לעניין פלילי.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שאני מקלה ראש בצד הפלילי של הבעיה, אבל אני רוצה להדגיש שוב, שהרבה מהנשים שאלו אותי ושואלות תמיד בנושא של הטרדות מיניות, אבל יש הוכחות ואפשר להוכיח את זה ולשאול למה המשטרה לא המשיכה בתיק.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת את זה, ברגע שאישה לוקחת על עצמה לחשוף את העוול ואת ההטרדה שהיא עברה, שפגעה בה, היא יודעת שהיא הולכת לעבור דרך די קשה.

עאידה תומא סלימאן: היא יודעת שיפעילו עליה לחצים והיא יודעת שינסו לפגוע בה ובתדמית שלה; וברגע שהיא מחליטה זה מעשה של אומץ, שמחייב את כולנו לעמוד לצידה ואת כולנו לתת את התמיכה.

עאידה תומא סלימאן: ולכן אני כן רוצה להגיד שנכון שסגרתי את הדלת בעניין הפרשה הזו, אבל אני רק פותחת את הדלת הקטנה שאני רוצה להדגיש.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת איזה מסע השמצות מתחולל שם בחוץ נגד הנשים שהעזו והתלוננו.

עאידה תומא סלימאן: ואני יודעת שחלק מהן אפילו מאוימות.

עאידה תומא סלימאן: ואני דיברתי עם חלק מהמתלוננות והייתי איתן בקשר והן אמרו לי דבר אחד – אנחנו מרגישות מאוימות, אנחנו נרדפות גם על ידי התקשורת ואנחנו מבקשות עכשיו לתת לנו קצת להירגע וקצת לדעת איך אנחנו נמשיך הלאה.

עאידה תומא סלימאן: ומפה אני רוצה להדגיש, שאנחנו כולנו, אני כיושבת ראש הוועדה, ואני בטוחה שגם חברות הכנסת וחברית הכנסת, חברי הוועדה, עומדים ומוכנים לעמוד לצידן בכל מה שהן צריכות כדי להדוף את המתקפה הזו שמתחוללת.

עאידה תומא סלימאן: ואני מפנה ופונה מפה לאמצעי התקשורת שנמצאים איתנו או לא נמצאים איתנו, לקחת בחשבון שלפעמים הרצון העז הזה לרדוף את הסיפור, פוגע כבר בנשים ופוגע בפרטיות שלהן ופוגע בכבוד שלהן.

עאידה תומא סלימאן: אנא מכם תעשו את זה כמה שאפשר בלהתמקד – ולא רק במקרה הזה – יותר בתוקף, יותר במטריד, מאשר במוטרדת ובאשר בקורבן של ההטרדה הזו.

עאידה תומא סלימאן: טוב עשו ב-NRG, ואני חייבת להזכיר את זה, שהם אמרו שהם מתחילים מעכשיו מדיניות חדשה בסיקור מקרי ההטרדה המינית ומקרי התקיפות הפנימיות, ובזה להתמקד באלימות עצמה ובמבצע האלימות, יותר מאשר בקורבן.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחה שחברת הכנסת ד"ר עליזה לביא, יושבת הראש הקודמת של הוועדה, נמצאת איתנו היום, כי בעצם את הובלת שני דיונים בנושא הזה בעבר, גם כן לצערי הרב על רקע פרשה אחרת בעולם התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני בונה את הדיון הזה גם על מה שהושג בשני הדיונים הקודמים ובתהליך שהתחלתם אותו גם בדיון שהתקיים ב-6 במאי 2013 וב-19 במרס 2014, ולצערי הרב נקטע ולא נמשך ואני אזכיר את זה אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנעשתה עבודה מסוימת.

עאידה תומא סלימאן: הדיון היום מנסה להתמקד במה המצב של התופעה בעולם התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: עולם התקשורת הינו חלק מהפסיפס של החברה הישראלית באופן כללי ומהחברה האנושית גם כן, וכמו שקיימות הטרדות מיניות בכל החברות ובכל הספירות, זה קיים גם, אני בטוחה, בתוך עולם התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אחת העיתונאיות שקיימה איתי ראיון היום בבוקר שאלה אותי – איך אתה בטוחה?

עאידה תומא סלימאן: יש לך שמות על ההטרדות המיניות בתוך עולם התקשורת?

עאידה תומא סלימאן: אמרתי לה, קודם כל לכל האוכלוסייה במדינת ישראל יש כבר שמות, זה לא חייב להיות רק אצלי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם יוצאות מנקודת המבט שאומרת שאין מקום, לא בספירה הציבורית ולא בבית, שכמעט נקי מהנושא של הטרדות מיניות ותקיפות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה לדעת מה המצב.

עליזה לביא: גברתי, NRG הודיעו על אימוץ הקוד האתי שפותח כאן בוועדה.

עליזה לביא: פיתחנו אותו כאן בשיתוף פעולה.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: אני אתייחס לקוד האתי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהוא מבורך והוא טוב.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שלו היא שהוא לא נלקח ויושם.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה ואני אמרתי שאני בונה על הדיונים הקודמים.

עליזה לביא: NRG הם הראשונים.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מברכים על זה ואני מאד מקווה שלאחר הדיון הזה, שאר אמצעי התקשורת גם יאמצו, אבל אנחנו נרצה גם לעשות פעולה נוספת לקוד הזה, שתתייחס גם כן לתוך המערכת ולא רק כלפי חוץ.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל שנשמע - - -

עליזה לביא: את לא נותנת לנו?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אם את רוצה להגיד משהו לפני שאת יוצאת.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

עאידה תומא סלימאן: לפני שאני נותנת לנוכחים ונמצאים איתנו גם את תא העיתונאות וגם נציגים שונים, אני אתן לחברת הכנסת שולי מועלם, לפני שהיא יוצאת לדיון אחר, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנצלת.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא דיון אחר, זה כנס של איזה 500 סטודנטיות שנקבע איתי עוד לפני שחזרתי לכנסת, וכמה שניסיתי שאני אהיה הדוברת האחרונה, אבל גם זה כבר מגיע.

שולי מועלם-רפאלי: אני פה, כי התחלנו את זה בכנסת הקודמת והתחלנו את זה לפני הרבה שנים, באמירה ברורה שאין סובלנות ואין קבלה ואין הכלה של אף אלמנט של הטרדה.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא סוד שאני יושבת פה ועוד לא התחלתי לדבר וכבר אני נשנקת.

שולי מועלם-רפאלי: עם חלקכם דיברתי בשבוע האחרון באופן פרטי, עם חלקכם דיברתי רק באופן פורמאלי.

שולי מועלם-רפאלי: אני כן רוצה דווקא להתחיל מהאמירה שיושבת ראש הוועדה אמרה, ושאותה אני בחרתי להוציא אתמול.

שולי מועלם-רפאלי: זה כל כך ברור, אבל אני מקווה שהמעשה שנעשה אתמול, של לקיחת אחריות ואמירה כלפי עצמו, יהיה פה הדגם המאומץ על ידי כל מי שיידרש לדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתנו, אין מקום לא לחלק הראשון של הטרדות על כל הספקטרום שלהן, ולא למה שלצערי מצטרף בימים האחרונים, וזה פשוט שפיכות דמים בכל הגדרה.

שולי מועלם-רפאלי: אין מקום לדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני פועלת בכל מקום כדי למנוע את הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהאמירות הציבוריות, גם מקרב הקהל וגם מקרב ההנהגה, צריכות להיות מאד מאד ברורות, של אפס סובלנות והתגייסות טוטאלית למניעה של הטרדות על כל הקשת.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינתי, זה לא עניין רק של נשים, זה עניין תמיד של נשים כגברים כאחד.

שולי מועלם-רפאלי: לא משמחת אותי הידיעה שזה קיים כנראה בכל עולם ולא רק בעולם העסקים, או בעולם התקשורת או באקדמיה או בכל מקום אחר.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שכאישה וכאדם, שהשאיפה שלו היא שהחברה הישראלית תהיה טובה יותר, אין לי אלא להמשיך את ההתגייסות אל התהליך שהתחיל בכנסת הקודמת ולהטעמה של קוד אתי בכל אחת מהמערכות שבהן אנחנו חיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני שוב מתנצלת על היציאה, אבל אני לא בטוחה שמול 500 סטודנטיות דעתניות יהיה לי יותר קל.

שולי מועלם-רפאלי: אז תודה רבה לכולכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שולי מועלם, לפני שאת עוזבת, אין לי שום ספק שההצהרות שלך יוצאות מאמונה שלמה בכל מילה שאת אמרת, אבל כמו שביקשתי מאמצעי התקשורת, אנחנו יודעים איזה מתקפה המתלוננות עוברות בתקופה האחרונה, בשבוע האחרון.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי את זה, הן אמרו לי בשיחות שדיברתי איתן.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מחייב אמירה מאד ברורה מההנהגה, להפסיק את מסע ההשמצות נגד המתלוננות ולהפסיק את המתקפה הזו נגדן כדי להוריד מהקרדיביליטי והאמון שלהן ואני מצפה באמת שתהיה אמירה כזו מאד בקרוב מההנהגה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

עליזה לביא: רק לפני שאת יוצאת, גברתי, אני חושבת שמה שהשמעת פה ואני רוצה לשבח אותך.

עליזה לביא: לא פשוט היה לבוא לפה ובטח הבוקר, ובמיוחד אחרי שתיקה של המפלגה שלך יותר מדי זמן לטעמי.

עליזה לביא: אז אני רוצה לברך אותך ולחזק אותך.

עליזה לביא: לא פשוט וגם המקום שלך כאישה, בתוך הבית היהודי והנוכחות שלך כאן, אני חושבת שהיא המשך של בשורה, אז תודה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עליזה לביא: את רוצה לשמוע את תא העיתונאיות קודם?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי לשמוע את תא העיתונאיות ואחר כך נשמע איפה אנחנו עומדות היום, מה המצב היום.

עליזה לביא: אז אולי גברתי רק רקע על הקוד האתי, אם אפשר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניגע בזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נגיע לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאחרי שאספתי את החומר והסתכלתי, אני מאד התפעלתי מהעשייה שנעשתה בנושא הזה ואני חושבת שכדאי מאד אחר כך שנשמע בדיוק ממי שהובילה את התהליך הזה.

עליזה לביא: אני אשמח, גברתי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: מתא העיתונאיות, אבקש לשמוע את הדס שטייף.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברת.

<הדס שטייף: קודם כל אני באמת שמחה על הדיון הזה ואני מצטערת שאין קהל קצת יותר רחב, כדי להיות שותף לדיון.

עליזה לביא: זאת גם שאלה שאנחנו צריכות לשאול למה.

<הדס שטייף: למה אין פה גבר אחד.

עליזה לביא: ולמה שוב אנחנו ממשיכות להיות רק נשים בחדר הזה.

<הדס שטייף: אגב, לעניין ההתנפלות הציבורית על הנשים המתלוננות, או במקרה הזה הן המעידות, אז אני חייבת לומר במאמר מוסגר, שגם אנחנו כתא, ספגנו וסופגות לא מעט, כי שבעצם מובילות את המהלכים של מלחמה בהטרדות מיניות בתקשורת לא מעט, גם בתוך התקשורת והמסמך הזה, שאנחנו נדון בו, הוא מאד חשוב כדי לחזק גם אותנו.

<הדס שטייף: לעניין עצמו.

<הדס שטייף: אני מתחברת קצת לדברים שלך ואני אומרת שגם היום יש הטרדות מיניות באמצעי התקשורת, ולא מעט.

<הדס שטייף: וגם היום נשות תקשורת חוששות כמו כל אישה אחרת במרחב הציבורי ובמקומות העבודה, לפתוח את הפה ולדבר, כי עדיין אימת המנהל/הבוס/המפקד ועוד כהנה וכהנה, נמצאת בכל מקום.

<הדס שטייף: וכל אחת מרגישה שהיא לא יכולה לאבד את מקום העבודה שלה, בעיקר כשהיא מפרנסת יחידה.

<הדס שטייף: אז התופעה עדיין ישנה ולצערי הרב היא יוצאת החוצה רק כשאותה נפגעת מרגישה חוזק, או היא כבר לא תלויה במקום עבודתה, ואז היא יכולה לדבר וזה חבל מאד.

<הדס שטייף: אבל זה מוביל אותי לדבר האחר שאני רוצה לדון בו ולדבר בו, כי הוא מאד מאד חשוב.

<הדס שטייף: וזה הנושא שעל פי חוק בכל מקום עבודה, כולל במשטרה, אמורה להיות אינסטנציה שהיא אמונה על הטרדות מיניות באותו גוף, שבו היא עובדת.

<הדס שטייף: אחת הבעיות הקשות שאנחנו נתקלים בהן, וזה חלק מהסוגיה הכוללת של המקלות בגלגלים להניע מהלך, זה שאותן ממונות - ממונות ראשית על ידי הבוס או על ידי ההנהלה או על ידי כך שקודם כל הנאמנות שלהן כפופה אליו.

<הדס שטייף: אחר כך הן נאלצות להתמודד מול החברותה השוביניסטית במקום העבודה, בניסיון כמעט אפילו אלים, הייתי אומרת, למנוע מאותה אחראית להביא אל שולחן המקום שצריך להיות בו, התלונה או הטיפול באותו גבר שמבצע את ההטרדה המינית, ולפעמים היא גם נאלצת לגנוז את זה והכל בעצם כדי לעקר את העבודה המאד חשובה שלה.

<הדס שטייף: פה צריכה לצאת אמירה דווקא מהבית הזה, כי חייבים להוציא את האינסטנציה הזאת מידי מקום העבודה, והיא צריכה להיות מישהי חיצונית עם המון המון גיבוי, כי אם זה לא יהיה – אנחנו לא נצליח במלחמה שלנו.

<הדס שטייף: זה יהיה מאד מאד קשה.

<הדס שטייף: אני הבאתי איתה עדה, שאולי אחר כך ניתן לה את ההזדמנות לדבר, שהיא לאו דווקא מאמצעי התקשורת, אבל היא מסמלת; ומלבדה שמעתי עדויות שעוד נשים שאני מדברת איתן ושהן אחראיות על הטרדות מיניות.

<הדס שטייף: העדה שאני הבאתי פוטרה ממקום עבודתה על רקע זה שהיא חשפה תופעה של הטרדות מיניות על ידי בכיר במקום עבודתה.

<הדס שטייף: אותו בכיר מאד מקורב לבכיר האחר, אני לא רוצה לגעת בנושא עצמו, כי הוא עדיין נמצא באיזה שהם סוג של דיונים כרגע והיא הואשמה בהדלפה לתקשורת, בקשר איתי למשל, שלמען ההגינות, אני אומרת את זה פה, אני היא זאת שפניתי אליה בעקבות האינפורמציה שהגיעה אלי ולא היא פנתה אלי, אבל זה לא הספיק בידי הממונים עליה להגיד לה שהיא זו שפנתה אלי.

<הדס שטייף: אחר כך עשו איזה מין סוג של בדיקה בתוך מקום העבודה וזו תופעה שהיא בעיני מחרידה, שעושים את הבדיקה אותם ממונים, שאימתם ממילא מוטלת על אותן מוטרדות.

<הדס שטייף: הם אלה שעושים את הבדיקה.

<הדס שטייף: ברור שהנשים תסתומנה את הפה או תגמגמנה או תמעטנה בערך העניין.

<הדס שטייף: ואני חושבת שזה הדבר הכי חשוב שיש לי להגיד הבוקר הזה.

<עפרה בלבן: כי אנחנו לא מחנכים אותן להיות חזקות ולעמוד על שלהן.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

<קריאה: מי זה אותן?

<קריאה: אולי זה אותנו?

<קריאה: אנחנו לא מחנכות גם אצלנו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבזה כולנו ביחד ואין אישה שהיא חסינה מפני הטרדות מיניות, כי בעצם בסופו של דבר זאת לא הבעיה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין להיות חזקות או חלשות, זה לא עניין של להיות מחונכות להיות כאלה או אחרות.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה היא לא אצלנו.

<הדס שטייף: ואז כשהחוק כבר מסייע ואומר שצריכה להיות אינסטנציה כזאת, אז היא מעוקרת.

<הדס שטייף: היא בעצם מוחלשת.

<הדס שטייף: היא בעצם לא יכולה לעשות את העבודה שלה, ובזה שהיא לא יכולה לעשות את העבודה שלה, היא לא יכולה לסייע לאותן נשים וגם גברים, כי אני מוכרחה להודות שבתקשורת יש גם גברים מוטרדים.

<הדס שטייף: אנחנו לא כל כך מדברים על זה, אבל זה קיים.

עליזה לביא: רק תוסיפי שלא מעט נשים שהן בתפקיד הזה, הן עצמן מתעמרים בהן ופעמים רבות הן משלמות מחיר גבוה.

<הדס שטייף: כן.

<הדס שטייף: אני חושבת שהבוקר הזה מפה צריך להתחיל תהליך, שאני לוקחת על עצמי באמצעי התקשורת להוביל אותו, שיעשה משהו כדי לחזק קודם כל את אותן נשים, שהן אמונות על העניין הזה וזה יחזק בעקיפין את כל שאר המוטרדות.

עאידה תומא סלימאן: טוב, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו היום לא רק שנתחיל, אנחנו נמשיך תהליך שהתחיל ואני חושבת שיש לו תוצאות ופרי.

<הדס שטייף: אז רק אני אומר שהממונה מאד הייתה רוצה להגיד שתיים-שלוש מילים, אם אפשר עכשיו או אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: כן, רק שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך כמובן ונרצה לשמוע על ההתנסות שלך.

עאידה תומא סלימאן: אני רק חייבת להגיד שאנחנו הזמנו לדיון הזה, אפילו כדי להדגיש יותר את המצב שהוא בעיני לא תקין.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הדגשנו את כל העורכים הראשיים ובעלי המניות באמצעי התקשורת הקיימים, אנחנו הזמנו לדיון הזה גם עיתונאים ועיתונאיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הזמנו נציגי משרדים, ואת האמת, הדבר שהראה לי עד כמה המצב הוא קשה, לא רק עניין הנוכחות פה, אלא התשובה של משרד התקשורת, שאמר שהם לא רואים צורך להגיע לדיון הזה, כי בעצם אין להם גישה לנושא בגלל שהם לא אחראים על יחסי עובד ומעביד בכלי התקשורת, הם רק אחראים על התוכן.

עאידה תומא סלימאן: ואפילו בגישה הזו, באמירה הזו שהגיעה רק אתמול ואי אפשר היה לדבר עליה, אפילו הם לא הבינו.

עאידה תומא סלימאן: התנערו מהאחריות שלהם על יחסי עובד מעביד, אבל מה עם התוכן?

עאידה תומא סלימאן: זה לא קשור?

עאידה תומא סלימאן: הסיקור של הטרדות מיניות ואלימות נגד נשים, זה ,לא חלק מעולם התוכן של התקשורת?

עאידה תומא סלימאן: זה לא חלק מהאחריות של משרד התקשורת?

עאידה תומא סלימאן: בעניין הזה אני חושבת שזה אומר דרשני.

עאידה תומא סלימאן: זה מעיד על כך שלממונות האלה אין להן לאן לחזור, חוץ מאשר לבוס שלהן, לצערי הרב, ואני לא מקבלת שאין להם אחריות על יחסי עובד מעביד, כי בעצם הם אחראים גם כן על רשות השידור ורשות השידור היא באחריות של משרד התקשורת ומשרד ראש הממשלה, והיה מן הראוי שיהיו פה נציגים.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, גברתי יושבת הראש.

עליזה לביא: קודם כל אני רוצה לברך אותך על הקיום של הדיון הזה והדיון הזה בזמן של הרתיחה.

עליזה לביא: כלומר לקחת באמת את התזמון הנכון.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא להכות בברזל כשעודנו חם.

עליזה לביא: כן, רק העניין הוא שאנחנו מוצאות את עצמנו שוב לבד ושוב בחדר שהוא רובו נשי, וזה מטריד לא פחות, גברתי.

עליזה לביא: הקוד האתי, אני חושבת שהוא יכול לתת מענה לסוגיות.

עליזה לביא: אנחנו התכנסנו במצוקה מאד מאד גדולה בכנסת הקודמת, סביב סיקור.

עליזה לביא: סיקור של פרשיות.

עליזה לביא: ובאנו ואמרנו אוקיי, מה אנחנו יכולות לעשות.

עליזה לביא: ובאמת היה שיתוף פעולה פורץ דרך בין גופים שונים שרובן ככולן היו נשים, נשים שבאו עם עבר, עם פגיעה, עם לקיחת אחריות, עם הבנה שאם אנחנו לא נעביר את הכוח לנשים הבאות.

עליזה לביא: לא יתכן שהבמות התקשורתיות תשמשנה, ואולי גם בצורך כזה או אחר של רייטינג, להשתמש בסיקור התקשורתי של קורבנות האלימות כדי לקדם את עצמן ולא לקדם את הנושא.

עליזה לביא: להמשיך לבוא ולפגוע בנשים, בקורבנות, גם בגברים עצמם.

עליזה לביא: ואז באמת באנו ואמרנו מה אפשר לעשות?

עליזה לביא: איך אפשר לבוא ולקדם והקמנו את הוועדה.

עליזה לביא: יושבות פה שותפות רבות, מרכזי הסיוע, תא העיתונאיות, תהילה מהמכון הישראלי לדמוקרטיה.

עליזה לביא: דווקא היו איתנו אמצעי תקשורת.

עליזה לביא: ישבו איתנו ערוץ 10, ערוץ 2, הזכיינים היו בכמה מהפגישות ובאמת חובר קוד אתי.

עליזה לביא: קוד אתי שבא ואמר מה נכון, מה לא נכון, מה ראוי, מה לא ראוי והנה, בימים האחרונים ראינו רק את NRG מצטרפים.

עליזה לביא: אז קודם כל גברתי, אני רוצה להזמין אותך ולהזמין את המשתתפות פה בחדר.

עליזה לביא: אני פונה לראש הממשלה.

עליזה לביא: אמרת שמשרד התקשורת לא פועל, אז גם כאן הוא לא פועל.

עליזה לביא: כמו שראש הממשלה, שהוא שר התקשורת, לא מתייחס לנושא של בזק ולא לנושאים האחרים של עליית המחירים של HOT ו-YES, יש פה כאוס כללי, כי שר תקשורת אין במדינת ישראל ולא פלא שהתשובה האומללה שאת מקבלת ממשרד התקשורת, שלא מנוהל על ידי שר, לצערי הרב, היא תשובה מביכה, שמלמדת שיש נתק בין המציאות העכשווית בישראל, לבין מי שאמור היה להוביל את משרד התקשורת בישראל.

עליזה לביא: אז אני ניסחתי מכתב שאני אשמח מאד שגברתי תחתום והחברות כאן, שהיו שותפות לקוד האתי, בדרישה של ראש הממשלה, שהוא שר תקשורת במדינת ישראל, לכל אמצעי התקשורת לבוא ולאמץ את הקוד האתי שפותח במשותף בין אמצעי התקשורת לבין הגופים והארגונים שנוגעים בשטח, ובא ונותן מענה למקום הזה של הסיקור.

עליזה לביא: אבל אנחנו, כמו שאמרת, רוצות להכות על הברזל בעודו חם, ומבלי להיכנס למקרה שהיה כאן בכנסת ישראל מצד אחד, וללקיחת האחריות של חבר כנסת מצד שני על מעשיו ועל ההתפטרות שלו מהכנסת, זה עדיין לא מונע או צריך לשמש לנו איזה שהוא Excuse כזה או אחר, גם אם החברים שלו אומרים שמספיק לבקש סליחה ומודה ועוזב ירוחם.

עליזה לביא: מודה, עוזב, ירוחם – לא בתקופתנו.

עליזה לביא: כי אנחנו רואות באיזו מציאות עגומה אנחנו חיות, נמצאות וצריך לבוא ולראות איך אנחנו גם לוקחות מקום של הגנה על המתלוננות.

עליזה לביא: זו פעם ראשונה שנשים בוחרות כן להיחשף.

עליזה לביא: אם היו לנו עד עכשיו פרשיות שכן ידענו על מידע אבל לא נחשפו נשים.

עליזה לביא: עיקר הבעיה, עיקר המצוקה שלנו לגבי הממונות, חלק גדול מהעבודה של הממונות, והדס את תיארת בצורה מאד מאד כואבת, זה כי הרבה מאד נשים, גם גברים, מסרבים לומר ולבוא ולהעיד.

עליזה לביא: מסרבים להיחשף, מסרבים לבוא ולהעיד, מסרבים לבוא ולשתף בכל המצוקות שהיו.

עליזה לביא: וחלק גדול מהמצוקה הגדולה של הממונות, זה שהן לא יכולות לבוא ולהשתמש בשם, להביא את הפרטים בצורה מדויקת.

<הדס שטייף: זה לא מדויק.

<הדס שטייף: אם הם כן מעידים בשמם, כן מביאים את הסיפור, אבל כשמי שבודק את זה אחר כך זה אותו ממונה, אז הם נותרים, את יודעת, מגמדים את הכל כי הם מבוהלים.

עליזה לביא: אבל עדיין, הנושא של הממונה, ואני מזכירה לכולנו, זה חלק מהמקום שנותן החוק המתקדם של הטרדות מיניות שנחקק במדינת ישראל לפני 16 שנים, 16.5 שנים.

עליזה לביא: הרי לכאורה, הם היו להן תלונות והיו להן מתלוננים, הן היו צריכות לפנות למשטרה.

עליזה לביא: חלק גדול מהמעטפת של מקום העבודה זה הממונות.

עליזה לביא: זה הממונות שתהיינה נקודה ראשונה גם למי שמסרבת לבוא ולהיחשף.

עליזה לביא: אבל כאן, במקרה דנן, אנחנו רואים חשיפה של נשים, נשים שנחשפות.

עליזה לביא: הן נחשפות והן באות והן משתפות, אבל הן עושות את זה בבמה חדשה.

עליזה לביא: אנחנו לא ראינו את זה עד עכשיו.

עליזה לביא: במה חדשה שנושא שאני עסוקה בו וזה מוטי אילון.

עליזה לביא: מוטי אילון שפתאום מתלונן נחשף.

עליזה לביא: כלומר, אנחנו כן רואים פה שימוש נוסף במקום ובפרשייה שמעולם מתלוננים - - -

<קריאה: זה אחד.

<קריאה: מי יודע עוד כמה.

עליזה לביא: אבל הוא פעם ראשונה נחשף.

עליזה לביא: האומץ שהוא מקבל מהמעשה של העיתונאיות האמיצות הללו, מביא לנו כלי נוסף אל תוך הזירה שבה אנחנו נמצאות.

עליזה לביא: ולכן אני חושבת שמהמקום שבו קראת מקודם לבוא ולהגן, אני מסכימה ואני רוצה.

עליזה לביא: אני חושבת גברתי שצריך לראות איך עושים את זה בצורה משכילה.

עליזה לביא: אבל יחד עם זאת יש לנו היום שימוש נוסף.

עליזה לביא: יש לנו פלטפורמה שבצד השיימינג שבאנו ועשינו ואנחנו נצטרך לראות איך אנחנו מתמודדות במתח הזה של בין שיימינג לבין באמת לבוא ולהעיד בצורה כזאת אמיצה.

עליזה לביא: המנעד מאד מאד גדול, אבל המקום הזה של ההתנכלות אל העיתונאיות, ואני רוצה לומר את זה כאן עוד הפעם.

עליזה לביא: להוריד את ההתנפלות הזאת שהיא חוזרת ועולה ביתר שאת, במיוחד אחרי ההתפטרות של חבר ינון מגל, כלפי המתלוננות וסביבתן.

עליזה לביא: זו פגיעה חוזרת בהן ואני רוצה להוקיע את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתריע קודם כל שאני שמעתי מהמתלוננות שזה עובר כבר את עניין ההטרדה.

עאידה תומא סלימאן: הן ממש חוששות ויש איומים עליהן באופן ישיר.

עליזה לביא: נכון.

עאידה תומא סלימאן: זאת הזדמנות גם להגיד ולהפנות למשטרת ישראל, להגיד שאתם בעצם אחראים על שלומן של הנשים האלה, וכל חומר ההשמצה גלוי, זה לא רק המתלוננות כבר עשו את זה וגילו את עצמן ואת זהותן, אלא כל מי שמאיים אליהן וכל מי שבעצם מטריד אותן, חשף את עצמו דרך הרשתות החברתיות וחייבים, חייבים לטפל בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו כן נמשיך את הטיפול מול המשטרה.

<הדס שטייף: אני רק אגיד שחופש הביטוי וחופש הדיבור - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבואו לא נקדים.

עאידה תומא סלימאן: מה שיגידו, אני יכולה להגיד לך עשרה תירוצים שיכולים להגיד אותם גם.

עאידה תומא סלימאן: בשבילי מה שחשוב, מה שאנחנו חושבות.

עאידה תומא סלימאן: חלק מההשמצות האלה עובר מעניין של ביטוי דעת על מה שקורה, ומתחיל לאיים על הנשים עצמן.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר.

עליזה לביא: אלה קריאות לפעולה נגדן, הדס.

<הדס שטייף: עברתי על זה מספרית.

<הדס שטייף: איומים לרצח והמשטרה סגרה את התיק בטענה שאין פה עילה.

<הדס שטייף: מדובר בחופש הביטוי.

<הדס שטייף: אני מצטערת, עברתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת לשמוע שאת עברת את זה, ותאמיני לי, אני יום יום מטפלת במקרים כאלה גם באופן נשים, לגבי נשים שעוברות את זה בצורה אחרת והמשטרה מזלזלת.

עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב 5 נשים החודש נרצחו, אחרי שארבע מהן הגישו תלונות למשטרה על איומים רציניים ביותר והמשטרה לא טיפלה בזה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו עוקבות אחר כך, אבל זה לא מונע מאיתנו לעמוד ולהגיד מילה מאד ברורה ולהביע עמדה מאד ברורה, שאנחנו אומרות שהמשטרה נושאת באחריות על חיי כל אישה שנמצאת בסכנה, ובמקרה הזה על חיי המתלוננות שחשפו את עצמן, שזה כלי מאד חזק שלא היה לנו אולי בעבר – הרשת החברתית.

עאידה תומא סלימאן: הן חשפו את עצמן.

עאידה תומא סלימאן: נכון שיש שיימינג, אבל בואו נזכור גם שכל אישה בעבר, אולי זה לא היה שיימינג ברשת החברתית, אבל כל אישה שהתלוננה – עשו לה שיימינג.

עאידה תומא סלימאן: וכל אישה שהתלוננה בעבר כתבו עליה ודיברו עליה וניסו להוריד מהתדמית שלה, כדי לפגוע בה באופן אישי.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו יש כלי מאד חזק בהפצת התלונה, אבל אותו כלי גם משמש את אלה שרוצים להשמיץ את המתלוננת.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתמקד בעניין הממונות.

עאידה תומא סלימאן: עלתה פה הסוגיה של הממונות, שבעצם אין להן הרבה כלים, או לפעמים ממנים באופן מיוחד ממונות שהן לא בדרג הגבוה בתוך המערכת ואין להן את ההשפעה בתוך המערכת.

<הדס שטייף: הן מעוקרות.

<הדס שטייף: הן לא יכולות לעשות שום דבר.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עליזה לביא: עאידה, הממונות זה נכון בכל מקרה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת - - -

עליזה לביא: לדעתי הממונה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא הדיון היום, סליחה.

עאידה תומא סלימאן: הדיון היום מתמקד בשני דברים.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לדבר רק על איך העיתונות או התקשורת מסקרת את הנושא ולא לגעת במה שקורה בעולם התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שאנחנו נדבר על שני הדברים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה כן לדבר על הקוד האתי שפותח ולהתמקד הרבה בסקירה התקשורתית למקרי האלימות.

עאידה תומא סלימאן: זה נוגע גם כן, אבל אני רוצה גם שמי שעוסקות בעולם התקשורת ירגישו יותר בטוחות בזירה הזאת.

עליזה לביא: אבל איך עושים את זה?

עליזה לביא: אני חושבת שזאת השאלה.

עאידה תומא סלימאן: זאת השאלה.

עליזה לביא: הפחד משתיק את כולן.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהפחד משתיק את כולן.

עאידה תומא סלימאן: עובדה שיש נשים שכבר מתלוננות.

עאידה תומא סלימאן: בואו נראה מה הכלים שאנחנו יכולים להעמיד בפניהן.

עאידה תומא סלימאן: יש הצעות גם מהצד של היועצת המשפטית.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע עדות באופן מתומצת מהעדה שנמצאת איתנו היום.

<הדס שטייף: אני מקדימה ואומרת שהיא לא ממונה מתחום התקשורת, אבל כמו שאמרה חברת הכנסת לביא, זה מכל התחומים, אבל יש בעולם התקשורת לצערי ממונות שפשוט מסרבות - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, בואו נעשה את זה באופן מסודר.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת שתי דקות ותתמקדי בקשיים שהיו לך ויכולים להיות לממונות אחרות, כולל אלה שנמצאות בעולם התקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך אני ארצה לשמוע מממונות מעולם התקשורת, שאני יודעת שלפחות פה אצלי מופיע שהן נמצאות איתנו היום, ואחר כך נשמע את איגוד מרכזי הסיוע.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<שוש ז'בס: שמי שוש.

<שוש ז'בס: מכיוון שיש צו איסור פרסום אני אזהר מאד בדברי.

עליזה לביא: את רוצה שלא יציינו את שמך?

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא דנים פה במקרים ואני לא רוצה להיכנס לשום מקרה שאני לא יודעת עליו ומה עוד יותר שחל עליו איסור פרסום.

עאידה תומא סלימאן: אם יש לך מה לספר לנו על הקשיים שלך, כממונה במילוי התפקיד שלך, זה מה שאני רוצה לשמוע.

<שוש ז'בס: אוקיי, שימשתי במשרה מאד בכירה, כולל ממלאת מקום מנכ"ל.

<שוש ז'בס: בין היתר כממונה על הטרדות מיניות.

<שוש ז'בס: אני קיבלתי עובד בכיר למקום העבודה.

<שוש ז'בס: שבוע אחרי שהוא נכנס לעבודה, התחילו להגיע אלי בנות, שמתלוננות על הטרדה מינית מילולית, אבל באמת בוטה וגסה, מה שלא היה לפני זה.

<שוש ז'בס: וזה הפך למין נורמה.

<שוש ז'בס: זה היה ממש יום יומי.

<שוש ז'בס: זה לא היה משהו שקרה פעם אחת.

עאידה תומא סלימאן: בואי לא ניכנס לפרטים על המקרה.

<שוש ז'בס: מכיוון שזה עובד בכיר, אני פניתי לבוס, כי הייתי צריכה לעדכן אותו.

<שוש ז'בס: הבנות לא רצו שתהיה תרשומת רשמית.

<שוש ז'בס: אני עשיתי לי תכתובת בצד להגנתי.

<שוש ז'בס: הבוס העדיף לקבור את העניין הזה.

<שוש ז'בס: אנחנו ציפינו שהוא יפעל, הוא לא פעל.

<שוש ז'בס: כל הסיפור הזה נמשך שנה, עד שהייתה פנייה לתקשורת ולא ממני.

<שוש ז'בס: התקשורת פנתה אלי כממונה.

<שוש ז'בס: ככה זה הגיע לבוס, שכמובן האשים אותי שיש לי יד בזה.

<שוש ז'בס: הבוס שלי ואני עבר בינינו חתול שחור וזה תרם לזה שהוא לא רצה כל כך להתעסק עם זה.

<שוש ז'בס: בכל מקרה, בנות זומנו לבירור אצל היועצת המשפטית של המועצה, שהמועצה משלמת.

<שוש ז'בס: מי משלם ליועצת המשפטית זה המועצה.

<שוש ז'בס: אני רוצה להגיד עוד משהו.

<שוש ז'בס: כל המתלוננות הכחישו.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מאד מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה חשוב מה שאת אומרת, אבל אנחנו נכנסות לפרטים על מקרה ספציפי, שאת אמרת שחל עליו צו איסור פרסום.

עאידה תומא סלימאן: להגנתך אני אומרת את מה שאני אומרת, אני חושבת שכדאי לעצור פה.

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להגיד את זה בכותרות.

עאידה תומא סלימאן: לעצם העובדה אפשר להיכנס גם כן בדרכי הטיפול שהן מאד מוגדרות בחוק, איך ממונה, שמגיעות אליה שמועות או תלונות על הטרדות, איך אפשר לעשות את זה, אבל אני מעדיפה.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאת נכנסת לפרטים.

עאידה תומא סלימאן: להגנתך, אני לא רוצה.

<שוש ז'בס: אני מתנצלת.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: את לא צריכה להתנצל.

<שוש ז'בס: משפט אחרון.

<שוש ז'בס: כל חטאי היה באמת שעשיתי את התפקיד שלי.

<שוש ז'בס: יותר מזה, הוגשה נגדי תלונה במשטרה ובבית משפט על הוצאת דיבה גם תביעה אזרחית.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

<שוש ז'בס: אני מצאתי את עצמי בחוץ.

<שוש ז'בס: אני ניזוקתי בעצם, כי פרנסתי נלקחה.

<שוש ז'בס: כבודי הוכתם, שמי הוכתם וכל זה בגלל שעשיתי את התפקיד שלי.

<שוש ז'בס: זה הכל.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת לשמוע את זה ואני בטוחה שזו לצערי הרב דוגמא של מה שהממונות שלא מגובות בעצם יכולות ליפול לתוך המערכת.

עאידה תומא סלימאן: אחת הבעיות של מערכות התקשורת, זה שחלק גדול מהן הוא עסק פרטי ואין עליו פיקוח כמו שצריך, שיגבה את הממונות במילוי התפקיד שלהן, והן נתונות לחסדי הבוס והן נתונות לחסדי ראש המערכת או הטלנט, המאד מפורסם שאף אחד לא רוצה לוותר עליו בגלל שמישהי אמרה משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת לשמוע את המקרה הזה, אבל חלק מהדיון שלנו הוא על מנת שלא יהיו מצבים כאלה, שבעצם הממונה עצמה תהפוך לקורבן של המערכת.

<שוש ז'בס: ובעצם זה מה שקרה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<שוש ז'בס: ואני צריכה היום להתמודד עם בתי משפט.

עאידה תומא סלימאן: אולי כדאי שאנחנו נשב ונדבר על המקרה הספציפי.

<שוש ז'בס: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ליאת קליין, יועצת משפטית של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

<אלינור דוידוב: סליחה, אני מתא העיתונאיות וחשבתי שאנחנו נוכל להוסיף עוד משהו לפני כן.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך מיד.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאיגוד מרכזי הסיוע היה חלק מפיתוח הקוד האתי.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מעריכה את העשייה שנעשתה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה איפה אנחנו עומדות היום בנושא הזה.

<ליאת קליין: אוקיי, אז קודם כל תודה ותודה על הדיון.

<ליאת קליין: כמו שהתחלת וכמו שציינת, אז הטרדה מינית בעבודה מתרחשת בכל מקום, גם בעולם התקשורת והעשייה סביב הקוד בעצם תפסה את עולם התקשורת גם בשני הכובעים של העולם הזה, גם כגוף שמייצר תקשורת וזה באמת כל נושא הסיקור, שהוא לא רק סיקור, אלא גם כל הנושא של כתבות תוכן ותכניות ריאליטי וכל מה שקשור בתפקיד של התקשורת כמייצרת תוכן ובעבודה המקצועית שלה.

<ליאת קליין: אבל תקשורת היא גם מקום עבודה כמו כל מקום עבודה אחר וכל הדיון של ההטרדה המינית במקום העבודה הוא חלק משיח של הטרדות מיניות במקומות עבודה.

<ליאת קליין: מה מיוחד בעולם התקשרות?

<ליאת קליין: אפשר גם לדבר על המבנה הארגוני שלו וגם הסיבה שבאמת החלק של ההטרדה מינית בתוך מקום העבודה תפס חלק מתוך הקוד עצמו, גם אם לא החלק המרכזי, כי באמת עיקרו של הקוד נועד להתמודד עם האופן שבו עולם התקשורת מייצר תקשורת שנוגעת לאלימות מינית ולמופעים מיניים.

<ליאת קליין: חלק מהדברים שנאמרו פה באמת על ממונות ועל התרעה ועל הקשיים המיוחדים והצורך בממונות חיצוניות, זה חלק משיח הרבה יותר רחב של החוק למניעת הטרדה מינית במבט של 17 שנה אחרי שהוא נחקק, מה עשינו ומה עוד צריך לתקן.

<ליאת קליין: נושאים של הכשרה של ממונות, של מה הממונה תעבור בדרך.

<ליאת קליין: השאלות האלה אם צריכה להיות ממונה חיצונית – כן או לא – כשזו הייתה ועדה במשרד ראש הממשלה, שדנו בדבר הזה, זה היה מאד מורכב.

<ליאת קליין: השאלות האלה עלו לאורך כל הדרך, אבל זה דברים שצריך לתקן ברמת החוק.

<ליאת קליין: אני כן יכולה לומר בנקודה הזאת של התקשורת כמקום עבודה, שכן אולי אנחנו היינו מצפות מכלב השמירה של הדמוקרטיה שבאמת יהיה גוף מתקדם גם בנושא הזה, של איך הוא פועל בתוך הבית פנימה, עם התמודדות עם החוק למניעת הטרדה מינית ולא לשמור במקומות שכבר יש את ההטעמה של אותם כללים מינימאליים שהחוק קובע אותם, שיהיו יותר מזה ויאמצו קודים ורף קצת יותר מתקדם ברמה הזאת, כגוף שבאמת שם על דגלו לקדם את הנושאים של הדמוקרטיה הישראלית.

<ליאת קליין: ולכן יש היום קודים מתקדמים גם במקומות אחרים, יש איזה שהוא קוד וולונטרי שאולי יפעת מהאיגוד תוכל להציג, למקומות עבודה שכן אולי נכון שגופי התקשורת יאמצו ויטמיעו אותו.

<ליאת קליין: חלק מהרעיונות המתקדמים האלה נמצאים כבר באותו קודם שאותו ייצרנו, שקשור גם לתוכן.

<ליאת קליין: למשל על כל מיני מורכבויות שלא קשורות נגיד לאתרי חדשות, אלא באמת לתכניות ריאליטי, שמהווים שם כל מיני סוגים של יחסי כפיפות ומרות, או כל מיני התייחסויות שונות בתוך עולם התקשורת.

<ליאת קליין: אני כן חושבת שנכון שהגוף הזה יאמץ גם את הקודים ברמה הזאת, ובמובן הזה אני כן חושבת שהקריאה לפנות לראש הממשלה ואל משרד התקשורת, שיפנה ויאמץ את הדבר הזה בקריאה פוזיטיבית, היא בוודאי נכונה, מתוך הנגזרת באמת שהתקשורת היא גם עולם מיוחד במבנה הארגוני שלו וזה באמת עולם - - -

עליזה לביא: זה היה הרעיון של הקוד האתי.

עליזה לביא: הרי למה באנו ואמרנו בואו נקדם אותו?

עליזה לביא: מועצת העיתונות לא תטפל בזה ואנחנו שוב רואות את זה - - -

עאידה תומא סלימאן: ברור שאנחנו - - -

<קריאה: מועצת העיתונות אימצה את הקוד הזה?

עליזה לביא: היא אימצה, אני אומרת, היא אימצה.

עליזה לביא: לאמץ זה נהדר, אבל אני אומרת שאנחנו לא ראינו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהקוד הזה, כפי שאמרת עורכת הדין ליאת קליין, הוא מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אני קראתי אותו, הוא מצוין בכל מה שקשור במיוחד בסיקור תקשורתי וגם כן ביחסים בכל מיני תכניות שיש בהן ערבוב של היחס בין המשתתפים, אבל חלק ניכר שצריך לפתח אותו קשור ביחסי העבודה בתוך המערכת - - -

<ליאת קליין: זה נכון לכל שוק העבודה.

עאידה תומא סלימאן: ברור, ברור.

<ליאת קליין: כל מקום צריך להטמיע את זה, עם מורכבות מיוחדת.

<ליאת קליין: אני חושבת, ואני רק אוסיף משפט אחד, שמה שאנחנו רואים פה וזה מאד יפה, זה התעוררות של תא העיתונאיות וזה חלק מאותו מבנה של תעשייה שהיא יחסית סגורה, שמשהו כזה יכול לקום.

<ליאת קליין: זה משהו שגם ראינו למשל עם פורום תקנה שהוקם, וצריך לתת יותר גושפנקה לכלים וגופים מהסוג הזה - - -

עליזה לביא: אבל החוק נותן, צריך לקחת את זה.

<ליאת קליין: נכון.

עליזה לביא: כמה גופים קמו?

עליזה לביא: למה הם לא קמו, בואי נשאל את זה.

עליזה לביא: זאת האלה.

<ליאת קליין: אני אומרת שמעבר לרמה החוקית שקיימת היום, שצריך עוד להרחיב אותה בכל מה שקשור לממונות בתוך מקום העבודה, אפשר בתוך תעשיות לדבר על כוח וגושפנקה שנותנים התעוררות לשיח כזה, כי הכלי הפלילי הוא לא תמיד מספיק ואת זה אנחנו רואות, והוא גם לא תמיד - - -

אורלי לוי אבקסיס: גם לא לכל אחת יש, סליחה גברתי יושבת הראש, לא כל אחת גם בנויה להיכנס לתהליך הזה ולשאת ואולי לקחת איתה את הילדים ואת הבעל ואת המשפחה.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה מורכבות וצריך לכבד את רצונה, כי אם אנחנו נחליט במקומה, אז אנחנו נכריח גם את אותן נפגעות ללכת על ההליך הפלילי ואנחנו בעצמנו לוקחות להן את העצמאות, את האוטונומיה.

אורלי לוי אבקסיס: ובמה אנחנו טובות יותר מגברים שפגעו?

אורלי לוי אבקסיס: אולי כן היינו צריכים לשנות בשיח את הנושא הזה, של שיתוף הציבור, ואולי להראות שלא צריך כל כך לפחד.

אורלי לוי אבקסיס: זה באמת משהו שצריך להטמיע אותו גם באמצעי התקשורת, אבל גם בשיחות אפילו בתא הפרטי ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: להתחיל מהילדים, לא סתם הדברים שמתחילים אצל הילדים, ושם אני חושבת אתה קובע את אישיות של הבן אדם, אבל אתה גם מסביר לו מה נכון ומה לא נכון, וזה כבר בא - - - אצל הילדים/ילדות, שהם הנפגעים העיקריים, אחר כך זה מגיע למקומות עבודה וכדומה, אבל הדפוס הקורבני אולי מתחיל מהגיל הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן אם נחזק שם, נדע שבהמשך הילדים האלה יגדלו להיות גם לוחמניים וגם ידעו לעצור בזמן ואם גם משהו לא נעצר ברגע שהם אומרים אני לא מעוניינת או לא מעוניין, אז הם גם יידעו מה הכלים שעומדים בפניהם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי לוי, אני מסכימה איתך, אבל אנחנו גם צריכים לדעת שלא צריך רק לחכות עד שיצמח לנו דור.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן.

עאידה תומא סלימאן: מה שרציתי להדגיש, גם ההתנהגות שלנו, כאנשים ונשים בוגרים הנמצאים במקומות רגישים, נציגי ציבור או מנהלי מערכות שבעצם מתוות את קו המחשבה בציבור, אמורים להיות עם עמדות יותר ברורות.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב בשבוע שעבר ראיתי הרבה אנשים מכובדים מתחמקים מהאחריות הזו, מתחמקים מלגעת בנושא הזה, כדי לא להיכנס לכל מיני שיקולים, או בגלל שנכנסו לכל מיני שיקולים פוליטיים ואי אפשר להתנער מהאחריות הזו ואי אפשר לא להבין שצריך להשקיע בילדים, אבל גם צריך להשקיע ולהרתיע את המבוגרים.

עאידה תומא סלימאן: כנראה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת גברת אלינור דוידוב, מתא העיתונאיות את רשות הדיבור.

<אלינור דוידוב: אני קודם כל מאד שמחה להיות פה היום.

<אלינור דוידוב: אני מאד מצטערת לראות שאין כאן מספיק נציגים של אמצעי התקשורת.

<אלינור דוידוב: אני כאן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שלפי הרשימה שלי כן נמצאים נציגים, לא הנציגים שאני רציתי לראות.

עאידה תומא סלימאן: כל אחד ואחת כמובן אנחנו שמחים שמשתתפים, אבל כמובן שרציתי לראות את ראשי המערכות, את הבעלים של אמצעי התקשורת, שאני חושבת שההיעדרות שלהם מהדיון הזה היא כשלעצמה אמירה שאי אפשר להתכחש לה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<אלינור דוידוב: נכון.

<אלינור דוידוב: אז אני מתחילה מהדבר הזה כי אני נמצאת כאן לא בתור נציגה של חדשות 10, אלא בתור נציגה של תא העיתונאיות ושל ארגון העיתונאים ואני רוצה להתייחס לשני דברים שנאמרו כאן.

<אלינור דוידוב: אחד זה לגבי עניין הממונות שאנחנו מנסות יחד לחשוב מה אפשר לעשות עם המעמד הבעייתי שלהן.

עאידה תומא סלימאן: לפי ידיעתך, יש ממונות בכל אמצעי התקשורת שחוק מחייב?

<אלינור דוידוב: אני מעריכה שבכל כלי התקשורת יש ממונה, אבל זו ממונה רשמית, זו ממונה על הדף.

<אלינור דוידוב: אני לא בטוחה שבכל המערכות יודעים מי הממונה.

<אלינור דוידוב: אני לא בטוחה שבכל המערכות, גם אחרי שיודעים, נעים לכל הנשים או הגברים שנפגעים להגיע לממונה הזאת.

<אלינור דוידוב: זו עוד בעיה, כי השאלה, כמו שהדס אמרה, מי זאת.

<אלינור דוידוב: האם היא מי שנחשבת חלק מההנהלה ואז את חושפת את עצמך בפניה, או האם היא מישהי שכולן מרגישות נוח לגשת אליה.

<אלינור דוידוב: אז א' מי זאת, האם כולם יודעים מי זאת ומה היא עושה, מלבד לשבת במשרד שלה ושהדלת תהיה פתוחה.

<אלינור דוידוב: ממונה אקטיבית אמורה לרענן את החוק בפני כל החברה.

<אלינור דוידוב: ממונה אקטיבית אמורה לידע את כל העובדים שהיא נמצאת שם וכן הלאה.

<אלינור דוידוב: הדבר הזה לא קורה באמצעי התקשורת ואני חושבת שבהמשך למכתב שעליזה ציינה שהיא רוצה לשלוח, אני חושבת שראוי גם לציין את הדבר הזה.

<אלינור דוידוב: כלי התקשורת צריכים לדאוג שהממונות שלהם הן ממונות שנוח לגשת אליהן ושהן אקטיביות ועושות את הדברים בצורה ברורה ומעודדות - - -

עליזה לביא: אני רק רוצה לחדד.

עליזה לביא: כלומר אתן אומרות, מה שאני שומעת בעצם, גם את הדס וגם אותך, שהממונות באמצעי התקשורת סובלות פעמיים – פעם אחת כי הן ממונות ופעם שנייה כי הן ממונות באמצעי התקשורת?

<אלינור דוידוב: אני לא חושבת, לא.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא.

עליזה לביא: את זה אני יודעת והקדשנו לזה דיונים ועוד נקדיש והכשרות, ואני ממאמינה שיושבת ראש הוועדה מבינה והיא עוד תמשיך להוביל את הנושא הזה.

עליזה לביא: מה שאני שומעת אצלכן זה קולות נוספים.

עליזה לביא: נכון?

<אלינור דוידוב: אני אומרת כזה דבר, אני אומרת שאלף צריך, ואני גם לא יכולה לייצג כאן את כל כלי התקשורת - - -

עליזה לביא: אני מדברת על הנרטיב שעולה, לא לייצג.

עליזה לביא: אני שומעת והקשבתי קשב רב לכל מה שאמרה קודמתך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכבר קיבלנו תשובה.

<אלינור דוידוב: אני לא חושבת שהממונות סובלות באמצעי התקשורת.

<אלינור דוידוב: אני חושבת שאלה שממונות צריכות להיות כאלה שנוח לכולם לגשת אליהן.

<אלינור דוידוב: זו הכוונה שלי.

אורלי לוי אבקסיס: מה הם הקריטריונים לבחירת הממונה?

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה, אולי נקבל תשובה.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אנחנו תיכף נשמע מהיועצת המשפטית של הוועדה מה החוק אומר במינוי ממונות וגם כן מה ההצעות הקיימות לתיקון המצב.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<אלינור דוידוב: אז אני רוצה לדבר על שני דברים פרקטיים.

<אלינור דוידוב: אחד, כיוון שאני יושבת בהנהלת ארגון העיתונאים, בארגון העיתונאים מבקשים בהסכמים הקיבוציים שנחתמים לאט לאט, ברוב אמצעי התקשורת, בערוץ 10 נחתם הסכם כזה, בהרבה מאמצעי התקשורת עומדים להיחתם הסכמים כאלה, שלוועד במקום העבודה תהיה זכות וטו על מי הממונה וגם אם לא להגדיר את זה כזכות וטו, אלא כאפשרות להציע ולקבל ולהחליט ולקבוע.

עאידה תומא סלימאן: להיות מעורבים בהחלטה.

<אלינור דוידוב: להיות מעורבים בהחלטה של מי הממונה.

<אלינור דוידוב: אז זו אופציה אחת.

<אלינור דוידוב: דבר נוסף, השבוע גם נשלח מכתב על ידי ארגון העיתונאים.

<אלינור דוידוב: השם שלי ומספר הטלפון שלי הופיעו שם, כדי שנשים או גברים שרוצים לפנות למישהו שהוא חיצוני למערכת התקשורת שלהם, יוכלו גם לפנות דרך ארגון העיתונאים.

<אלינור דוידוב: כמובן שאפשר לפנות גם דרך תא העיתונאיות ואת המקרה הקודם שפנו דרך התא אנחנו כולנו מכירות.

<אלינור דוידוב: אפרופו המקרה הקודם של עמנואל רוזן, אני רוצה להזכיר אותו כאן כאיזה שהוא קו פרשת מים שבעקבותיו השיח הזה התחיל להתגלגל בצורה מאד מאד רצינית והקוד שנוסח.

<אלינור דוידוב: וכשאני מגיעה לקוד אני חייבת לעשות כאן איזו שהיא הבחנה שאני חושבת שטיפה היטשטשה בדברים של ליאת, שיחד איתה עשינו את הקוד ועם המכון.

<אלינור דוידוב: אני רק רוצה להבחין בין שני דברים שונים.

<אלינור דוידוב: אחד זה הזכייניות והתכניות שמשודרות על ידי הזכיינים והשני זה חברות החדשות.

<אלינור דוידוב: אם אנחנו רוצים לעשות דיון עקרוני, אז כמובן שנדבר גם על תכניות הריאליטי ועל כל הדברים האחרים; אבל אם אנחנו רוצות להיות פרקטיות, זה ייקח הרבה מאד זמן וזה יהיה מאד קשה להטמיע איזה שהם ערכים שבאמת הזכיינים יהיו מוכנים ללכת איתם.

<אלינור דוידוב: הם עובדים על רייטניג וזו גם המגבלה שלהם.

עליזה לביא: כן, אבל את לא זוכרת - - -

<אלינור דוידוב: ואין שום סיבה שזה לא יהיה אפשרי.

עליזה לביא: את לא זוכרת שהייתה גם בעיה עם חברות ההפקה, שהם אמרו זה חברות ההפקה ואנחנו לא - - -

<אלינור דוידוב: גם בכנס שהיה עם המכון כולם הנהנו ואמרו כן, הקוד הוא נהדר, ועדיין לא ראינו אף זכיינית שאימצה את זה בצורה ברורה.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, אני חושבת שאנחנו בתא כולנו.

עאידה תומא סלימאן: כולנו רוצות לעשות את השינוי.

עאידה תומא סלימאן: מה שאני שומעת פה זה העניין של מה אפשר מחר בבוקר לעשות ועל מה צריך לעבוד לטווח הארוך.

<אלינור דוידוב: נכון.

<אלינור דוידוב: כיוון שאני עובדת בחברת החדשות של חדשות 10, אני חושבת שזה יהיה מקום יותר קל להתחיל בו את העבודה, מהסיבה הפשוטה שאלף עיתונאים רואים כחובה את העניינים האתיים לעסוק בהם, ואני חושבת שאם חברות החדשות, בעקבות NRG יאמצו את הקוד ואת הקוד שמתייחס לא לזכייניות, אלא לתוכן, אז זה דבר חשוב.

<אלינור דוידוב: לגבי הממונות כבר אמרתי.

<אלינור דוידוב: זה לגבי פנימה, לתוך המערכות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין יעל גויסקי מלה"ב – לשכת ארגוני עצמאים ועסקים קטנים.

<יעל גויסקי: נכון, להב זה לשכת הארגונים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת שלוש דקות מקסימום.

<יעל גויסקי: פחות.

<יעל גויסקי: להב מאגדת מספר ארגונים, בין היתר את שח"ם – ארגון השחקנים, ארגון אמ"י, את אק"ט - איגוד עובדי הטלוויזיה והקולנוע ואת איגוד התסריטאים והבמאים.

<יעל גויסקי: כל אלה חברים בתוך להב.

<יעל גויסקי: אני רוצה לדבר על מה שקורה בתוך עולם התקשורת.

<יעל גויסקי: עולם התקשורת הוא עולם שמורכב מיחסי עבודה קצת שונים וזה האפיון שלו.

<יעל גויסקי: הוא מורכב מהרבה פרילנסריות, חלקם פרילנסרים.

<יעל גויסקי: לצורך הדיון הזה נדבר על הפרילנסריות, שלמעשה החוק למניעת הטרדה מינית לא מגן עליהן כרגע, כי אין יחסי עבודה.

<יעל גויסקי: ואז שחקניות, מאפרות, כל העולם הזה – זה עוסקים מורשים.

עליזה לביא: פרוץ.

<יעל גויסקי: ולכן אנחנו בלהב, ואמנם מה שאני הולכת להביא לכם פה לוועדה מדבר על כלל הפרילנסריות, שעוד פעם, זה יצור מאד מוזר מבחינת העצמאים והעצמאיות, כי כאן לפעמים עיקר העבודה זה אצל מזמין עבודה אחד, להבדיל למשל מפרילנסר שיכול לעבוד עם מיליון.

<יעל גויסקי: פה זה עם ערוץ 2 או עם איזו הפקה או סדרת טלוויזיה, זה מזמין אחד.

<יעל גויסקי: יש לנו הצעת חוק לתקן את החוק להטרדה מינית.

<יעל גויסקי: ההצעה היא לא מושלמת, אני כבר אומרת כעורכת דין, אבל היא משהו להתחלה.

<יעל גויסקי: אני אשמח מאד בשם להב ויש לי כאן העתקים, להעביר לחברי הוועדה, שאתם תקדמו את התיקון הזה בעבור השוק הספציפי הזה, כי זה שוק התקשורת.

<יעל גויסקי: כי העיתונאיות זה סיפור אחד, אבל השוק הוא הרבה יותר רחב.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק דיברנו אני וחברת הכנסת מיכל רוזין, השבוע עלתה השיטה ואני אתן לה לדבר על זה, בשבוע שעבר - - -

מיכל רוזין: שבוע שעבר.

מיכל רוזין: הזמן חולף פה מהר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, כן.

עאידה תומא סלימאן: השתתפנו בזה בעניין עולם הקולנוע.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: כן, אני רוצה לציין שעוד בכנסת הקודמת פניתי לשרת התרבות, היא לא הספיקה להרים את הכפפה.

מיכל רוזין: שרת התרבות הנוכחית, מירי רגב, הרימה את הכפפה הזאת בשיא הרצינות.

מיכל רוזין: ברור לנו שזה עולם שבהחלט שונה מחברת החדשות שזה עובדים קבועים ויש היררכיה ברורה וזה כמו מפעל וכמו כל בית עסק.

מיכל רוזין: לעומת זאת כן, הבעיה קשה מאד בהפקות, בסטים, בקולנוע, בטלוויזיה.

מיכל רוזין: אנחנו מכירים אותה.

מיכל רוזין: רוב העובדים הם פרילנסרים.

מיכל רוזין: ההטרדות לא מגיעות רק מההיררכיה של בוס ומי שמתחתיו.

מיכל רוזין: יש פה טאלנטים שבאים ובעצם הם לא המעסיקים ומרשים לעצמם כמובן לפגוע בכל מיני פרילנסריות, שמחר בבוקר הם פשוט אומרים לה אל תגיעי היום, אם היא תעיז להגיד משהו.

מיכל רוזין: אם היא תגיד בכלל.

מיכל רוזין: אין לה חוזה עבודה, אין לה יכולת בעצם לפעול מול שום דבר.

מיכל רוזין: בוודאי שלא בכל סט יש ממונה.

מיכל רוזין: היא לא יודעת למי לפנות.

מיכל רוזין: איגוד מרכזי הסיוע ביחד עם משרד התרבות מקדם את כל העניין הזה, עובדים על אמנה מול כל ארגוני המפיקים, הבמאים, איגודי העורכים וכדומה, וסליחה אם לא הזכרתי חלק גדול מהאנשים, מהקבוצות.

מיכל רוזין: זה לא פשוט.

מיכל רוזין: התגובה הראשונית היא – אצלנו אין דברים כאלה.

מיכל רוזין: זה לא קיים.

מיכל רוזין: לא צריכים את זה אצלנו.

מיכל רוזין: בכלל אתם מפריעות לנו לרומנטיקה ולאווירת החברותה והסחבקיות והמילואים ואצלנו יוצאים בערב לשתות ולעשן משהו והכל בסבבה ובכיף.

מיכל רוזין: אל תשוו אותנו למפעל ולבית עסק.

מיכל רוזין: אנחנו נשים לזה סוף, וככה נקרא גם הכנס שאותו יזם איגוד מרכזי הסיוע.

מיכל רוזין: אנחנו הגענו לשם ובצורה חד משמעית השרה אמרה – אם זה לא ילך בדרך של אמנה והסכמים עם כל האיגודים – זה ילך בדרך של סנקציות כלכליות, הגבלות וחלק מהתנאי לקבל תמיכות וכדומה.

מיכל רוזין: אנחנו מתקדמים עם העניין הזה.

מיכל רוזין: אין לנו ספק שזו בעיה קשה.

מיכל רוזין: לכן קפצתי כשאת דיברת על חברת החדשות.

מיכל רוזין: זה נכון ששם יש מה לעשות.

מיכל רוזין: דרך אגב, אני גם יודעת על הכשרות שנעשו לעובדים, לא רק עובדי החדשות, גם קשת, רשת וכדומה.

מיכל רוזין: עדיין, התחום כל כך פרוץ ואנחנו יודעים שהרוב עובד דרך ההפקות החיצוניות והרוב דרך פרילנסרים, ואין מה לעשות, צריך לנקות את כל המקומות וליצור סביבת עבודה בטוחה ללא אלימות מינית.

מיכל רוזין: תודה.

עליזה לביא: מזה הפחד שם.

עליזה לביא: הפחד להתלונן.

מיכל רוזין: בסדר, אז אנחנו נביא את מלמעלה, מה לעשות?

מיכל רוזין: אם זה לא בא מלמטה, זה יבוא מלמטה ומלמעלה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין אביטל און-שחר, סגנית היועץ המשפטי וממונה על הטרדה מינית בשידורי קשת, בבקשה.

<אביטל און שחר: שלום לכולם.

<אביטל און שחר: - - - חברתי דיברה מתא העיתונאיות.

<אביטל און שחר: נעים מאד.

<אביטל און שחר: אני עובדת בקשת.

<אביטל און שחר: אני נמצאת בעמדה ניהולית, כפופה לסמנכ"ל, כך גם חברתי הממונה הנוספת.

<אביטל און שחר: אנחנו בשידורי קשת יש לנו כ-320 עובדים ישירים של קשת, לא פרילנסרים.

<אביטל און שחר: אנחנו שתי ממונות בגלל גודל הארגון.

<אביטל און שחר: אנחנו מעבירות הדרכות הן בדצמבר והן ביוני.

<אביטל און שחר: במסגרת העבודה שלנו אנחנו לוקחות את זה מאד ברצינות - - -

מיכל רוזין: עברתן הכשרה, נכון?

מיכל רוזין: של מרכזי הסיוע?

<אביטל און שחר: עברנו הכשרה ואנחנו נמצאות, לצערי היא לא נמצאת פה, אבל עם ליאת אני נמצאת בקשר רציף.

<אביטל און שחר: אני חייבת לחלוק על הדברים שנאמרו, כי מאז הדיון האחרון שנעשה כאן, שהייתי נוכחת בו בעניין של עמנואל רוזן לפני כשנתיים, נעשו הרבה מאד פעולות, לפחות אצלנו בתוך הארגון.

<אביטל און שחר: הפעילויות האלה כוללות גם הדרכות, הדרכות שהן מופרדות דרך אגב, למנהלים ולעובדים, כי זה ממש לא אותה מטרייה.

<אביטל און שחר: לגבי היכולת ה - - - שלנו, כמו שאתם מבינים אצלנו בכל מקרה הממונות הן, וקשה לי קצת להעיד על עצמי, אבל אני יכולה להגיד לכם שלממונות יש say בארגון.

<אביטל און שחר: כלומר, מנהלת משאבי אנוש של קשת ממונה על העובדים ואני כיועצת משפטית בקשת, גם כן חילקנו את העבודה בינינו, כי יש אנשים שיותר יהיה להם נעים ונוח לפנות אלי או לרווית, כל אחת לפי תחום הפעילות שלה; וגם כן אנחנו לא נשים שמאד קל להגיד לנו מה לעשות או איך לעשות וכמה לעשות, במיוחד כשיש לנו חובה על פי חוק.

<אביטל און שחר: אנחנו צריכים לזכור שממונות למניעת הטרדה מינית פועלות בהתאם לאיזה שהוא חוק מסוים.

<אביטל און שחר: אני רוצה להאמין שנשים שלוקחות על עצמן את התפקיד הזה, מבינות את זה.

<אביטל און שחר: אנחנו מאד פתוחים.

<אביטל און שחר: אנחנו מבינים ש - - -

<קריאה: אין בעיה.

<קריאה: השאלה אם הבוס שלהן מבין.

<אביטל און שחר: אני לא יודעת.

<אביטל און שחר: לי יש בוס אחד ואני יודעת שהוא מבין.

<אביטל און שחר: אני עובדת במקום אחד, אני לא יודעת, את מכירה אולי.

עאידה תומא סלימאן: את טיפלת בתלונות?

<אביטל און שחר: אני חייבת להודות שכן.

עליזה לביא: למה חייבת להודות?

מיכל רוזין: כשיש תלונות זה אומר שאת עשית עבודה טובה, לא הפוך.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לשאול?

עאידה תומא סלימאן: בכמה תלונות כאלה טיפלת ובאופן כללי לאן זה הוביל?

<אביטל און שחר: היו תלונות.

<אביטל און שחר: דרך אגב גם ננקטו סנקציות ומי שמכיר את החוק גם יודע שיש חובה של X ימים, כך שאתה צריך לתת חוות דעת.

עאידה תומא סלימאן: ברור, ברור.

<אביטל און שחר: אני באופן אישי מייצגת ארגון ואני לא מעוניינת לפתוח את כל מה שבוצע אצלי בארגון מטבע הדברים.

עאידה תומא סלימאן: דווקא זו צריכה להיות עדות טובה על הארגון שלך ולאו דווקא לחסוך מאיתנו את המידע.

עאידה תומא סלימאן: כי ברגע שאת אומרת שהארגון אכן מטפל בתלונות, זה דבר טוב.

עליזה לביא: נכון.

<אביטל און שחר: אז קודם כל נעשו.

<אביטל און שחר: אני באופן אישי טיפלתי בתלונות ואני יכולה להגיד לכם שגם ננקטו סנקציות.

<אביטל און שחר: אני חייבת רק להגיד שאנחנו לא נמצאים באוטופיה ואנחנו מבינים, לדוגמא בעניין של ההפקות, יש לנו נוהל שפיתחנו להפקות שיש לנו קוד אתי, שלפני שיוצאים לקיק-אוף של הפקה, האנשים מהמחלקה המשפטית של קשת נפגשים עם צוות ההפקה, ופרק מסוים בתוך זה מוקדש גם כן לעניין ההטרדה המינית.

עליזה לביא: תראי, הרגישות שלכם התפתחה, אני מזכירה לך, במיוחד אחרי האירוע של האח הגדול.

עליזה לביא: אני זוכרת שהיית חברת מועצת הרשות השנייה אז, אני זוכרת בדיוק.

עליזה לביא: אז בואי, העדות שלך מאד חשובה דווקא נוכח הדברים הקשים ששמענו - - -

מיכל רוזין: יש ברכה לעמלנו.

עליזה לביא: בדיוק.

עליזה לביא: ממונות שנמצאות בארגונים אחרים ופחות - - - (היו"ר עליזה לביא)

<אביטל און שחר: לוועדה הזאת שבאמת המודעות והפעילות נעשתה באמת אחרי הדיון.

<אביטל און שחר: העלייה בפעילות נעשתה אחרי הדיון שהיה פה על עמנואל רוזן.

עליזה לביא: נכון, נכון, הנושא עלה.

<אביטל און שחר: כלומר, העובדה שלקחנו את זה על עצמנו היא הרבה בזכות אותה ישיבה ודרך אגב - - -

עליזה לביא: נכון.

עליזה לביא: אז למה קשת למשל לא יוצאת ואומרת אנחנו מאמצים את הקוד האתי עד עכשיו?

עליזה לביא: תאמצו את הקוד האתי.

עליזה לביא: תובילו.

<אביטל און שחר: נכון, נכון, את הרמת לי להנחתה.

<אביטל און שחר: בתור ממונה אני לא שמעתי על הקוד הזה.

עליזה לביא: אתם הייתם שותפים, מה זאת אומרת?

עליזה לביא: טלי גורן הייתה בישיבה, עד כמה שאני זוכרת.

עליזה לביא: נכון או לא נכון?

<אביטל און שחר: אז הייתה ישיבה - - -

עליזה לביא: אם את, הממונה בקשת לא יודעת על הקוד האתי שפותח כאן - - -

<אביטל און שחר: בישיבה אחת.

<קריאה: והיה עוד דיון במכון הישראלי לדמוקרטיה.

עליזה לביא: נכון, היה והעברנו את הטיוטא בין כולם.

<אביטל און שחר: אבל מה התפתח מאז אותו דיון?

<אביטל און שחר: והאם הוא עבר קוד אתי?

<אביטל און שחר: בסופו של דבר צריכים יכולים הרבה מאד דיונים.

<אביטל און שחר: אתם יודעים, גם בכנסת הזאת מתקיימים הרבה מאד דיונים.

<אביטל און שחר: מה מתקיים - - -

עליזה לביא: הנה, אומרת לי מנהלת הוועדה שסיוון כרמון, השיא מנהלת רגולציה בשידורי קשת - - -

<אביטל און שחר: סיוון כרמון לא עובדת - - -

עליזה לביא: היא הייתה.

עליזה לביא: לא משנה, אבל אין אצלכם סנכרון והעברה של חומרים?

<אביטל און שחר: אבל איפה הקוד?

<אביטל און שחר: חברה', היו דיונים.

עליזה לביא: שלחנו לכולם.

<אביטל און שחר: אוקיי, אני - - -

עליזה לביא: יושבת לידך ד"ר תהילה אלטשולר מהמכון הישראלי לדמוקרטיה, שלקחה את האחריות - - -

<קריאה: אני מתחייבת בזאת לשלוח לך את הקוד היום בצהריים.

עליזה לביא: האם אנחנו יכולות לשמוע שקשת מאמצת את הקוד האתי?

<אביטל און שחר: חברה', אני לא היחידה כאן באולם שלא קיבלה, בואו.

עליזה לביא: אוקיי.

עליזה לביא: אז - - -

<אביטל און שחר: אז יש באופן העברת הקוד איזו שהיא בעיה.

<אביטל און שחר: אם אני לא היחידה שלא קיבלתי, אז אני מוכנה לקחת אותו ולקרוא אותו.

עליזה לביא: אוקיי, אז הנה, זאת בשורה.

<אביטל און שחר: ובהחלט לפעול בעניין הזה.

עליזה לביא: אוקיי.

<אביטל און שחר: כן, אבל אנחנו הממונות, כלומר, המרכז לסיוע וליאת נמצאת איתי בקשר רציף, כשהיא רוצה היא מרימה טלפון.

<אביטל און שחר: כלומר, אז את זה - - -

עליזה לביא: אוקיי, אז אני חושבת שאנחנו ננצל את הבמה הזאת ואנחנו נודיע שוב, והדיון הזה הוא דיון משודר.

עליזה לביא: יש קוד אתי שפיתחנו במשותף.

עליזה לביא: הקוד הזה קיים קרוב לשנה וחצי ואנחנו גם נשלח עוד פעם.

עליזה לביא: ד"ר תהילה אלטשולר, אני מציעה שנשלח בשנית לכל המערכות את הקוד האתי, נבקש הלימות של קוד אתי.

עליזה לביא: אני אשמח מאד.

<תהילה שוורץ אלטשולר: פשוט, כדי לא ייווצר חלילה מצב שהוא מצב מאד נוח לצדדים שלישיים, שאנחנו נתחיל להתווכח אחת עם השנייה, זו עם זה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הקוד האתי מדבר על סיקור עבירות אלימות מינית והדיון כאן מדבר על הטרדות מיניות בתוך ארגוני התקשורת.

עליזה לביא: אמרנו.

<קריאה: לזה יש חוק, לא צריך קוד אתי כבר.

<קריאה: יש חוק.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אז בואו נלך לשם.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני חייבת לתת איזו שהיא אופטימיות, כי הדיון הוא מאד מאד פסימי ואני חייבת לתת כאן איזה שהוא שאפו מאד גדול גם לוועדה הזאת וגם למי שפועל בתחום הזה, כי כן נעשתה דרך.

<תהילה שוורץ אלטשולר: המודעות של גופי התקשורת לעניין הזה, המודעות של חברות ההפקה והחשיפה התקשורתית היום היא לא רק רעה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: יש לה גם צדדים מאד טובים.

<תהילה שוורץ אלטשולר: יש הרבה מאד דברים שכיום עוד מטילים את הפחד ואת המודעות.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני חושבת שכן אצה הדרך.

<תהילה שוורץ אלטשולר: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה רבה.

עליזה לביא: חברת הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה גברתי יושבת הראש.

דב חנין: אני מאד מברך על קיום הדיון החשוב הזה.

דב חנין: אני מצטער שאין כאן יותר חברי כנסת, כיוון שלדעתי מקרים קשים כמו אלה שפורסמו בתקופה האחרונה, חייבים ליצור שינוי נורמטיבי ואני לא בטוח שאנחנו כבר במקום הזה.

דב חנין: לכאורה עולם התקשורת אמור להיות במצב יותר מתקדם מאשר מקומות אחרים.

דב חנין: קודם כל עולם התקשורת הוא עולם שקוף, אנחנו אמורים לחשוב שהוא עולם שקוף.

דב חנין: בעולם התקשורת נמצאים נשים ואנשים שהם מודעים לזכויותיהם, כך אנחנו רוצים לחשוב, אבל מה שהתפרסם בתקופה האחרונה, ואני באמת לא הולך לדבר על המקרה הקונקרטי, אלא על איזה שהוא משהו מאד מטריד שמלווה אותי מאז הפרסומים האלה.

דב חנין: תמונה של אירועים קשים, שכנראה היה רצף של אירועים קשים כאלה בתוך גוף תקשורת משמעותי.

דב חנין: הרבה אנשים היו עדים לאירועים האלה ובכל זאת זה התפרסם ויצא החוצה, וגם הוביל לאפקט ציבורי בסופו של דבר, כמעט במקרה.

דב חנין: זאת אומרת הייתה כנראה - ככה זה נדמה לנו - אישה אמיצה שהחליטה לכתוב ובעקבותיה עוד נשים אמיצות כתבו וכך, בעצם דבר שאמור היה להישאר אולי ואולי הוא גם קורה במקומות אחרים ואולי אנחנו לא יודעים על דברים שקורים במקומות אחרים, בתוך גוף תקשורת, שלכאורה אמור להיות אולי הגוף האחרון שבו דברים כאלה קורים.

דב חנין: משהו מאד מאד מטריד.

דב חנין: איזו שהיא מן תחושה מאד חמוצה וקשה מלווה אותי מאז פרסום הפרשה הזאת.

<הדס שטייף: זה התפרץ במלוא כוחו בפרשת עמנואל רוזן, שעד אז - - -

עליזה לביא: נכון.

דב חנין: אז אני אומר, והנה שוב, אחרי שאולי חשבנו לרגע שפורסמה פרשה כמו הפרשה ההיא וחל שינוי רוחבי וכדומה, פה אנחנו רואים דברים שלכאורה קרו אחרי זה ולכאורה קרו פעמים רבות ולכאורה היו הרבה אנשים עדים להם והכל שוב, לכאורה עבר.

דב חנין: אלמלא הייתה אישה אמיצה שכתבה דברים ופרסמה את הדברים, אז לכאורה הדברים האלה לא היו ממשיכים להתרחש ואנחנו לא היינו אפילו ערים לסיפור הזה.

דב חנין: זה מותיר לפחות בי תחושה מאד קשה.

דב חנין: משהו פה לא עובד טוב.

דב חנין: אני לא רוצה להתווכח עם תחושת האופטימיות, הלוואי שהיא נכונה, הלוואי שאנחנו אכן נמצאים בהתקדמות, אבל בכל זאת נדמה לי שיש חצי ריק לכוס הזאת שאנחנו לא יכולים בשום פנים ואופן להתעלם ממנו.

דב חנין: וכשאני מנסה לחשוב ביני לביני למה החצי הריק הזה של הכוס, הוא כל כך משמעותי, אז אני מגיע לכך שכנראה עולם התקשורת דווקא יש בו בעייתיות רצינית מאד, מעבר לשאלה של מקום שלכאורה הוא שקוף וגלוי ונשים וגברים שאמורים להיות יותר ערים לזכויותיהם.

דב חנין: יש פה שאלות של יחסי כוח, שהם כנראה מאד מאד מובנים בתוך עולם התקשורת, מה מקומם של עיתונאים ומה הוא מקומן של עיתונאיות ותחקירניות, לעומת אנשים שהמקום שלהם בתוך המערכת הזאת הוא מאד חזק ומשמעותי.

דב חנין: וככל הנראה התמונה שאנחנו רואים מבטאת תחושה שהיא לא רק תחושה, אלא ככל הנראה היא גם מציאות, של חולשה מאד גדולה.

דב חנין: של עיתונאיות ושל כותבות ושל תחקירניות ושל נשים אחרות שעובדות בתוך המערכת הזאת.

דב חנין: וככל שהדברים האלה נכונים לגבי מערכות תקשורת רגילות, הם עוד יותר חריפים וקיצוניים ביחס לפרילנסריות ולנשים שבכלל לא ברור מה מקומן ומה מעמדן בתוך אותה שרשרת ייצור כוחנית של עולם התקשרות.

דב חנין: לכן גברתי אני מאד מברך על ההצעה שלכן.

דב חנין: גם אם ההצעה לא מושלמת, אני אשמח להצטרף ואולי לנסות לחשוב ביחד איך להשלים אותה, כי חושב שחשוב מאד לקדם הסדר ושינוי כזה, באופן מאד מאד דחוף.

דב חנין: ובאמת, הפנייה שלי אליכן בעוד דבר אחד שמאד מטריד אותי, והוא דווקא קורה עכשיו, אחרי שכבר לכאורה היו פרסומים ולכאורה נעשה שינוי, שאותן נשים, או לפחות אותה אישה שהובילה את הפרסומים האחרונים, נמצאת בתחושה שהיא עדיין מותקפת ונרדפת.

דב חנין: יש פה משהו שהוא ממש הפוך לסדרי העולם הרגילים והתקינים שאנחנו צריכים לקדם אותם.

דב חנין: גם זה נושא שאני מאד אשמח שהוועדה הזאת תלווה אותו בצורה מאד נמרצת.

דב חנין: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה, דב.

עליזה לביא: (היו"ר עאידה תומא סלימאן)

עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת עליזה לביא על זה שהחלפת אותי.

עליזה לביא: בשמחה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין ענת מימון, היועצת המשפטית של הוועדה.

<ענת מימון: אני אעיר כמה הערות, גם בעקבות הדברים שעלו פה וגם בעקבות דיונים שכבר היו לנו בוועדה בעבר בנושא הזה של הטרדות מיניות.

<ענת מימון: קודם כל אני אגיד את המובן מאליו.

<ענת מימון: הטרדה מינית אסורה על פי חוק בין אדם לזולתו, ללא קשר למקום שבו הם נמצאים או ליחסים ביניהם.

<ענת מימון: כלומר, הטרדה מינית כהטרדה מינית, על שלל ההתנהגויות שהחוק מונה, היא אסורה והיא נחשבת עבירה פלילית והיא נחשבת עוולה אזרחית ושוב, אין קשר אם זה נעשה במקום העבודה או לא.

<ענת מימון: המחוקק ראה לנכון, בשל המורכבות ובשל העובדה שאנשים שנמצאים יחד במקום עבודה אולי נמצאים בסיטואציות יותר בעייתיות בשל יחסי המרות או האינטנסיביות שבעבודה, ולכן המחוקק כן צא לנכון לשים זרקור על מעסיקים ולחייב אותם בנקיטת אמצעים מיוחדים.

<ענת מימון: אני אגיד שבמהלך הדיונים בוועדה אנחנו כל הזמן נחשפים לסוגי מעבידים שונים, סוגי מקומות העסקה שונים, שכל אחד מהם באמת מחייב, ואנחנו רואים שהחוק אמנם קבע את הכללים, אבל כל פעם עולה צורך לשים איזה שהוא פוקוס על מקום מסוים ולנסות לראות איך אותו מקום, על מאפייניו המיוחדים, דורש מאיתנו להתאים את החוק ולהפוך אותו ליותר ישים לגביו.

<ענת מימון: אני אתן כדוגמא את הנושא של מוסדות להשכלה גבוהה, שזה משהו שהוועדה מתעסקת בו הרבה כבר תקופה ארוכה, וזה באמת איזה שהוא צורך שעלה מהשטח.

<ענת מימון: הבנו את הייחודיות שיש באותם מוסדות, שבכלל לא היה ברור אם זה נכנס לתחום הזה של מעסיק ולכן לגביהם תיקנו באופן ספציפי תקנה שמאד מאד מרחיבה וקובעת חובות שמתאימים לאותו מקום מסוים.

עאידה תומא סלימאן: וכנראה ענת, אנחנו נצטרך גם כן לחשוב על תקנה מיוחדת בנושא של עולם ההשכלה.

<ענת מימון: בדיוק.

עליזה לביא: הייתי ממליצה על דרך מאד מאד משמעותית אם באמת נאבחן ונאפיין את עולם התקשורת ותהיה תקנה כמו שעשינו עם המוסדות.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד בעניין הדיווח של הממונות, כי בעצם פה אני שומעת שאין למי לדווח ואין מי ששואל.

עליזה לביא: אבל הדוגמא הזאת היא מאד טובה, כי היא נותנת לנו כבר תקדים.

<ענת מימון: נכון.

עליזה לביא: לקח לנו המון זמן עם המוסדות להשכלה גבוהה, ואני מזכירה לך שהתקנות האלה התעכבו שנים ויש פה מודל ואפשר לאמץ את המודל הזה של יחסי הכוחות, כמו שנמצא בתוך עולם ההשכלה הגבוהה, גם לגופי התקשורת על המוסדות השונים, בטח היום בריבוי הקיים.

<ענת מימון: נכון.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אנחנו חייבים לזכור שהאוניברסיטאות דומות מאד לזכייני ערוץ 2 וערוץ 10.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אלה מוסדות מוסדרים כשלעצמם, מוסדות הממונים על ידי כסף ציבור.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הפרשה שאנחנו נחשפנו אליה בשבוע האחרון הייתה פרשה של כלי תקשורת פרטי בתכלית.

<תהילה שוורץ אלטשולר: ככל שהרגולציה בתחום התקשורת תתקדם, יהיו יותר כלי תקשורת כאלה - - -

עליזה לביא: אבל תהילה, סליחה רגע, את עושה בלבול.

עליזה לביא: ההערה שלך נכונה, אבל לא בהקשר הזה, כי באנו ואמרנו שאנחנו מפתחים פה שני דיונים.

עליזה לביא: אחד זה עולם התעסוקה של התקשורת, כי עיקר הנקודות שעלו כאן זה ההגנה על המתלוננות, וזאת הנקודה שאת צודקת.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לביא, אני אתן לך.

<ענת מימון: אני רק אגיד בקצרה, פשוט עלה פה הנושא של מי היא אותה ממונה, מה החוק מחייב ומה התקנות מחייבות לגבי הממונה.

<ענת מימון: החוק עצמו מקבל מסגרת מאד רחבה וכללית, של מעסיק שצריך לנקוט אמצעים סבירים, איזו שהיא חובה לקבוע תקנון וכן לאפשר לקבוע תקנות לפי סוגי מעבידים ומעסיקים, שזה באמת מה שאנחנו רואים, שזה איזה שהוא צורך שכל הזמן עולה.

<ענת מימון: התקנות הן אלה שיותר פורטות את החובות האלה של מעסיק ובאמת אחת החובות המרכזיות זה למנות את האחראי, שכיום כל מה שנאמר זה שככל שיש צורך לפי הגודל והפיזור הגיאוגרפי, צריך למנות יותר מאחראי אחד; ובנוסף צריך שזה יהיה אדם בעל כישורים שמתאים למילוי התפקיד.

<ענת מימון: יש היבטים של ניסיון ומעמד, ככה שבאמת התכוונו לזה שלאותו אדם תהיה היכולת לעמוד בלחצים שהתפקיד הזה מביא עימו.

<ענת מימון: ובנוסף, התקנות אומרות שככל שאפשר שזאת תהיה אישה שתמונה לתפקיד הזה.

<ענת מימון: לגבי המוסדות להשכלה גבוהה, כן קבענו לדוגמא חובת הכשרה, שאנחנו חושבים שזה משהו שנעשה, אבל זה לא משהו שיש חובה לגביו.

<ענת מימון: כן קבענו מעל מספר מסוים את כמות הממונים שצריכים להיות, כן קבענו את החובה להביא את זה לידיעת העובדים והסטודנטים.

<ענת מימון: אלה דברים שצריך לחשוב איך אנחנו מקיימים.

<ענת מימון: הערה אחרונה, אני רק אומרת שצריך אולי לחשוב על איזה שהוא משהו של הגנה על אותו ממונה.

<ענת מימון: אני לא יודעת בהכרח אם אפשר לנתק את היחסים ולהפוך את הממונה למשהו עצמאי לחלוטין, אבל יש לדוגמא את מבקרי הפנים, שיש להם את סעיף ההגנה שניתן לגביהם, ואולי לחשוב גם על איזה שהוא סעיף הגנה כזה שינתן לממונה שחושף ומטפל בהטרדות במקום העבודה זה.

<ענת מימון: זה איזה שהוא משהו שאפשר לחשוב עליו.

מיכל רוזין: בעקבות חושפי שחיתות בכלל.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שצריך להשקיע מחשבה.

<ענת מימון: לא דרך מבקר המדינה, אני אומרת.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה - - -

<תהילה שוורץ אלטשולר: גם למבקר המדינה אין סמכות לגבי גופי תקשורת פרטיים.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הם לא ממומנים - - -

<ענת מימון: אנחנו צריכים לקחת את המודל ולראות איך אנחנו יכולים לייצר איזו שהיא הגנה לאותם ממונים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו קיבלנו עכשיו סקירה של אפשרויות שצריך לפתח אותן, וזאת הייתה המטרה כשביקשתי להתכונן לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שישנם צעדים שצריך לנקוט בהם וכשאני אסכם אני אגיד את זה שוב, אבל אני אומרת את זה עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: חייבים לצאת עם קבוצה מסוימת, כמו שעשינו בנושא של פיתוח צורת הדיווח של המוסדות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצא בסופו של דבר ואני אגיד את זה בסוף גם כן.

עאידה תומא סלימאן: יש צעדים שצריך לחשוב עליהם, חלק מהם שקשורים גם בלנסות לשכנע ולהפיץ ולפנות לשר התקשורת, לראש הממשלה, שייקח על עצמו את האחריות; אבל יש גם כן צעדים חקיקתיים שצריכים לחשוב עליהם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניגש לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד לכם, תתפלאו לשמוע, אני גיליתי תוך כדי כל הסערה שהתקיימה בשבוע שעבר, בכנסת, בבית המחוקקים, איפה שאנחנו יושבים ודנים בנושא הזה, ישנה וקיימת ממונה על יישום חוק ההטרדה, אבל היא לא אחראית על חלק גדול מיושבי המשכן הזה.

עאידה תומא סלימאן: היא לא אחראית על חברי הכנסת ולא על העוזרים והעוזרות.

עאידה תומא סלימאן: כך שיש מעל, בוא נגיד מעל 500 אנשים ונשים שנמצאים במשכן הזה, ואין להם כתובת בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר פעלתי.

עאידה תומא סלימאן: פניתי ליושב ראש הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נשב ונקדם את הנושא של מציאת פתרון לבעיה זו.

<קריאה: פרילנסרים אין רק בתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להירשם לדיון ואני אתן לכל מי שנרשם לדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה עכשיו לזרז את הדיון כי אנחנו צריכים לסיים בשעה 14:00 בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: גברת גנית לב-ארי, ממונה על מעמד האישה ברשות השידור, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אחריה עורכת הדין הדס אגמון ממשרד המשפטים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<גנית לב-ארי: קודם כל תודה על הדיון החשוב ועל הפעילות החשובה גם שלך וגם של חברת הכנסת עליזה לביא בוועדה בכנסת הקודמת.

<גנית לב-ארי: קודם כל אני רוצה להגיד שרשות השידור כמובן אימצה את הקוד האתי הזה.

<גנית לב-ארי: אם זיכרוני אינו מטעה אותי, היינו הראשונים.

<גנית לב-ארי: אנחנו חלק ממועצת העיתונות ואימצנו את זה.

<גנית לב-ארי: אורית, שיושבת כאן לצידי גם הייתה בהדרכה של מנהלים.

<גנית לב-ארי: אני גם חייבת להגיד שחברת הכנסת מיכל רוזין פנתה לשר התקשורת דאז, מר גלעד ארדן והוא אימץ וגם הקריא את התשובה בשאילתה לגבי הקוד האתי, אז ככה שבהיבט הזה אני שמחה ואני מקווה שהשידור הציבורי יוביל איזה שהוא שיח אחר.

עאידה תומא סלימאן: יש לך ממונה?

<גנית לב-ארי: אני הממונה.

עאידה תומא סלימאן: נאמר לי פה שאת ממונה על מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: את גם כן ממונה על זה?

<גנית לב-ארי: אני הממונה.

<גנית לב-ארי: התפקיד מה שנקרא היה ממונה על מעמד האישה והיום הוא הממונה לשוויון מגדרי ויועצת המנכ"ל לקידום נשים.

<גנית לב-ארי: אני כן רוצה להתייחס - - -

עאידה תומא סלימאן: זה כולל הטרדות?

<גנית לב-ארי: כן, זה כולל.

<גנית לב-ארי: אני הממונה ויש יחד איתי עוד ארבעה אחראים.

<גנית לב-ארי: רשות השידור מונה כ-1,500 עובדים להערכתי כרגע.

<גנית לב-ארי: הייתה פרישה בחודשיים האחרונים.

<גנית לב-ארי: יש שני גברים ושתי נשים ויש פרישה גם גיאוגרפית על פי החוק.

<גנית לב-ארי: אני כן רוצה להתייחס לתפקיד הממונה ולבעייתיות באופן כללי, לא באופן ספציפי על איזה שהוא ארגון.

<גנית לב-ארי: צריך להבין שכשאנחנו יושבות ואנחנו חלק מהארגון, וכרגע אני באופן אישי יכולה להגיד לך שנבחרתי בוועדת איתור.

<גנית לב-ארי: התייחסו פה להליך הבחירה.

<גנית לב-ארי: אני לא חושבת שזה שייך להליך הבחירה.

<גנית לב-ארי: כל הממונות שאני יודעת, זה תפקיד נוסף.

<גנית לב-ארי: קודם כל בעצם היותו תפקיד נוסף, זה משהו בעייתי באינהרנטיות שלו, בין אם זה גוף קטן ובין אם זה גוף גדול.

<גנית לב-ארי: כשמדובר בגוף גדול, אני מוכרחה להגיד לכם שאני קורסת.

<גנית לב-ארי: עולם התקשורת מספק לנו מעבדה, לעניות דעתי מאד מאד יפה למה שקורה כרגע עם רחל ואור.

<גנית לב-ארי: עם כמה שהוא כואב, תבינו, זה מה שקורה בעולם העבודה.

<גנית לב-ארי: אני לא יכולה לתאר לכם כמה פניות יש אלי שהן בעילום שם, של נשים וגם גברים אצלי, שמפחדים מעצם העובדה שהם יודעים שהם יינזקו מהסיפור הזה.

<גנית לב-ארי: ובפועל, מי שמבין באמת באופן אמיתי, מבין גם שלנו, לממונות, אין באמת סמכות הגנה וצריך להגיד את זה ביושר ובהגינות.

<גנית לב-ארי: אני לא באמת יכולה להגן על מתלונן או מתלוננת באופן אמיתי.

<גנית לב-ארי: יש איזה שהוא גבול שאנחנו מגיעות איתו, לא בגלל שאני לא רוצה, לא בגלל שהמעסיק שלי לא רוצה, אלא בגלל החוק.

<גנית לב-ארי: אז זה משהו שחייב להיאמר פה ולדעת אותו - - -

מיכל רוזין: את יכולה להסביר מה זאת אומרת?

מיכל רוזין: מה החסר?

מיכל רוזין: מה הלקונה?

<גנית לב-ארי: אלף, קודם כל האפיון של עולם התקשורת ואני יכולה להגיד את זה גם לגבי עולם העבודה בכלל, אבל אני יכולה כן להגיד בעולם התקשורת.

<גנית לב-ארי: מה לעשות, מאד קשה להוכיח כשהמאפרת מאפרת את המגיש, שהוא עכשיו ביצע בה את הדבר הזה.

<גנית לב-ארי: זה קורה בדרך כלל בדלת מאד סגורה.

<גנית לב-ארי: יש בעולם הזה איזה שהם אפיונים מאד-.

<גנית לב-ארי: הרבה פעמים המנהל הרבה יותר חלש מהטאלנט, מה לעשות?

<גנית לב-ארי: הטאלנט הוא יותר חזק וכולנו יודעים את זה, ומקרה עמנואל רוזן, שייאמר לזכותן של חברותי פה, ענת סרגוסטי והדס שטייף, ובאופן אישי הוא לא עבד אצלנו בארגון, אבל אני לא חושבת שהיה בעולם התקשורת מישהו שלא ידע את זה במשך עשרות שנים.

<גנית לב-ארי: אני לא מדברת על - - -

מיכל רוזין: גם אצלכם יודעים על כאלה ש - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאין ארגון כזה שלא יודעים וכולם מספרים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שכשה

עאידה תומא סלימאן: געתי לכנסת הזאת סיפרו לי סיפורים על כך שכולם ידעו באיזה שהוא שלב עם מי כדאי לעלות במעלית לבד ועם מי לא.

מיכל רוזין: תגלי לי.

עאידה תומא סלימאן: אז בכל ארגון כן יודעים.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: מה שאני התכוונתי להגיד, שכן יודעים בארגונים.

<גנית לב-ארי: יודעים, והשאלה מה יכולים לעשות כמתלוננת.

<גנית לב-ארי: את יודעת, אני יושבת פה בשני הכובעים ובעצם מה את יכולה לעשות אם מתלוננת פונה אליך בעילום שם וגם אם את יודעת שהאיש עושה את זה, מה אני יכולה, או מה לצורך העניין הבוס שלי אמור לעשות.

<גנית לב-ארי: זה פן אחד.

<גנית לב-ארי: עכשיו, גם כבר כשיש מתלוננת, הן חשופות כמו אור ורחל להמון התנכלויות.

<גנית לב-ארי: גם אם הארגון עצמו מאד רוצה, וצריך להגיד, לממונה אין סמכות וגם אנחנו בתפקידנו חשופות פה.

מיכל רוזין: אבל כן יש משמעות למנהל שמעביר מסר.

מיכל רוזין: כמו הדרישה מנפתלי בנט לצאת ולהגיד לתומכי המפלגה שלו, תירגעו ותפסיקו עם הדיבורים האלה ולתת גב למתלוננות, אותו דבר במקום עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר דיברנו על זה בהתחלה.

<גנית לב-ארי: יש משהו מאד בעייתי במבנה.

<גנית לב-ארי: לעניות דעתי, מהניסיון שלי, אני חושבת שזה צריך להיות תחת כפיפות של רשות חיצונית.

<גנית לב-ארי: זה צריך להיות משהו שהוא כמו חשב, כמו הגנה של חושף שחיתויות.

<גנית לב-ארי: כולנו יודעים כמה קשה לחשוף שחיתויות, מה גם שאנחנו לא חושפות שחיתויות, אנחנו עושות את עבודתנו.

<גנית לב-ארי: לא יכול להיות שאנחנו חשופות, שאין לנו סמכות, שלא באמת יש לנו תקציב לעשות את ההדרכות האלה, שצריך לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, אני חושבת ואני יכולה להבין לגמרי את הקושי שלכן בביצוע העבודה שלכן, אבל אני מאמינה שאם לא יבוא השינוי גם כן מבפנים, כלומר, תמיד אפשר למנות מישהו מבחוץ שיעקוב אחרי הבעיות, אבל חלק מהשינוי שאנחנו רוצים בתוך הגופים האלה, זה שינוי שבא מבפנים.

עאידה תומא סלימאן: זו האחריות של כלל העובדים גם כן ולא רק של הממונה, ושל המנהלים כן להיאבק בתופעה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם נגיע ביום אחד למצב שבו מי שמשלם באמת את המחיר עבור הטרדות כאלה הוא המטריד ולא הקורבן במקרה הזה, אז באמת הצלחנו.

עאידה תומא סלימאן: לשקול את העניין של זה שתהיה ממונה מחוץ לארגון, אנחנו נמשיך לדבר על זה עם קבוצת העבודה שדיברתי עליה, שתפעל ליד הוועדה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני אומרת לכם, זה לא תמיד הדרך להביא מישהו מבחוץ, שלא יודע את פרטי הפרטים וחי את חיי היום יום של הארגון ונמצא בתוך הארגון ויכול - - -

<גנית לב-ארי: הוא לא חייב לבוא מבחוץ.

<ורד פאר סויד: נציג המשמעת הוא זה שמטפל.

<ורד פאר סויד: היא מקבלת את התלונה והטיפול הוא של אגף המשמעת נציבות שירות המדינה.

<גנית לב-ארי: הוא לא חייב לבוא מבחוץ, הוא יכול לבוא מבפנים ולהעביר למישהו אחר, כי כשהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר, זה עניין של סמכויות.

<גנית לב-ארי: זה המנהל שמגן על הטאלנט שלו.

<גנית לב-ארי: - - - של רשות השידור, אז אין מה לעשות ולא בכדי.

<גנית לב-ארי: נשים מוטרדות וגם גברים, ולא בכדי עושות את זה בעילום שם, כי הן מפחדות וזו ההוכחה למה שאמרנו מלכתחילה, שהממונות בעצם מעוקרות והעובדה שהן פונות בעילום שם, רק מלמדת עד כמה זה קשה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהן פונות בעילום שם לא במקרה ולא רק בעולם התקשורת ואני חושבת שיש לנו עוד דרך ארוכה לעבור אותה.

<גנית לב-ארי: זה ברור.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכל הנושא של סמכויות הממונות והכוח שיש בידיים שלהן והגיבוי ולמי בעצם הן כפופות, הן שאלות מאד מהותיות שאנחנו צריכות לדון בהן.

עאידה תומא סלימאן: לא רק בעולם התקשורת, אני חושבת בכל מקום, אבל אפרופו עולם התקשורת.

<גנית לב-ארי: צריך להביא את זה במסגרת החקיקה.

<גנית לב-ארי: החוק לפני 16 שנה באמת עשה פריצת דרך מדהימה, אני אומרת לך בתור אישה שעובדת במקום עבודה.

<גנית לב-ארי: באיזה שהוא מקום אני חושבת שזה הגיע לנקודה שאנשים הבינו את המשמעות של החוק והם מנצלים אותו לצערי, לא לטובתנו.

<גנית לב-ארי: אז אם פעם באמת הם נבהלו מזה שיש הטרדה מינית, הם למדו היום לעקוף את זה, להפעיל לחצים על נשים שמוטרדות ואז מה שקורה זה שכביכול אין תלונות, אבל בפועל אנחנו יודעים שהמציאות היא אחרת ובמקרים אחרים ממונות מוצאות את עצמן בין הפטיש לסדן, ולו רק כדי למלא את תפקידן כמו הדוגמא שניתנה פה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<גנית לב-ארי: ואני כן פונה כאן אליכן, לשנות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נפעל, תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין שרי נוימן, יו"ר ועדת מעמד האישה, לשכת עורכי הדין.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת בקצרה.

<שרי נוימן: צהריים טובים.

<שרי נוימן: הוועדה לקידום מעמד האישה בלשכת עורכי הדין קוראת להגנה מוחלטת מפני הטרדות, וודאי כאשר ההשפעה של המטרידן כאיש תקשורת ברורה.

<שרי נוימן: ובהמשך לדברי יושבת הראש הוועדה, חברת הכנסת סלימאן וגם חברתי הדס שטייף, אני רוצה לספר לכם שגם כאן בכנסת, זה הליך פלילי והוא מותר לשיח, גם כאן בכנסת, מעבר לפרשה של חבר הכנסת ינון מגל, יושב כאן איש תקשורת שהיה בעבר עיתונאי ומתנהל נגדו הליך פלילי וכולם יודעים ולא עושים עם זה דבר.

<שרי נוימן: יש נגדו תלונה במשטרה, יש נגדו הליך פלילי ולא עושים כלום.

<שרי נוימן: אותה אחת שנפגעה - - -

<קריאה: מי?

<שרי נוימן: יש, יש, יש, אני מאד מופתעת שאתם לא יודעים מזה, אבל קיים וכולם מנסים להשתיק.

עאידה תומא סלימאן: חבר כנסת?

<שרי נוימן: לא חבר כנסת, משמש כמזכיר סיעה בכנסת והוא - - -

עאידה תומא סלימאן: אה, אוקיי.

<שרי נוימן: אבל עדיין, יש נגדו הליך פלילי וכולם שותקים.

<שרי נוימן: וכשאני פניתי לחברי הסיעה שלו, אז הם נותנים לו גיבוי מלא.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני לא מכירה את הסיפור.

עאידה תומא סלימאן: אני לא שמעתי על הסיפור.

<שרי נוימן: אני יכולה להעביר לכם את הפרטים.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמע על זה אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: זה שוב מדגיש את הנושא שדיברתי עליו על הכנסת ועל הממונות.

<שרי נוימן: ולכן אנחנו כאן.

<שרי נוימן: המתלוננת נגדו אגב, עוברת מסע לחצים שהוא בלתי ייאמן וכל הגברים סביבו מגבים אותו והיא המסכנה, והיא באמת מסכנה.

<שרי נוימן: היא הרוסה לגמרי.

<שרי נוימן: ויחד עם זאת, אני רוצה להדגיש שאנחנו מדינת חוק ליברלית ודמוקרטית, והדרך הנכונה למצות הליכים משפטיים היא לא באמצעות שיפוט ההמונים והתקשורת, ואך ורק דרך החוק.

<שרי נוימן: בהמשך לדברי חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, אני פונה ומבקשת להזכיר שבשיח זכויות הנשים, אנחנו נגן על נפגעות ונפעל להשרשה נכונה של ההגדרות החד משמעיות למה היא הטרדה מינית ומה היא ענישה, מגיל מאד קטן ולאורך כל הדרך.

<שרי נוימן: זו השליחות של כולנו.

<שרי נוימן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין הדס אגמון, משרד המשפטים.

<מיכל גרוס: לא, אני לא עורכת דין הדס אגמון, אני עורכת הדין מיכל גרוס מהרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו.

עאידה תומא סלימאן: אני תיכף אתן לך את זכות הדיבור.

<הדס אגמון: אני הדס אגמון, משרד המשפטים.

<הדס אגמון: אין לי הרבה מה להוסיף אחרי הסקירה המשפטית של ענת מימון, היועצת המשפטית של הוועדה ואני רק אזכיר שבאמת החוק למניעת הטרדה מינית מייצר את הנדבך השלישי הזה, של אחריות המעסיק, שזה מטיל את האחריות על המעסיק.

<הדס אגמון: המטרה היא שהממונה היא איזה שהוא כלי עזר לצד המעסיק, כדי שהוא זה שינקוט את הצעדים, כיוון שהוא בעל היכולת האפקטיבית למנוע הטרדות מיניות ולטפל במקרים שקרו.

<הדס אגמון: ברור לנו שחיזוק הממונה הוא נקודת מפתח לשיפור הטיפול בנושא.

<הדס אגמון: לכן גם התקנות מלכתחילה קובעות שזה צריך להיות אדם בעל שיעור קומה, שיכול לעשות את התפקיד ובעצם היא מצטרפת לשורה של שומרי סף שיש בתוך הארגון, שיש בהם את הבעיות האינהרנטיות של שומרי הסף, שהן אחראיות לטפל בנושא שהוא להתריע בפני המעסיק על בעיות.

<הדס אגמון: ולכן, אינהרנטית היא לא תהיה אדם פופולארי בארגון, אבל זה גם התפקיד.

<הדס אגמון: זאת אומרת אנחנו רוצים שיהיה שומר סף בתוך הארגון, שמתריע ומאלץ את מקום העבודה לעסוק בנושא ולהביא את זה לפיתרון.

<הדס אגמון: כמו שאמרתן, אנחנו פעלנו בנושא של המוסדות להשכלה גבוהה כדי לחזק את הממונה.

<הדס אגמון: חברת הכנסת עליזה לביא כבר לא כאן, אבל למיטב זיכרוני דווקא התקנות האלה הותקנו במהירות יחסית ואנחנו בוחנים, כמו שאמרתן, את הצורך להחיל חובות נוספים על מעסיקים בעלי אפיונים מתאימים ומוכנים גם לבחון עוד היבטים של חיזוק הממונה, כמו שיש לשומרי סף אחרים.

<הדס אגמון: באמת צריך לראות, כיוון שמדובר באמת בעסקים פרטיים, לא בטוח שהמענים שקיימים בחוק מבקר המדינה הם מתאימים, אבל צריך לחשוב איך לחזק את הממונות, כשהן גורם פנימי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שגם בקבוצת העבודה משרד המשפטים יהיה שותף ואני מאד מקווה שנשמע אז גם על מה אתם בוחנים ומה אתם רוצים לפתח בנושא הזה, ונרצה ביחד לפתח את התקנות.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין מיכל גרוס, הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, בבקשה.

<מיכל גרוס: שלום.

<מיכל גרוס: אני בתפקידי כעורכת דין בלשכה המשפטית, גם ממונה על מעמד האישה ועל הטיפול למניעת הטרדה מינית.

<מיכל גרוס: מספר דברים.

<מיכל גרוס: אחד, הרשות השנייה, כרגולטור הן על הזכייניות – ערוץ 2 וערוץ 10, והן על תחנות הרדיו האזורי, מחדדים את הנושא של הצורך במינוי ממונות כאלו, ואנחנו יודעים לומר בוודאות שבכל המפוקחים שלנו, בכל הארגונים שמפוקחים על ידינו, יש ממונות וממונות שעושות את עבודתן.

<מיכל גרוס: דיברה פה חברתי מקשת, וכך גם ביתר המקומות כמו רשת וכמו ערוץ 10 כמו שאמרתי.

עאידה תומא סלימאן: איך אתם בודקים הם הן עושות את העבודה שלהן?

<מיכל גרוס: עושות את העבודה הכוונה שאנחנו מחדדים את ההנחיות.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, את תיקחי את זה אישית.

<מיכל גרוס: אנחנו מחדדים את ההנחיות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה שאני אבדוק, אני רוצה שיהיה מערך בנוי, ברור, איך בודקים את העבודה של הממונות.

<קריאה: ושל הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, שכללים וכללי כללים זה המומחיות שלהם.

<מיכל גרוס: ראשית, אני אחלק אולי את התשובה.

אוסאמה סעדי: גברתי יושבת הראש, אפשר לשאול שאלה?

עאידה תומא סלימאן: כמובן.

אוסאמה סעדי: בשנת 2014 כמה קיבלו הממונות האלה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר היינו בסבב הזה.

עאידה תומא סלימאן: הן לא מחויבות לדווח לאף אחד.

<מיכל גרוס: בוודאי.

<מיכל גרוס: הכניסה למספרים היא גם פחות רלבנטית לטעמי.

<מיכל גרוס: אנחנו מוציאים הנחיות לארגונים לעניין זה, שתהיינה ממונות על הנושא, אבל אני אדגיש, בכתב הזיכיון שניתן לכל אחד מבעלי הזיכיון, נאמר משפט מאד מאד כללי, אבל מאד גורף בעניין הזה.

<מיכל גרוס: הם כפופים להוראות כל דין, וככפופים להוראות כל דין הם כפופים גם לחוק הזה, החוק לטיפול בהטרדה מינית.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה, זה לא תרגום.

עאידה תומא סלימאן: לא, יש לי את הזכות להתערב בדיון הזה ובהצגה הזו.

עאידה תומא סלימאן: להגיד יש סעיף, יש משפט שהוא כללי וגורף, זה סתם כיסוי.

<מיכל גרוס: אני הולכת מהמקרו - - -

עאידה תומא סלימאן: כי כל חוזה במדינה הזאת כפוף לדין.

עאידה תומא סלימאן: להוסיף את המשפט הזה זה לא מדיניות ברורה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא לחדד.

עאידה תומא סלימאן: זה לא להבהיר.

עאידה תומא סלימאן: זה לא הוראות ברורות.

עאידה תומא סלימאן: על זה אני שואלת – קיימות הוראות ברורות?

עאידה תומא סלימאן: יש דרך לבדוק אם הממונות עושות את העבודה שלהן?

עאידה תומא סלימאן: ולדווח מספרים זה לא סתם משהו.

עאידה תומא סלימאן: זה אחד המדדים של איך מטופלות התלונות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<מיכל גרוס: אני הולכת מהמקרו למיקרו.

<מיכל גרוס: אמרתי, זה לא שמיכה לשום דבר, זה לא כיסוי.

<מיכל גרוס: כמובן שהם כפופים להוראות כל דין, זו אמירה שהיא, כמו שציינתי, כללית.

עאידה תומא סלימאן: זה המובן מאליו.

<מיכל גרוס: אבל בנוסף אנחנו הוצאנו הנחיות לזכיינים על הצורך במינוי מממונה לטיפול בנושאים האלה בכל ארגון ויש היום ממונות.

<מיכל גרוס: אגב, עקב מה שקורה כרגע בגופי תקשורת כאלה ואחרים, אנחנו באמת במקרה הזה מתפרצים לדלת פתוחה, כי אנחנו באמת עמדנו להוציא איזה שהוא רענון בנושא וגם בקשה לקבלת דיווח במה קורה מהבחינה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני אשאל שאלה.

עאידה תומא סלימאן: מישהו שהטריד מינית ונפלט מאחד הזכיינים שלכם ונתקבל בזכיין אחר, שהוא גם כן - - - ובלי שאף אחד יידע, כי לא דיווחו על התלונה, כי זה היה בגדר של אני לא יודעת מה.

עאידה תומא סלימאן: זה קורה?

<מיכל גרוס: תראי, קשה.

<מיכל גרוס: אנחנו לא יכולים לנחש מקרים שלא מובאים לידיעתנו.

<מיכל גרוס: אנחנו יכולים רק לנסות ו - - -

עאידה תומא סלימאן: אבל איך יביאו לידיע

עאידה תומא סלימאן: ת

עאידה תומא סלימאן: כם אם הם לא חייבים לדווח?

עאידה תומא סלימאן: למה שהם יביאו את זה?

<מיכל גרוס: לכן אמרתי, אנחנו הולכים כן לחייב אותם לדווח, אבל לבקש את אותם דיווחים באופן כללי ובאופן פרטני יותר.

<מיכל גרוס: עכשיו, אני רוצה לומר משהו לעניין הממונות, גם מניסיוני וגם באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: מאד קצר.

עאידה תומא סלימאן: משפט.

<מיכל גרוס: לא לחינם נקבעו הפרמטרים שנקבעו באשר לכישוריה של ממונה כזו או אחרת.

<מיכל גרוס: היא צריכה להיות בעלת ניסיון, בעלת בקיאות בדין.

<מיכל גרוס: היא צריכה להיות אדם שכן דווקא יש לו יחסי אנוש טובים ולאו דווקא לא פופולארית בארגון, כמו שצוין פה, כי אנשים צריכים להרגיש נוח לפנות אליה, והאחריות היא גם של הממונה להיות כזו ולהיות מסוגלת לטפל בדברים.

<מיכל גרוס: למעביד יש אחריות על והיא נגזרת מתוך הוראות החוק.

<מיכל גרוס: אני גם לא מסכימה כל כך למה שהוזכר פה באשר לפרילנסרים.

<מיכל גרוס: אני חושבת שמקריאת החוק ניתן לפרש שהוא חל גם על יחסי עבודה מסוג שלא נאמר יחסי עובד מעביד בהגדרות החוק.

<מיכל גרוס: דבר נוסף, תפקיד נוסף.

<מיכל גרוס: נכון, כולנו עושות תפקיד ראשי וזה תפקיד נוסף.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבות לסכם, בבקשה.

<מיכל גרוס: אז אני רק אומר שבעניין של הסיקור בתקשורת, לרשות השנייה יש ספר כללים באשר להגנה על פרסום פרטיהן של נפגעי וקורבנות אלימות מין וכדומה ואנחנו מקפידים על זה, כולל הוצאת סנקציות במקרה הצורך.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש הרבה מה לשפר בעניין הזה ואני אשמח מאד אם יהיה שיתוף פעולה עם הוועדה, עם קבוצת העבודה שתקום – איך לשפר את המצב.

<מיכל גרוס: אנחנו נשמח.

<מיכל גרוס: נברך על כל שיתוף פעולה כזה.

עאידה תומא סלימאן: יופי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין קרן גרינבלט משדולת הנשים.

עאידה תומא סלימאן: דקה וחצי.

<קרן גרינבלט: ממש בשתי מילים.

<קרן גרינבלט: תודה.

<קרן גרינבלט: רק רציתי לחדד שתי נקודות שעלו קצת בתחילת הדיון, כמי שמאד עקבה בימים האחרונים אחרי התגובה הציבורית אחרי רחלי רודנר והמתלוננות האחרות בפרשת ינון מגל, בשני היבטים.

<קרן גרינבלט: אחד הנושא של הסיקור העיתונאי.

<קרן גרינבלט: כבר יש גופי תקשורת מסוימים שמוצאים לנכון שהסיקור על הפרשה הזאת יהיה על אותן נפגעות, על העבר שלהן, על מה הן עשו ומה תרבות ההתנהגויות שלהן במסיבות וכו'.

<קרן גרינבלט: אני חושבת שזה מקום טוב לקרוא לאותם גופי תקשורת לא רק להגן על פרטיהן האישיים של אותן נפגעות, חלקן בוחרות לחשוף את עצמן, אבל גם לקחת איזו שהיא אחריות על מאיזו זווית הפרשות האלה מסוקרות.

<קרן גרינבלט: וכאשר גוף תקשורת בוחר לפגוע ולהלבין את פניהן של אותן מתלוננות, זאת לא אחריות.

<קרן גרינבלט: זו תרומה מאד חמורה לתרבות שמתפתחת כאן, של פגיעה והאשמת קורבן.

<קרן גרינבלט: והדבר השני זה באמת הנושא של ההנהגה והמסרים שמועברים לציבור לגבי איך הם מגיבים לאותן מתלוננות כשהן בוחרות באופציה היחידה שיש להן, שזה להיחשף ברשתות החברתיות.

<קרן גרינבלט: לא רק כלפי הנפגעות, גם כלפי בני משפחתן של הנפגעות וגם כלפי כל מי שבחרה להגן על אותן נפגעות אפילו ללא שום מעורבות פיזית ישירה באירוע.

<קרן גרינבלט: הקריאות - ואני לא אחזור אפילו על המילים שנכתבות מעל אתרי הרשתות החברתיות - הקריאות הן חמורות.

<קרן גרינבלט: קריאות להתאבדות, קריאות מאד מאד קשות וזה משהו שהמנהיגים מכל המפלגות, ללא שום קשר להשתייכות הפוליטית, צריכים לקחת על זה אחריות ולהעביר מסר ברור נגד זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, קרן.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אבל ממש בקצרה, בבקשה.

אוסאמה סעדי: בקיצור.

אוסאמה סעדי: תודה גברתי יושבת הראש.

אוסאמה סעדי: אני חושב שמדובר בנושא מאד מאד חשוב.

אוסאמה סעדי: תמיד הוועדה הזאת והעומדת בראשה דנים בנושאים האקטואליים ביותר, אז אני לא רוצה לדבר על גופו של אדם, אלא על גופו של נושא, כי האדם כבר לא איתנו וחשוב מאד להעביר מסר - - -

<קריאה: בכנסת הוא לא איתנו.

<קריאה: שלא יישמע אחרת.

אוסאמה סעדי: בכנסת, בכנסת, בטח.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, חס וחלילה.

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שהוא חי ואנחנו לא רוצים לתפוס אדם בצערו, ועם כל המחלוקות הפוליטיות, אבל הוא לקח את ההחלטה הנכונה ועשה את המעשה הנכון.

אוסאמה סעדי: לא הייתה שום אפשרות אחרת, ואני בא לפה למרות שאני לא חבר ועדה, רק להגיד שאנחנו כן עם הנשים ומעודדים את הנשים במקומות העבודה ובמיוחד בתקשורת, שזה עולם גברי וסלבריטי, ואם הם חושבים שהם יכולים לעשות מה שהם רוצים, אז לא.

אוסאמה סעדי: יש חוק.

אוסאמה סעדי: אסור לעבור על החוק.

אוסאמה סעדי: בעניין הזה של הממונה, לכן גברתי יושבת הראש אני שאלתי, כי אני כעורך דין אשר ייצגתי בעבר מעבידים, העניין הזה של הממונה והנהלים וחידוד הנהלים הוא מאד חשוב, אבל אם לא מספרים ולא אומרים ולא נותנים את הדיווח, אז איך נדע?

אוסאמה סעדי: ואז הוא יכול לעבור ממקום למקום בלי שאף אחד יידע.

אוסאמה סעדי: זה מאד מאד חמור העניין הזה.

אוסאמה סעדי: תודה גברתי יושבת הראש.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת קודם כל לסכם בכמה משפטים.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך נרד מהשידור ונמשיך את הדיון, אם נרצה, אבל אני חייבת להגיד ולסכם: קודם כל אני אפנה לשר הביטחון ואני אפנה לגורמים הרלבנטיים בתוך משרדו, לטפל בהכל ויש לי המון על מה לפנות לשם בעניין של הטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מקיימת ישיבה עם השר ועם המשרד שלו בנושא של הטרדות מיניות במשטרה, אבל - - -

<קריאה: השר לביטחון הפנים.

עאידה תומא סלימאן: השר לביטחון הפנים, ברור שלא עם שר הביטחון.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שכשזה בא ממני זה מובן.

עאידה תומא סלימאן: שם הכל בסדר, כן.

אוסאמה סעדי: לא, שם הם עסוקים יותר בענייני הביטחון ולא בזה.

עאידה תומא סלימאן: לשר לביטחון פנים אני אפנה בכל הנושא של ההטרדות והאיומים שמגיעים לנשים שהתלוננו בפרשה האחרונה של חבר הכנסת ינון מגל, וכפי שאני הבנתי, נעשה גם מסע השמצה דומה למי שהתלוננה נגד הניצב במשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שכדאי לבדוק מה שקורה שם והאם יש אפשרות לספק הגנה בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני הדגשתי בהתחלה שאני פונה לכל אמצעי התקשורת, לכל העיתונאים והעיתונאיות בעניין סיקור הפרשיות האלה, ובעמדה שלפעמים נוקטים בה והסיקור שנוקטים בו, שהוא מתמקד בקורבן עצמו ובהשמצת הקורבן עצמה, במקום להתמקד במי שפשע ומי שחטא ומי שעשה את ההטרדה בעצמו, ולעשות סיקור שבאמת יכול להביא אותנו למצב יותר טוב ולא סתם לתקשורת צהובה.

עאידה תומא סלימאן: אני אפנה מיד לשר התקשורת, שהינו גם כן ראש הממשלה במדינת ישראל - - -

<תהילה שוורץ אלטשולר: ושר החוץ ושר הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה שאת מזכירה לי, כמעט שכחתי את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה בחומרה רבה את התשובה - ואני הזכרתי את זה בתחילת הדיון – את התשובה של עובדי משרד התקשורת ואת הניסיון להתנער מאחריות טוטאלית בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שראש הממשלה ימנה שר תקשורת שאפשר לקיים איתו שיח ולדרוש ממנו אחריות כלפי נושאים מאד חשובים בנושאי התקשורת, כולל הנושא הזה ובראש ובראשונה גם הנושא הזה, או שלפחות ראש הממשלה יתפנה ויעשה את המוטל עליו כשר התקשורת, לטפל בנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת ומברכת על הקוד האתי שפותח בזמנו גם בין איגוד מרכזי הסיוע, גם יושבת ראש הוועדה הקודמת, ד"ר עליזה לביא וגם המכון הישראלי לדמוקרטיה, תא העיתונאיות ועוד גורמים.

<ורד פאר סויד: גם הרשות לקידום מעמד האישה שהייתה שותפה.

עאידה תומא סלימאן: והרשות לקידום מעמד האישה, תודה שאת מזכירה, ובטוח שיש עוד גורמים שהיו נמצאים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם לרענן את הקוד הזה, כי הקוד מתמקד יותר בסיקור ולא ביחסי עובד-מעביד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות גם את זה וגם לחזק את המעמד של הממונות מתוך הקוד האתי.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני מודיעה שאני הולכת להזמין לקבוצת עבודה וחשיבה שמעורבים בה כל מי שהיו מעורבות בעבר ולהוסיף לזה גם את משרד המשפטים, גם את היועצת המשפטית שתוביל את זה אצלנו בוועדה איתי ועם מנהלת הוועדה, וגם חלק אולי מהממונות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרצה לקיים ישיבות עבודה, פגישות עבודה שכל פעם ניקח בהן צד אחר מהנושא.

עאידה תומא סלימאן: פעם נדון באיך אפשר לחזק את הממונות, פעם נדון בשאלה למי הן צריכות לדווח ולמה צריך לדווח, וזה לא עניין של לבדוק ולחטט, אלא בניסיון ללמוד ולקדם את הנושאים.

עאידה תומא סלימאן: ככה עשינו עם המוסדות להשכלה גבוהה ואנחנו נעשה עם אחרים וגם נבדוק את העניין של שינויי חקיקה ונפתח את הקוד האתי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רק ממשיכות דרך, אבל אולי מאיצות אותה הרבה יותר ממה שקרה עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן את רשות הדיבור למנכ"לית הרשות לקידום מעמד האישה, גברת ורד סויד.

<ורד פאר סויד: מילה אחת.

<ורד פאר סויד: את אמרת את הדברים ודיברת על חיזוק הממונות.

<ורד פאר סויד: אני חושבת שמבחינה ארגונית זו חייבת להיות משרה מלאה ותקן מלא בארגון, כמו שיש מבקרת לארגון.

<ורד פאר סויד: לא יכול להיות שפונה תרצה לפנות והממונה לא תוכל להיות זמינה עקב עבודה ולהיפך.

<ורד פאר סויד: ואני חושבת שזאת המטרה המרכזית שלנו במקומות עבודה גדולים, מעל 100 עובדים, גם במגזר הפרטי, להוביל אותם לחייב, כמו שמחייבים תפקידים אחרים של ביקורות, זה תפקיד רגולטיבי.

<ורד פאר סויד: אני לא חושבת שבוועדה כזאת רק ההנהלה צריכה לבחור, אלא צריכים להיות גם נציגי ציבור חיצוניים שיכולים לראות, או נציגי ועד או נציגי ארגונים שעוסקים בתחום הזה, אבל שצריכים לתכלל ולא שייווצר מצב-.

<ורד פאר סויד: אני לעתים מצאתי את עצמי במקומות שמזכירת המנהל בארגון שנמצאת שם והיא יכולה להיות המוכשרת ביותר בעולם, יש לה בלבול בנאמנות של הכובעים ואני חושבת שזה השינוי הראשוני שצריך לעשות.

<ורד פאר סויד: ותודה לך, גברתי יושבת הראש.

עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני אנצל גם את ההזדמנות לחזור על משהו שאמרתי בהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: מאד מדאיג אותי ששר החינוך במדינת ישראל, שאמון על החינוך של ילדינו ושרת המשפטים, שזה בלב העשייה שלה, לא יצאו באמירה מאד נחרצת המגנה על המתלוננות ומספיקה את ציד המכשפות שנעשה להן ואני קוראת להם גם לגלות אחראיות כלפי התפקידים שהם נושאים בהם וגם לקחת באחריות את המנהיגות שלכם על הציבור שלהם ולצאת באמירה מאד נחרצת בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, בשבוע שעבר התבלבלתי לרגע מי הקורבן ומי הנאשם ואני לא אומרת את זה אלא אחרי ששמעתי את הדברים שיצאו, אשר בהם חמלה מאד לשיקום יחסי משפחה, בלי להתייחס אפילו במשפט אחד לנשים האמיצות שגילו את מה שנעשה במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברת אורית סוליצ'אנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע, ובזה אנחנו נסיים.

<אורית סוליצ'אנו: אני רוצה לומר כמה נקודות פרקטיות.

<אורית סוליצ'אנו: ראשית, אולי אפשר לאמץ את המנגנון שעשית עם המוסדות להשכלה גבוהה ולחייב את נציגי כלי התקשורת פעם בשנה לבוא ולדווח כאן על המקרים ומה טופל, וממש לייצר את אותו מנגנון, בייחוד בכל אותם גופים אשר ממומנים על ידי המדינה.

<אורית סוליצ'אנו: אז אני חושבת שזו יכולה להיות פלטפורמה טובה.

<אלינור דוידוב: הם לא יעשו את זה.

<אלינור דוידוב: אין סיכוי.

עאידה תומא סלימאן: טוב, גם חשבנו שאין סיכוי למוסדות להשכלה גבוהה והגענו לזה.

<אלינור דוידוב: קשה לחייב אותם.

עאידה תומא סלימאן: נכון, אבל חלק מהם מתוקצבים מכספי ציבור.

עאידה תומא סלימאן: זה מחייב בשינוי תקנות, זה מחייב בתקנות מיוחדות.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהדיונים שנקיים בקבוצת העבודה שהקמנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נהיה בקשר ונזמן את הפגישה.

<אורית סוליצ'אנו: אני רוצה להגיד עוד דבר.

<אורית סוליצ'אנו: ממש לאחרונה קיימנו שולחן עגול, פנימי, עם הממונות על מעמד האישה, גנית השתתפה ועוד ממונות רבות.

<אורית סוליצ'אנו: ממש עלה שם קול צעקה של הממונות, כולל כאלו שממש סיפרו על מקרה שהמנכ"ל של הארגון הטריד ואותה ממונה הולכת אולי למצוא את עצמה לא בתוך הארגון.

<אורית סוליצ'אנו: אז הדבר הזה אומר דרשני.

<אורית סוליצ'אנו: באותו שולחן עגול היה מאד מאד רצוי לארגן קבוצה של ממונות ממספר מגזרים, גם הציבורי וגם הפרטי.

<אורית סוליצ'אנו: דבר אחרון, האיגוד, בשיתוף מכון התקנים הישראלי ובתמיכת משרד הכלכלה, פיתח קוד וולונטרי, כמו תו תקן למניעת הטרדה מינית.

<אורית סוליצ'אנו: בעצם זה כלי עבודה שאפשר לקדם אותו ולהטמיע אותו בתוך ארגונים.

<אורית סוליצ'אנו: אז זה בעצם כלי שיכול לעזור לממונות ואני הייתי רוצה שבהמשך נעסוק בזה ושתצא קריאה מהוועדה לארגונים לאמץ את זה ולא להשאיר את הממונות חסרות כלים.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, אורית.

עאידה תומא סלימאן: אני אוסיף לדברים שאנחנו נעשה, את זה שאנחנו נוציא מכתב בשם הוועדה ובשמי כיושבת ראש הוועדה, חוץ מהבקשה שנבקש מהשר לחייב או להוציא מכתב כזה, אנחנו נפנה לאמצעי התקשורת ולעומדים בראשם ונבקש ונודיע להם על קיום תו התקן ועל הקוד האתי ונרען את הידע בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודה לכולכם ואני מקווה שנמשיך לשתף פעולה בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שכבר בפגישה הראשונה של קבוצת העבודה, שתגיעו עם דף אחד שמסכם מה הצעדים שכל ארגון עשה בתוכו כדי לקדם את הנושא הזה.

<אורית סוליצ'אנו: מתי מועד פגישת העבודה?

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נהיה אתכם בקשר בקרוב מאד.

עאידה תומא סלימאן: את מכירה אותי כבר, אורית.

<אורית סוליצ'אנו: את אין כמוך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר סיימנו.

<שוש ז'בס: רק מילה אחת ואני רוצה שכולם ישמעו.

<שוש ז'בס: אני חושבת שצריך לתת הכרה והגנה לממונות אשר חושפות או אשר חושפים.

עאידה תומא סלימאן: נכון, אנחנו אמרנו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נחשוב על דרכים לעשות את זה בדיונים שנקיים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.