ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 205, 2016-03-16 08:30

איילת נחמיאס ורבין: חברים, בוקר טוב.

איילת נחמיאס ורבין: כל הכבוד למי שהגיע בשעה 08:30 לירושלים.

איילת נחמיאס ורבין: חלק מבעיית הפריון במשק זה חוסר היכולת של אנשים להגיע בלוחות זמנים נורמליים למקומות העבודה שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: כיוון שאני יודעת שכולכם עברתם היום איזה סוג של מסכת כדי להגיע לכאן בשעה המדויקת, אז אני גם מביעה את הערכתי וגם את תסכולי על זה שאנשים בסוף מגיעים לעבודה ואנחנו מצפים מהם גם להיות מאוד מאוד יצרניים, פרודוקטיביים, וכו' וכו' וכו'.

איילת נחמיאס ורבין: את הדיון הבוקר, אני מודה ליושב ראש ועדת הכלכלה שאפשר לי לנהל אותו, בנושא של יבוא מהנדסים מחו"ל.

איילת נחמיאס ורבין: כשקראתי על היוזמה לראשונה אמרתי לעצמי – אוקיי, כבר עברנו לדבר על בני אדם במונחים שאנחנו מדברים על גבינות, על ירקות, על מוצרי מזון, על טלוויזיות.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה עניין שצריך להטריד את כולנו שאנחנו מדברים על עובדים במונחים כאלה, במקום, לטעמי – ואני מתנצלת מראש בפני משרד הכלכלה, ככל שהיוזמה הזו הגיעה מהאזורים של משרד הכלכלה, אני חושבת שזה פשוט זה רעיון עוועים, אין לי טרמינולוגיה אחרת לדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ככל שיש מחסור בעובדי הייטק ובמהנדסים בישראל צריך לחשוב על הרבה פתרונות אחרים, הרבה, טרם שהולכים למהלך כזה.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, עובדי בניין אנחנו מייבאים מסין, עובדי הייטק נייבא מהודו.

איילת נחמיאס ורבין: מה השלב הבא?

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שנתחיל לייבא אזרחים.

איילת נחמיאס ורבין: טוב שיש כאן סוג של שולחן עגול, היום, מבחינתי, זה הרבה יותר מאשר בוועדת כלכלה רגילה, באמת – סוג של שולחן עגול, כי אחד הדברים הקשים שכולנו מכירים ממה שקורה במשק הוא העובדה שעובדים מעל גיל 40, וכמו שאני נוהגת לציין פה, מעת לעת, כשהדבר מתבקש – אני עוד רגע בת 46, אז למעשה, יכול להיות שאתם, כמעסיקים שלי תחליטו לפטר אותי – עובדי הייטק בישראל מפוטרים, או יוצאים משוק העבודה בגילאים 40 ו, ולא מצליחים לחזור לשוק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אז לפני שמייבאים עובדי הייטק בואו נראה איך אנחנו עושים את האדפטציות המתאימות ומחברים בין ההיצע שקיים ובין הביקוש.

איילת נחמיאס ורבין: איך אנחנו הופכים את השוק הזה שהפך לגילני בצורה קיצונית, איך הופכים אותו לשוק שמבין שיש פה כל כך הרבה פוטנציאל בלתי מנוצל, לפני שאנחנו פונים לעזרתה של תת היבשת ההודית, כדוגמה, כמובן.

איילת נחמיאס ורבין: אני נוהגת מעת לעת לומר על מה שקרה בשוק הישראלי הרבה בגלל שאני יו"ר שדולת התעשייה, ועוסקת הרבה באבני הבניין של הציונות, כפי שאני רואה אותם – חקלאות ותעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת – אנחנו חשבנו שאנחנו אמורים להיות מדינת שירותים, וגילינו שאנחנו לא הודו.

איילת נחמיאס ורבין: חשבנו שאנחנו אמורים להיות בירת פיננסים של העולם, אבל אנחנו לא ניו יורק, אז בואו נתחיל להתייחס לעצמנו כמו שאנחנו – מדינה שבה החדשנות אומנם לא מופיעה במגילת העצמאות, אבל האופן שבו הוקמה המדינה, היא מעידה על יכולת החדשנות שלה.

איילת נחמיאס ורבין: גם בעניין הזה, וגם בעניין התעסוקה, ובוקר טוב ליעל שמסתכלת עלי במבט של – עוד רגע אתן לך תשובות, זה בסדר, יעל, בואו נזכור מי אנחנו, איך הקמנו את המדינה את המדינה הזו ולאן אנחנו רוצים ללכת, אם אנחנו רוצים לראות את ה-100 השנים הבאות שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, שנגיע ל-100 וגם נחצה את הרוביקון הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אז תודה רבה לכל מי שהתכנס כאן הבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתן פה, תסלחו לי מראש, פריבילגיות למי שגם מכיר את בעלי וגם ממהר ללכת – שלמה, אני אתן לך לפתוח את הדיון.

איילת נחמיאס ורבין: שלמה וקס, מנכ"ל איגוד תעשיות האלקטרוניקה.

<שלמה וקס: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב לך, איילת.

<שלמה וקס: אני רוצה לפתוח באימרה - עניי עירך קודמים.

<שלמה וקס: בואו נדאג קודם לעניי עירנו.

<שלמה וקס: כמו שאת אמרת בפתח הדברים, אנחנו צריכים לנצל את פוטנציאל כוח האדם שמתקיים בארץ.

<שלמה וקס: אמרת 40, אנחנו קוראים לזה 45 פלוס – אנחנו צריכים לדאוג להם, בראש ובראשונה.

<שלמה וקס: יש לנו תוכניות.

<שלמה וקס: הצגנו אותם בעבר בפני משרד העבודה, אחר כך זה הפך למשרד הכלכלה, ועכשיו זה הכלכלה והתעשייה – לעשות הסבה, ריענון – כי זה לא תהליך פשוט.

<שלמה וקס: צריך לנצל.

<שלמה וקס: מנתונים שיש לי, נכונים לאתמול בערב – ברשות התעסוקה רשומים היום למעלה מ-5,000 איש במקצועות שיכולים להיות מותאמים להייטק.

<שלמה וקס: זה מהצד האחד.

<שלמה וקס: מהצד השני יש לנו גם בוגרי מכללות טכנולוגיות שהחברות לא אוהבות לקבל אותם כי רמת ההכשרה היא פחות טובה, או כאלה וכאלה, או שאין להם ניסיון.

<שלמה וקס: אז בואו נדאג גם לצעירים האלה, זה לא רק בני 45 פלוס.

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

<שלמה וקס: מעבר לכך, ובלי לפסול, אם יבואו ויגידו לי שצריך להביא לחברות הרב לאומיות מומחים – אני מדגיש: מומחים – אני לא פוסל את זה, כדי ליצור תעסוקה נוספת לאנשים שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בוא נדבר יותר בכיוון של מומחים, שלצורך העניין יכולים נניח להכשיר - - -

<שלמה וקס: זה לא רק להכשיר.

<שלמה וקס: זה גם להוביל תהליכים בתוך החברות הרב לאומיות כדי שיעסיקו יותר אנשים שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: כמה מומחים, שלמה?

<שלמה וקס: אני לא יודע.

<שלמה וקס: את זה צריך לבחון בפינצטה, בזכוכית מגדלת, לכל חברה וחברה.

<שלמה וקס: אני יודע שבמשרד הכלכלה, לפחות בעובדים בתעשייה הרגילה, יש תהליכים שבוחנים את זה, והם מביאים את זה.

<שלמה וקס: אם יאמצו את התהליך הזה גם להייטק, אני לא פוסל את זה, כי להפך, זה יכול ליצור אצלנו מקומות עבודה.

<שלמה וקס: אבל זה לא יבוא המוני של QA מהודו או כל מקום אחר.

<שלמה וקס: הכוונה באמת למומחים, בתחום התמחות.

<שלמה וקס: זו העמדה שלנו.

<שלמה וקס: בואו נדאג לבני ה-45 פלוס, בואו נדאג למכללות, שישתלבו בעבודה, או לאלה שאין להם ניסיון, ליצור את האינסנטיב בתוך החברות, שיקלטו גם את בני ה-45 פלוס, וגם את חסרי הניסיון לעבודה.

<שלמה וקס: אפשר לעשות את התהליכים האלה, ואנחנו יודעים לעשות את התהליכים האלה.

<שלמה וקס: זו העמדה שלנו כאיגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתן לך, יעל, להשיב.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף התהליך.

איילת נחמיאס ורבין: ארז צור, יו"ר ה- IATI, ארגון עובדי ההייטק.

<ארז צור: גם חברת EMC.

<ארז צור: רק, איילת, אני לא יודע כמה את מכירה, האיגוד הוא שילוב של איגוד ההייטק, איגוד קרנות הון סיכון, ואיגוד מדעי החיים, שהשתלבו יחד.

<ארז צור: יש בו 600 חברים משלמים.

<ארז צור: כל החברות הרב לאומיות, מרכזי הפיתוח, קרנות הון סיכון מובילות, הסטארטאפים, מרכזי המסחור באוניברסיטאות, וכדומה.

<ארז צור: אנחנו עכשיו עובדים על שאלון חקר צרכים, ויש לנו גם מרכזי הדרכה שהם חברים בארגון, ואנחנו באיזשהו תהליך מול המועצה הלאומית לכלכלה, במשרד ראש הממשלה.

<ארז צור: משרד הכלכלה מצטרף עכשיו כדי לעזור לנו לנתח את הצרכים, ובסופו של דבר אנחנו רוצים להיות פרקטיים.

<ארז צור: אנחנו לא נגד היבוא פר סה, אבל זה לא מה שיציל, מהמון סיבות.

<ארז צור: חלק את הזכרת, חלק – שקשור לזה שאתה לא יודע איך הם ייקלטו, מה ה culture שלהם, וחוץ מזה, כל ה innovation הישראלי - - -

איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני קוטעת אותך.

איילת נחמיאס ורבין: איך בכלל נוצרה הבעיה, ומה עומק הבעיה?

איילת נחמיאס ורבין: כי בסופו של דבר אני משתגעת מזה – תסלחו לי.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר ניהלנו פה דיון על מחסור של 8,000 עובדים בתעשייה הבשלה, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אני אפילו לא שוכחת מה קרה בשבוע שעבר, זה גם בגדר נס רפואי, כנראה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם שמשהו פה – ויעל, אני פונה אליך, למרות שאת עוסקת בהייטק, אבל גם התעשייה הבשלה היא בתוך הסיפור הזה, בסופו של דבר.

איילת נחמיאס ורבין: איך זה יכול להיות שאין בכלל בדיקה לאורך זמן בין השינויים שמתרחשים בשוק, לבין הצרכים של התעשיות והמגזרים?

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אני תוהה לעצמי, באמת, מה עושים בתחום של התעסוקה שאמנם ניטל, משם משרד הכלכלה, אבל כאילו - - - כמו בכל דבר, ולכן, ארז, ה-input שלך, בעניין הזה, איך נוצרה בכלל בעיה ועד כמה היא עמוקה?

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב לדעת.

<ארז צור: מדברים על סדר גודל של אלפים, ואפילו עד 10,000 מהנדסים שחסרים.

<ארז צור: הבעיה מתחילה בחינוך טכנולוגי, בוגרי מתמטיקה, מקצועות ה stem – סטטיסטיקה, טכניקה, מתמטיקה וכדומה.

<ארז צור: גם בזה אנחנו פועלים, אבל זה ממש לטווח ארוך.

<ארז צור: אולימפיאדת התכנות שאנחנו מריצים עכשיו, ב-2,500 בתי ספר, אליפות הסייבר, יחד עם משרד החינוך, ואפילו נאמר שבנט מעורב ברמות שהוא בוואטסאפ שלנו בניסיון לעזור.

<ארז צור: אבל זה באמת לטווח ארוך.

<ארז צור: זה יכו לקחת גם 15 שנה, לפתור את הבעיה הזאת.

<ארז צור: לכן, במרחב הזה בין פתרונות לטווח ארוך לטווח קצר, אנחנו צריכים לעשות פרויקטים כאלה, של הסבה.

<ארז צור: אני מחזק את שלמה לגבי 45 פלוס, גם ערבים, גם חרדים, גם אפילו - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל למה הסבה צריכה לקחת כל כך הרבה זמן?

<ארז צור: הסבה לא צריכה לקחת הרבה זמן.

<ארז צור: היא בין - - - לחצי שנה, לפי צרכים סוציולוגיים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא יכולים להגדיר במספרים, אני יכולה להגיד לכם שבאחוזים – בין 55 ל=54, שזה לא הגילאים שאנחנו מדברים עליהם – אנחנו מדברים על, שלמה אמר 45 פלוס, אין בעיה, 4.2% שזה בעיניי זה נמוך, אבל אני אומרת- אם ניקח את פלח הגילאים שמ-45 הרי ברור ששיעור האבטלה הוא יותר גבוה.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני לא מבינה למה לא להתמקד בהסבה, למה לא להשקיע את מירב האנרגיה בהסבה, ואז, באמת, התחברתי באופן חלקי למה ששלמה אמר – מומחים, וזה יכול לייצר עוד עבודה, בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: למה לא להתמקד שם?

<ארז צור: אני חושב שגם וגם וגם.

<ארז צור: לא צריך לשים את הביצים בצד אחד.

<ארז צור: הכשרות זה דבר שלוקח טיפה זמן להתארגן עליו, זה לא מכאן ועכשיו.

<ארז צור: אני מסכים שזה לדעתי הפתרון לטווח קצר.

<ארז צור: יבוא זה לא כל כך פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: זה טוב שזה לא פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: זה נורא ואיום אם זה היה פשוט.

איילת נחמיאס ורבין: זו האמת.

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות שכל פעם יחפשו - - -

<ארז צור: בסופו של דבר, אנחנו צריכים לזכור שאנחנו חייבים להישאר תחרותיים מול המשק הבינלאומי.

איילת נחמיאס ורבין: אז בוא נדאג שתהיה תחבורה ציבורית והפריון יעלה, באמת.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת את זה בשיא הרצינות.

<ארז צור: אבל אם אנחנו נפסיד את התחרותיות שלנו והייצוא יירד, גם תקציב המדינה יירד.

איילת נחמיאס ורבין: הייצוא שלנו כבר ירד.

<ארז צור: אני רק אומר שאנחנו צריכים לחלק את העבודה לשלושה שלבים – לטווח קצר, בינוני וארוך, פתרונות מקומיים וחיצוניים.

<ארז צור: אני לא פוסל את זה, רק הפרופורציה צריכה להיות מתאימה.

<ארז צור: לא יכולים עכשיו להתחיל לעבוד כמו בענף הקבלנות ולהתחיל להביא - - -

איילת נחמיאס ורבין: רק תבינו משהו - הדרך חזרה, הרברס, מהחלטה על יבוא, זה שוק שמתחיל להיות חולה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת האמת.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן שאין לי שום דבר נגד ההודים או כל לאום אחר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הדרך חזרה, הרברס, הוא מאוד בעייתי.

איילת נחמיאס ורבין: יש לך עוד משהו להוסיף?

<ארז צור: כן.

<ארז צור: אני רוצה להוסיף שזה בסדר עדיפות גבוה, גם של משרדי הממשלה.

<ארז צור: בדיון שעשיתי בשבוע שעבר עם שר האוצר ומשרד הכלכלה על זה, אלי גרונר, היושב ראש לשעבר – כולם מבינים את הבעיה.

<ארז צור: השאלה היא איך משתפים כוחות, אפילו אם זה פוליטי, ופותרים את הבעיה האמיתית הזו של התעשייה, כי י זה לטובת כולם.

<ארז צור: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: סולי תמרי, לשעבר מנכ"ל אומניטק, היום סטארטפיסט.

איילת נחמיאס ורבין: בבקשה.

<סולי שלמה תמרי: קודם כל שלום לכולם.

<סולי שלמה תמרי: מעבר לזה שאני בעברי הייתי מנכ"ל של כמה חברות בארץ, היום אני סטארטפיסט, אני גם מייצג את הצד השני.

<סולי שלמה תמרי: כפי שאתם רואים, אני קצת מעל גיל 45.

<סולי שלמה תמרי: אני גם עסקתי והעסקתי אנשים מבוגרים מעל גיל 60 ו-70, לא בתחום ההייטק אבל בתחום דומה.

<סולי שלמה תמרי: קודם כל אני שומע מהרוב שהם נגד הבאה, ואני חד משמעית נגד הבאת אנשים מחו"ל – אני לא נגד שימוש בקבלני משנה, מחו"ל, אבל לא להביא אותם לארץ.

<סולי שלמה תמרי: אני רוצה להדגיש את זה שהכוח הזה - - - אנחנו כנראה לא ערים מספיק לעוצמה, לכוח ולניסיון שיש, במיוחד אם זה מתכנתים שכבר עבדו - קל יהיה להסב אותם.

<סולי שלמה תמרי: אני גם עסקתי בתחום ההכשרה בהייטק.

<סולי שלמה תמרי: יש פתרונות, אבל המפתח זה המעסיקים, זו לא ההכשרה.

<סולי שלמה תמרי: אין שום בעיה להכשיר אותם, יש כל כך הרבה גופים, את זה אנחנו עושים בקלות, אבל אם לא יגייסו אותם, אם לא יהיה מי שייקח אותם ויעסיק אותם, אז זה לא יקרה, זה לא יעבוד.

<סולי שלמה תמרי: יש היום כל מיני שיטות ודרכים בתחום ההכשרה, אבל המפתח הוא שהמעסיקים ידאגו להעסיק את אותם האנשים, אפילו רצוי בצורה הפוכה, שהמעסיקים יגדירו מה הם מחפשים, אפילו ייקחו את האנשים, אפילו יגייסו אותם טנטטיבית, ואז אנחנו נכשיר אותם, וזו הדרך הנכונה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מנסה להבין אם אתה מדבר על התמחות או איזה, בסופו של דבר, איזה On the job training – אתה בעצם רוצה לייצר להם איזשהו רובד של ניסיון, שאחר כך, אפילו אם הם לא נשארים אצל אותו מעסיק, הם יוכלו למצוא עבודה אצל מעסיק אחר.

<סולי שלמה תמרי: בשיווק ומכירות – האל"ף-בי"ת הוא זהה את הצורך, ומלא אותו.

<סולי שלמה תמרי: הצורך, צריך לוודא עם המעסיקים שבאמת הצורך הזה הוא אמיתי, ואם הוא אמיתי, אז בואו תתחייבו, במקום ללכת ולהביא אנשים מחו"ל, אני אומר שיש מלא אנשים – גם מבוגרים, גם צעירים, שאפשר להיעזר בהם פה, אבל בואו נתחיל מזה שאתם, המעסיקים, או שניתן לכם תמריצים, כול להיות שהם מאיזה שהן סיבות - - -קודם כל נורא חשוב לשאול אותם – הם חייבים להיות חלק מהפתרון, בל המשיכה וההתחייבות צריכה לבוא מהמעסיקים, כי לעשות את ההכשרה – יש כל כך הרבה גופים וכל כך הרבה שיטות לממן.

<סולי שלמה תמרי: יכול להיות שאני, למשל, הייתי מוכן אפילו ללכת ולשלם על ההכשרה שלי.

<סולי שלמה תמרי: אל תשלמו על ההכשרה שלי, תדאגו לזה שכשאני אסיים יהיה לי מקום עבודה, ואולי להחזיר בתשלומים, לדוגמה.

<סולי שלמה תמרי: זה, באמת, בצד של הפתרון המהיר, ולגבי השאלה שנשאלה, איך הגענו לכאן, אז אני רוצה לקחת את דברי ארז ולהגיד – רגע, הבעיה מתחילה כבר בחטיבות הביניים – שם אנחנו מאבדים אותם, ושם אנחנו צריכים להתחיל כדי באמת לפתור את הבעיה, כדי שהרבה יותר ילדים, הרבה יותר נוער יגיעו לתיכון כשהם כבר יודעים מדע ויודעים טכנולוגיה, ורוצים להיכנס לתחומים האלה.

<סולי שלמה תמרי: כשאנחנו מטפלים בזה בתיכון – זה מאוחר מדי.

<סולי שלמה תמרי: נקודה אחרונה, אני איש מאוד פרקטי, מעשי.

<סולי שלמה תמרי: יש לי הצעות ורעיונות מעשיים גם לטווח הקצר וגם לטווח הארוך.

<סולי שלמה תמרי: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: מי נמצא כאן מהצד של המעסיקים?

<דורון קמפלר: אני.

<שלמה וקס: גם אנחנו מהצד של המעסיקים וגם ארז מהצד של המעסיקים.

איילת נחמיאס ורבין: ונדמה לי שאני זיהיתי אתכם מהנהנים בראשיכם כשדיברתי על עובדים בני 40 פלוס.

<אורי פינחסי: כן.

איילת נחמיאס ורבין: תירשמו לזכות דיבור ותכף תקבלו את רשות הדיבור.

<אהוד נוף: אני חייב להגיד שמאוד שמחתי לשמוע את הדברים שלך, מזדהה ממש עם הדברים שאמרת, וראיתי שגם חלק גדול מהנוכחים כאן.

<אהוד נוף: לשכת המהנדסים, האקדמאיים והאדריכלים בקשר עם יותר מ-50 מהנדסים בארץ, ואנחנו למעשה יושבים עם 10 אגודות מקצועיות שהם תתי אגודות שמקיפים את כל מקצועות ההנדסה.

<אהוד נוף: אנחנו רואים בעצמנו גוף שמקשר בין האקדמיה ובין התעשייה.

<אהוד נוף: כרגע אנחנו בהליך של בנייה ומקימים יחידה שתשב, וכבר יצרנו קשר גם עם הטכניון כדי להמשיך ולקדם את הקשר, לקדם הכשרות מקצועיות וכיוונים של לימודים נוספים מעבר למה שבמסגרת האקדמית.

<אהוד נוף: אנחנו בהחלט סומכים על תוכניות ההכשרה של המהנדסים כאן בארץ, ואנחנו בהחלט לא חושבים בגדול שצריך לייבא מהנדסים, ואני אסביר.

<אהוד נוף: אנחנו חושבים שצריך לנסות, במקום זה, להשיב מהנדסים ומוחות לארץ.

<אהוד נוף: כן צריך לתת תמריצים למעסיקים כדי שיוכלו להעסיק אותם, בגלל שיש בהרבה מקרים בעיה שאין תמריץ מספיק.

<אהוד נוף: לייבא מהנדסים מחו"ל במילא קיימת האפשרות.

<אהוד נוף: חברות שרוצות מביאות מומחים ויכולות להביא מומחים, אבל אין צורך להפוך את המהנדסים לענף כמו הבניין, שאנחנו מייבאים עובדים זרים.

איילת נחמיאס ורבין: אז תתכנס לפתרון.

איילת נחמיאס ורבין: מה הפתרון שאתם מציעים?

<אהוד נוף: הפתרון הוא יותר הכשרה - - -

איילת נחמיאס ורבין: לבעיה שאני לא לגמרי בטוחה שקיימת, אבל - - -

<אהוד נוף: הפתרון הוא קיצור משך ההכשרה, הפתרון הוא אפשרויות של הכשרה של טכנאים יותר מהירה לכיוון של מהנדסים, הפתרון הוא נתינת תמריצים למעסיקים כדי שיוכלו להעסיק יותר בקלות, הפתרון הוא חיזוק האקדמיה, הגברת כמות הסטודנטים בתוך התעשייה – אלה הפתרונות האפשריים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך ואני רוצה לקדם בברכה את חבר הכנסת איימן עודה.

איילת נחמיאס ורבין: כמי שהגיש יחד אתי את ההצעה לסדר – תפתח את דבריך.

איילת נחמיאס ורבין: אתה רוצה עוד להקשיב, ואחר כך לדבר?

איימן עודה: אם אפשר, כן.

איילת נחמיאס ורבין: מצוין.

איילת נחמיאס ורבין: ברשותכם, נעשה סבב של עובדים ומעסיקים.

איילת נחמיאס ורבין: אורי פינחסי מאמדוקס, בבקשה.

<אורי פינחסי: אז אני אחזק את מה שאמר כאן עודד.

<אורי פינחסי: האמת, אני לא רואה את הבעיה.

<אורי פינחסי: אני לא מודע למחסור הזה בתור עובד ומנהל אנשים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה עצמך מהנדס?

<אורי פינחסי: אני מהנדס, כן.

<אורי פינחסי: אני באמדוקס כבר 16 שנה בחברה.

<אורי פינחסי: אני רואה את עצמי אולי בתור דור מייסדים שני, אבל חלק מהדור שבנה את החברה הזו.

<אורי פינחסי: אני היום בן 43 ותכף אסביר בדיוק למה הקמתי את ועד העובדים ולמה אני חושב שזה חשוב, אבל בואו נחזור לרגע למחסור הזה.

<אורי פינחסי: אז רק אני יכול להגיד, בתור מי שמכיר הרבה אנשים בתעשייה – בלי שאני מחפש עובדים, כרגע, אני מקבל כל יום 30-4 קורות חיים של אנשים שמבקשים את עזרתי, רק מהיכרות

איילת נחמיאס ורבין: שהם רלבנטיים, קורות חיים רלבנטיים.

<אורי פינחסי: כן.

<אורי פינחסי: רק אנשים שמנסים לחפש עבודה.

<אורי פינחסי: מי שמכיר את אמדוקס – יש לה מכרז פיתוח ענק בהודו.

<אורי פינחסי: כשאני התגייסתי לחברה לא היה בהודו עובד אחד.

<אורי פינחסי: היום יש בהודו 9,000 ואוטוטו 10,000 עובדים.

<אורי פינחסי: מי שרוצה לצאת להודו, אין לו שום בעיה לצאת להודו.

<אורי פינחסי: אוי ואבוי אם נביא גם את הודו פה, לישראל.

<אורי פינחסי: מבחינתנו זה גזר דין מוות.

<אורי פינחסי: אסור לעשות את הדבר הזה, רק צריך לחפש את הסיבה ו - - -

איילת נחמיאס ורבין: סליחה רגע, אני עכשיו אהיה ה devil's advocate, בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מבינים שזה יכול לפגוע ברמות השכר, ואנחנו מעדיפים להתגאות ברמות שכר טובות וגבוהות ולא בנמוכות, ככה לפחות אני תופסת את זה, ואני עצמי מגיעה מהתעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני שואלת אותך – בהנחה שיש בעיה, מה אתה מציע כפתרון?

<אורי פינחסי: חד וחלק- מה שאנחנו חושבים, וזה מה שהחברה' הציעו פה, קודם כל, אמרו פה 45 פלוס.

<אורי פינחסי: אני חושבת שזה יותר קרוב למה שאת אמרת – 40 פלוס, אנשים כבר מתחילים לטפטף אותם החוצה.

<אורי פינחסי: אנחנו רואים את זה.

<אורי פינחסי: אני רואה את כל הפניות שמגיעות אלי.

<אורי פינחסי: כולם, חד וחלק, 99% מהם זה עובדים בגיל 40 פלוס שמתחילים לטפטף אום החוצה, מסיבה כזו או אחרת.

<אורי פינחסי: הם פשוט צברו ניסיון, הם פשוט יותר יקרים כבר, מטפטפים אותם החוצה.

<אורי פינחסי: זה אנשים שיש להם המון מה להציע, אנשים שיש להם תחום ידע מאוד מאוד רחב, 99% מהם גם, לפי דעתי, לא צריך להכשיר אותם, תני להם תפקיד חדש, הם יוכשרו לבד.

<אורי פינחסי: זה אנשים מאוד מקצוענים, זה אנשים מאוד חזקים, יכולים להשתלב בחברה זו או אחרת, ואין להם בעיה למצוא ולהשתלב בתפקידים, חד וחלק.

<אורי פינחסי: יש את כל החברה' שיוצאים מהצבא, שאני גם מגייס אותם.

<אורי פינחסי: מלא חברה' צעירים, מצוינים, שאם אנחנו לא נשלב אותם פה, הם פשוט יצאו לחו"ל.

<אורי פינחסי: זה חברה מצוינים שצריך להשתמש בהם, חייבים לקחת אותם קדימה.

<אורי פינחסי: אני, בתתור מנהל היום, מגייס 6 אנשים.

<אורי פינחסי: אחד מהם לא בישראל.

<אורי פינחסי: כולם, מכריחים אותי לגייס אותם בהודו.

<אורי פינחסי: אז חייבים לשמר את מה שיש פה, כי אחרת - - -

איילת נחמיאס ורבין: מודה לך.

איילת נחמיאס ורבין: דברים חשובים.

איילת נחמיאס ורבין: תכף נדבר עם יעל ממשרד הכלכלה, ואנחנו נבין באמת מה עומק הבעיה, כי אני באמת, מודה ומתוודה - - -

<לאה ורון: מי עוד הגיע לפה ממשרד הכלכלה?

<לאה ורון: ראש מנהל סחר חוץ וראש מטה של המדען הראשי.

איילת נחמיאס ורבין: אז אתם תעדכנו אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: התאחדות התעשיינים, בבקשה.

<דורון קמפלר: אני חושב שאין ויכוח על מחסור.

<דורון קמפלר: כדי לקצר, באמת, יש מספיק מה לעשות בבית לפני שהולכים החוצה.

איילת נחמיאס ורבין: באיזו מהירות, דורון?

<דורון קמפלר: חודשים, חודשים.

<דורון קמפלר: 2016 זו שנת מבחן, ואני חושב שהמסלול צריך להיות משולב.

<דורון קמפלר: OGT, והכשרה חיצונית במקומות שצריך.

<דורון קמפלר: בחלק מהמקומות לא יצטרכו בכלל לצאת החוצה.

<דורון קמפלר: מה שיודע לעשות המעסיק עם הכוחות הפנימיים שלו, זה בהתאמה.

<דורון קמפלר: זה לא הכשרה מאפס.

<דורון קמפלר: לגשר על איזשהו פער ולא מעבר לזה.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול היה לנו פה דיון מרתק ביוזמת פרופ' מנואל טרכטנברג ורועי פולקמן בנושא של תעסוקת חרדים בשוק.

איילת נחמיאס ורבין: אני עצמי, בחיים הקודמים שלי באתי מהתעשייה, ועשיתי תהליך לפני 4 שנים בניסיון לקלוט חרדים לעבודה.

איילת נחמיאס ורבין: שם, לעתים קרובות, יש פערים מאוד מאוד גדולים לגשר עליהם, וגם שם אתה מצליח לשר על הפערים.

איילת נחמיאס ורבין: אז איך זה יכול להיות שפה אנחנו לא מצליחים?

איילת נחמיאס ורבין: עדיין, זה כמובן בהתהוות, העניין הזה של תעסוקת חרדים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו גם תכף נדבר על נשים, שזה מאוד מאוד חשוב בעיניי, בעולם הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת – משהו פה לא הגיוני.

איילת נחמיאס ורבין: איימן, תסמן לי, כשתרצה לדבר.

איימן עודה: אני רוצה ללמוד.

איילת נחמיאס ורבין: יובל אביגדור, מהתאחדות הסטודנטים בישראל, בבקשה.

<יובל אביגדור: במידה וקיימת בעיה, אז נראה לי שיבוא זה פלסטר לבעיה, ולא טיפול שורשי אמיתי.

<יובל אביגדור: אפשר להסתכל גם לטווח הארוך ולראות איך אנחנו בונים תוכנית ארוכת טווח לפתור את הבעיות האמיתיות.

<יובל אביגדור: החל, כמו שנאמר מההשכלה התיכונית וחטיבות הביניים, ולוודא שכמה שיותר נוער רוכש השכלה מדעית, מחשבים וכדומה, לבדוק מדוע במערכת ההשכלה הגבוהה לא יודעים להעמיד לשוק את מספר המהנדסים הדרוש.

<יובל אביגדור: האם יש שם חסמים בכניסה לרכישת השכלה?

<יובל אביגדור: ואני מצטרף למה שנאמר על תעסוקה של מבוגרים, אני לא יודע איך לקרוא "מבוגרים" לגיל 45, אבל אני מכיר את הנושא, גם על בשרי.

איילת נחמיאס ורבין: בא לי לצאת מפה ולחפש מקום ב "אחוזת ראשונים".

איילת נחמיאס ורבין: משהו פה בראש חייב להשתנות.

<יובל אביגדור: אין ספק שכשמגיעים לגיל 45-40 קשה לחזור להיות מתכנת, ולא ברורה הסיבה.

<נשאט דמלחי: אני מדבר בשם התאחדות הסטודנטים ובשמי, סטודנט להנדסת חשמל בשנה החמישית.

<נשאט דמלחי: אנחנו מקבלים את ההכשרה הזו במוסדות האקדמיים שאנחנו לומדים בהם - --

איילת נחמיאס ורבין: מה האחוז היום במכללות הטכנולוגיות ובחינוך הטכנולוגי – מה האחוז של המגזר הערבי?

<נשאט דמלחי: למשל, במכללה שאני לומד בה, אורט בראודה, כרמיאל, זה למעלה מ-40% מהמגזר, זה גם האזור הזה.

איימן עודה: המגזר היהודי.

איימן עודה: הערבים הם רוב בגליל.

איילת נחמיאס ורבין: המגזר היהודי צריך שם העדפה מתקנת.

<נשאט דמלחי: אני גם אוסיף שאנחנו מתקשים למצוא עבודה.

<נשאט דמלחי: אין לנו את ההזדמנויות שמגיעות לנו לקבל את העבודה, ואנחנו מתחילים לחשוב על שמאל ועל ימין למקצועות אחרים ולשנות את הכיוון שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: מה החסם?

איילת נחמיאס ורבין: כשאתה מנסה להגיד – מה החסם?

<נשאט דמלחי: אני מאמין שכל מי שמוכיח את עצמו בסוף מוצא עבודה.

<נשאט דמלחי: אנשים לפעמים מתייאשים לפני הזמן שצריך להשקיע.

<נשאט דמלחי: אבל בגדול, זו ההזדמנות.

<נשאט דמלחי: אנשים לא נותנים את ההזדמנות.

<נשאט דמלחי: חברות הייטק לא נותנות את ההזדמנות בלי הניסיון, וכשאתה סטודנט קשה לך לצבור ניסיון, כי אתה משקיע בלימודים שלך.

<נשאט דמלחי: אז אתה מסיים את התואר בלי ניסיון, ובתעשייה מבקשים את הניסיון הזה.

<נשאט דמלחי: אתה מסתובב במעגל הזה עד שמתמזל מזלך.

איילת נחמיאס ורבין: יש לך עוד משהו שחשוב לך להגיד?

<נשאט דמלחי: שיש לנו כוח של מהנדסים בארץ, בואו ננצל את הכוח הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה עכשיו עובד?

<נשאט דמלחי: אני עוסק בפעילויות חברתיות.

איילת נחמיאס ורבין: אז כל הכבוד, ואתה מוזמן לבוא לוועדת הכלכלה מתי שאתה רוצה.

איילת נחמיאס ורבין: כולכם, אגב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מאוד אוהבים את הוועדה שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: ברשותכם, אני רוצה לתת את זכות הדיבור ליחיאל שמן מפלאפון.

<יחיאל שמן: בוקר טוב לכולם.

<יחיאל שמן: אני מתנצל שהגעתי באיחור.

<יחיאל שמן: אני יודע שפלאפון לא מוגדרת חברת הייטק - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל היא חברה שמשתמשת ביכולות טכנולוגיות.

<יחיאל שמן: - - אין ספק, ואנחנו ייצאנו מתוך פלאפון כמה סטארטפים יפים, שחברו אלינו ועשינו אתם עבודה משותפת.

<יחיאל שמן: אני יכול להגיד לכם כמהנדס ובעל תואר שני במדעים מדויקים בתחום, וכחבר ועד פלאפון בתחום הרגולציה – עשינו כמה מהלכים בתקופה האחרונה, כשזיהינו פגיעה, ופגיעה אנושה במהנדסים.

<יחיאל שמן: חברת פלאפון עם החברות האחרות - - -

איילת נחמיאס ורבין: איזה סוג פגיעה?

<יחיאל שמן: אני תכף אסביר.

<יחיאל שמן: בחסות הרגולטור והממונה על הגבלים עסקיים יצרו איזשהו מהלך שנקרא "שת"פ אקטיבי", יש עוד שת"פ שנקרא "שת"פ פסיבי" – ניסו לייצר חיסכון בעלויות, צמצום רשתות וכדומה.

<יחיאל שמן: כשעשינו drill down למסמכים ונחשפנו למספרים האמיתים זיהינו שמה שהם ניסו לעשות בשורה התחתונה זה להעביר את כל העבודה ההנדסית להודו, חלקם - - -

איילת נחמיאס ורבין: מי זה רצו?

<יחיאל שמן: חברות הסלולאר, דרך חברה חיצונית שנקראת "אריקסון" או "נוקיה" - אחת החברות האלה שמתמחות בהעסקת עובדים זרים במסווה של חברות הייטק – פשוט מעסיקות חטיבות שלמות שם.

<יחיאל שמן: התוכנית, בגדול, היתה פשוטה, לא מסובכת.

<יחיאל שמן: מה שאפשר להביא לארץ – יביאו לארץ, מהנדסים מהודו, ומה שאי אפשר – יעסיקו אותם משם, בצינור ישיר.

<יחיאל שמן: איך אומרת הפרסומת של בזק?

<יחיאל שמן: יש כבל תת ימי, יש צינור ישיר לשם?

<יחיאל שמן: אין בעיה.

<יחיאל שמן: אז יעסיקו חלק משם, תכנתים והנדסאים, ויחסכו המון כסף, במירכאות.

<יחיאל שמן: רק דבר אחד שכחו – את האנשים, את המשפחות.

<יחיאל שמן: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: זה משהו שולי.

איילת נחמיאס ורבין: תמסור דרישת שלום חמה לברק.

איילת נחמיאס ורבין: אין פה אישה שמייצגת את הנשים בתחום הטכנולוגיה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מחפשת אתכן, אנחנו זקוקים לכן.

איילת נחמיאס ורבין: זה, אגב, מפתח מאוד מאוד משמעותי להתפתחות, זה פשוט מדהים לראות מה קורה עם נשים שמהוות לפעמים 70% מהציבור שלומד מדעים ומקצועות טכנולוגיים, ובאיזה שלב מתהפכת הקערה.

איילת נחמיאס ורבין: אני עובדת מאוד חזק על הבת שלי, שתהיה יותר מוכשרת מאימא שלה.

<אורי פינחסי: אני חושב שזה קשור לשעות העבודה בהייטק.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם – יש משפחה, יש הורים.

איילת נחמיאס ורבין: אני הבוקר הייתי צריכה לצאת לפה ב-10 לשבע.

איילת נחמיאס ורבין: אמנם ארגנתי לבעלי את הבית אבל בשעה 7 וחצי הוא הוציא את שלושת הילדים, כולל עם תחפושות והכל, כי פורים נהיה, משום מה, שבוע של חגיגות.

איילת נחמיאס ורבין: אז זו תשובתי לעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ירון דקל מוועד עובדי קומברס.

<ירון דקל: בוקר טוב לכולם.

<ירון דקל: כמו שאתם רואים, אני שייך לחצי השני של הגילאים.

<ירון דקל: אני בא מחברה שפעם נקראה "קומברס", שהיתה ספינת דגל בתחום ההייטק הישראלי.

<ירון דקל: חברי הנכבדים פה אמרו את כל מה שהיה לי להגיד, למעט נקודה אחת שאני רוצה לחדד – אנחנו חברה שהיינו בסביבות 5,000 איש בשיאה.

<ירון דקל: היום אני מייצג כיושב ראש הוועד פחות מ-300 איש.

<ירון דקל: החברה הולכת ונמסה.

<ירון דקל: אם אמיר בריגה יקבל זכות דיבור הוא יספר לכם שהוא היה בשר מבשרנו והוא נחתך ונעקר ונמכר להודים, כחטיבת הפיתוח של "קומברס".

<ירון דקל: אני מגיע מתחום מערכות המידע.

<ירון דקל: אני לא איש הייטק פרופר בקטע של פיתוח אפליקציות, אלא איש מערכות מידע, של חטיבת השירותים של כל חברות ההייטק.

<ירון דקל: הבעיה שלי, כפי שאני רואה אותה היום, לגבי כל התחום הזה, וזו לדעתי בעיה ברמה הלאומית – שמערכות המידע עוברות זעזוע ומהפכה.

<ירון דקל: עוברים עכשיו לענן.

<ירון דקל: ברגע שעוברים לענן, באופן אוטומטי מספר עובדי מערכות המידע יורד, ד אבל יורד בכפולות – ממאה איש זה ירד לעשרה, ואפילו פחות.

<ירון דקל: כמובן שאני לא נגד הקדמה, אבל במדינה, לדעתי, צריכה לשים פה דגש, כיוון שעל כל אלפי המובטלים שיושבים היום בבית ולא מצליחים למצוא היום עבודה כי הם מעל גיל 40 או 45, יתווספו מהר מאוד, תוך שנה או שנתיים, עוד אלפים רבים שגם הם אנשים טובים, אנשים שנמצאים בתעשייה, עם אוריינטציה, וקל מאוד להסב אותם.

איילת נחמיאס ורבין: נתחיל לייצא אותם – פתרון אדיר.

<ירון דקל: או שנמכור להודים.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט עצוב.

<ירון דקל: זה מאוד עצוב.

<ירון דקל: זו לדעתי הולכת להיות בעיה ברמה הלאומית, זה פשוט מקצוע שהולך ונעלם כמו שאר המקצועות הטכנולוגיים הישנים, שחייבים למצוא משהו אחר לאותם האנשים, שחייבים למצוא להם שהו אחר, לאותם אנשים, כי אנחנו בסופו של דבר באים מהקטר של התעשייה.

<ירון דקל: אם זה לא יהיה – כל המשק שלנו יורד למטה יחד אתם.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך, אתה הצפת פה סוגייה נוספת, והיא בהחלט במקום, אני רוצה לומר.

<עמוס עמיר בריגה: אני הקמת את ועד העובדים של "קומברס" לפני ש "קומברס" התפרקה לשתיים.

<עמוס עמיר בריגה: אותנו, את כל חטיבת ה- R

איילת נחמיאס ורבין: שמה מיינדרה עושה?

<עמוס עמיר בריגה: נותנת שירותים, כרגע, ל "קומברס", ל "זורה".

<עמוס עמיר בריגה: את מה ש "זורה" כביכול טוענת שיקר לה בישראל, כשהם לקחו את ה-hardware וחילקו אותו על עלויות האנשים פה אז הפכנו להיות כאילו אנשים יקרים.

<עמוס עמיר בריגה: כמה נקודות.

<עמוס עמיר בריגה: דיברנו עליהן בכללי, אבל צריך לחדד אותן טיפה יותר – כל ה-40 פלוס הם אלה שעשו את מדינת ישראל למדינת הייטק, לא אף אחד לפני כן, ולא הצעירים של היום שקופצים ממקום למקום.

<עמוס עמיר בריגה: אנחנו – אני לא מתבייש להגיד את זה - למדנו מחשבים, והצלחנו להרים את ההייטק ואת הסטארטאפים במדינה הזו.

<עמוס עמיר בריגה: לימודים זה משהו שחייב לקרות.

<עמוס עמיר בריגה: הכשרה ותמריצים בחברות לעשות הכשרות לעובדים לדברים חדשים הם זולים מאוד.

<עמוס עמיר בריגה: הם זולים מאוד והם מידיים.

<יקי חלוצי: בוקר אור, מעבר לכל מה שהחברים שלי כאן

<יקי חלוצי: אמרו אני אגיד משהו קצר – העובדים שנמצאים כאן התאגדו במסגרת ההסתדרות בחמש השנים האחרונות.

<יקי חלוצי: רוב עובדי ההייטק שמתארגנים מגיעים להתארגן בגלל בעיה של ביטחון תעסוקתי בגילאים המבוגרים.

<יקי חלוצי: אני רוצה להציע פרספקטיבה - - -

איילת נחמיאס ורבין: מה ממוצע הוותק, מרצון, של דור ה X ו ודור ה Y. מה אורך הקדנציה שהיום, בדרך כלל, בגילאים הצעירים יותר, של מנהלים בחברות?

איילת נחמיאס ורבין: אחת המורכבויות שיש לא רק בענף ההייטק אלא גם בתעשייה, ואני מניחה שיעל מכירה את זה מקרוב – זה שעובדים נוטים לעבור מקומות בתדירות ובקצב הרבה יותר מהיר.

<קריאה: חצי שנה-שנה.

איילת נחמיאס ורבין: יש אפילו גרוע מכך.

איילת נחמיאס ורבין: בתעשייה המסורתית זה נורא ואיום, אבל מעניין אותי לדעת מה קורה בהייטק – אנשים נשארים שלוש שנים?

איילת נחמיאס ורבין: שנתיים?

איילת נחמיאס ורבין: עשר?

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני מנסה להבין.

איילת נחמיאס ורבין: האם אתם עוקבים אחרי הדברים האלה?

<יקי חלוצי: קודם כל זה משתנה ביחס לטווח גילאים.

<יקי חלוצי: ככל שהגילאים יותר מבוגרים - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על הדור הצעיר.

<יקי חלוצי: אנחנו מדברים על משהו כמו שנתיים-שלוש.

איילת נחמיאס ורבין: זה גם חלק מהמורכבות.

<יקי חלוצי: אני מבקש להציע פרספקטיבה אחרת.

<יקי חלוצי: יש שם לא מעט מומחים שנמצאים בארץ, יבוא זר של מומחים.

<יקי חלוצי: פשוט, העלות שלהם היא יחסית גבוהה, כמו של עובד בארץ, ויכול להיות שהסיפור הוא איזשהו אינטרס של להוריד את עלות ההעסקה של יבוא מומחים ומתוך זה גם להוריד את כוח המיקוח של המהנדסים כאן בארץ ושל עלויות השכר שלהם.

<יקי חלוצי: הסיפור הוא עלות.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני חושבת ששמנו את האצבע בסכר, ואני מקווה שזה גם יצליח.

איילת נחמיאס ורבין: אם זו המטרה, לפי תפיסת עולמי זה לא יכול להצליח, ארז, תוך שמירה על התחרותיות.

<ארז צור: בפירוש.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא נתגאה פה בשכר נמוך.

איילת נחמיאס ורבין: יעל, ממשרד הכלכלה והתעשייה, שמנהלת את תחום התעסוקה עתירת הידע.

<יעל מזוז הרפז: שלום.

<יעל מזוז הרפז: אני מטפלת היום בעצם במחסור במהנדסים ומתכנתים.

<יעל מזוז הרפז: אני אתחיל קצת בלתאר את התעשייה.

<יעל מזוז הרפז: לפי מה שאנחנו רואים, היום מפורסמות בחודש פחות או יותר 5,200 משרות פניות לאקדמאיים בתחום ההייטק, וזה גידול של בערך 50% בשנתיים האחרונות.

<יעל מזוז הרפז: מדובר בתעשייה שהיא במחסור, באופן ברור.

<יעל מזוז הרפז: רק לפני חודש האוצר פרסם דוח על ההאטה בשוק ההייטק, האטה ששוחקת את המעמד של ישראל בתחום החדשנות, והאטה שנובעת בעיקרה בגלל המחסור בכוח אדם.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתם מתייחסים לבעיית התעסוקה בגילאים המבוגרים?

איילת נחמיאס ורבין: הרי זה לא תמיד נספר בנתונים – כי הרבה פעמים הם או מחפשי עבודה, או שהם מתחילים לעבוד ומוצאים כל מיני פתרונות ביניים.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, יכול להיות שהמחסור הוא לא אמיתי, או שהוא הרבה יותר קטן.

<יעל מזוז הרפז: או שהחברות הן מאוד מאוד בררניות, ולא מוכנות להתפשר.

<יעל מזוז הרפז: הם מחפשות דמות מאוד מאוד ספציפית, ואליה הן מכוונות.

איילת נחמיאס ורבין: צעיר, שלא יודע לדרוש, שלא מאמין בתיאגוד, לא יודע מה זה להיות מובטל - - -

<ירון דקל: לא יקחו צעיר כי אין לו ניסיון, וגם לא מישהו מ - - -

איילת נחמיאס ורבין: גם לא ייקחו אישה.

איילת נחמיאס ורבין: יש לה ילדים או שהיא תרצה להיכנס להריון.

<יעל מזוז הרפז: תרשו לי להגיד.

<יעל מזוז הרפז: יש היום צוות שמובל על ידי משרד הכלכלה בשיתוף עם משרד האוצר, משרד ראש הממשלה והות"ת, שכל המטרה שלו היא בעצם לטפל במחסור הזה.

<יעל מזוז הרפז: דבר ראשון, מה שאנחנו עושים זה להתמקד באוכלוסייה בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מטפל גם במקביל במחסור בעובדים בתעשייה?

<יעל מזוז הרפז: לא, אך ורק בנושא של ההייטק.

<יעל מזוז הרפז: דבר ראשון הוא מתעסק בלהגדיל את ההיצע הישראלי- אם זה להגדיל את החוגים באוניברסיטאות שהיום מקבלות תוספות תקציבים עצומות, משמעותיות, שאמורות להוסיף מהנדסים נוספים על מה שהאוניברסיטאות היו אמורות לייצר ממילא תוך חמש שנים - - -

איילת נחמיאס ורבין: למה לא לדאוג במקביל גם לתקצוב שוויוני של סטודנטים במכללות?

איילת נחמיאס ורבין: 8,000 שקל לעומת 30,000 שקל, עכשיו.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שמקבלים פר גולגולת.

<יעל מזוז הרפז: חשוב לי להגיד שאנחנו פועלים גם וגם אבל אנחנו מזהים שהמחסור הוא בעיקר בבוגרים של האוניברסיטאות, כי המכללות מצליחות לגדול.

<יעל מזוז הרפז: בעשור האחרון אנחנו רואים גדילה מאוד משמעותית של סטודנטים במכללות, לעומת סטודנטים באוניברסיטאות שנמצא בקי פאון כבר הרבה מאוד שנים.

<אורי סבוביץ: הביקוש מצד החברות זה בעיקר לבוגרי אוניברסיטאות.

<אורי סבוביץ: הם מאוד סלקטיביים בעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אין סיבה.

איילת נחמיאס ורבין: על פניו אין סיבה אמיתית.

<קריאה: יש סיבה.

איילת נחמיאס ורבין: אני, למרבה הצער, הייתי מספיק משוגעת ללכת ללמוד משפטים.

איילת נחמיאס ורבין: עוד לא היו הרבה מכללות.

איילת נחמיאס ורבין: לימים נהייו הרבה מכללות.

איילת נחמיאס ורבין: בהתחלה, משרדי עורכי דין לא קיבלו בכלל סטודנטים ממכללות.

איילת נחמיאס ורבין: לאט לאט הם גילו שיש מכללות טובות יותר ומכללות טובות פחות והיום הם נותנים fight בהתמחות.

איילת נחמיאס ורבין: אז אולי בעליון עדיין ייקחו רק מהאוניברסיטה העברית – כבוגרת האוניברסיטה העברית אני מאוד גאה בזה, אבל בסוף, הדברים האלה - - -

<אורי סבוביץ: כולנו בעד האוניברסיטאות.

<אורי סבוביץ: אני רק אומר - - -הנתונים, סף דרישות הקבלה הוא הרבה הרבה יותר נמוך.

<אורי סבוביץ: מה לעשות שסף הקבלה- תסתכלו על סף הדרישות בפסיכומטרי.

<אורי סבוביץ: הפער בלתי נתפס.

<עמוס עמיר בריגה: אולי הגיע הזמן - - - מה שהמל"ג עושה.

<עמוס עמיר בריגה: זו בדיוק הנקודה.

<עמוס עמיר בריגה: האוניברסיטאות מעלות את הסף לקבל אותם.

<עמוס עמיר בריגה: הם לא כאלה טובות למדתי בבר אילן - - -

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אמנם היושב ראש הקבוע לא נמצא פה, אבל פה נהוג לדבר על פי רשות דיבור.

איילת נחמיאס ורבין: אני שומרת על מסורת.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבי רגע, זה לא יכול להיות, יש פה משהו בלתי מתקבל על הדעת.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף, בגלל שלמכללות הטכנולוגיות אין אימא ואבא, אז זה מה שקורה.

איילת נחמיאס ורבין: הפערים בתקצוב הם פשוט בלתי הגיוניים.

איילת נחמיאס ורבין: יושב פה הרבה פעמים חבר הכנסת רועי פולקמן, חברי, שהוא בוגר ההנדסאים ברמת אביב.

איילת נחמיאס ורבין: הוא למד בתיכון סופר דופר יוקרתי, ולמד להיות הנדסאי.

איילת נחמיאס ורבין: אז מה - - - ולמה לא לקחת את אותם הנדסאים מהמכללות ולנסות לגשר על הפער?

איילת נחמיאס ורבין: זה באמת לא היה בגרשיים.

<יעל מזוז הרפז: אז חשוב לי לומר שאנחנו מנסים לטפל בכל הכיוונים האלה.

<יעל מזוז הרפז: רציתי לציין באופן ספציפי את זה שהיום יש באמת השקעה מאוד גדולה, כדי שגם מהאוניברסיטאות נתחיל לפרוץ את הקיפאון שהיה כאן במשך הרבה מאוד שנים בתחום הזה, כל הנושא של שילוב אקדמאים ערבים בשוק ההייטק.

איילת נחמיאס ורבין: וגם אקדמאיות.

<יעל מזוז הרפז: אני אתייחס לזה.

<יעל מזוז הרפז: בקונצפט של שילוב אקדמאים ערבים יש לנו תוכנית שקיימת כבר שנה של משרד הכלכלה, שהמטרה שלה היא בעצם לשלב אקדמאים ערבים בשוק ההייטק, לסייע להם בדיוק במה שציינת, בפתיחת הדלת, לקבל את ההזדמנות בחברות, לתת להם את הניסיון.

<יעל מזוז הרפז: מעבירים להם קורסים של הכשרות שהם יוכלו לעשות פרויקטים בשיתוף עם התעשייה, כדי שתהיה להם את השורה הזו בקורות החיים של – הנה, יש לי גם ניסיון.

<יעל מזוז הרפז: התוכנית הזו, מטרתה היא שיתוף אלף אקדמאיים ערבים בתעשייה הזו תוך שלוש שנים.

<יעל מזוז הרפז: כבר היום אנחנו נמצאים במעל 260 השמות.

<יעל מזוז הרפז: היא פועלת בכל רחבי הארץ, מהצפון ועד הדרום.

איילת נחמיאס ורבין: מי ארגון המעסיקים שאתם פועלים מולו?

איילת נחמיאס ורבין: הנה, דורון אומר לא, כי אליו לא הגעתם.

<יעל מזוז הרפז: אנחנו פועלים באופן מאוד רחב, לאו דווקא מול ארגון מעסיקים.

<יעל מזוז הרפז: אנחנו כן היום במקביל פועלים להקמה של פורום מעסיקים, שיהיה מין גוף שייעץ לצוות ההיגוי.

<יעל מזוז הרפז: בנוסף, אני רוצה לציין תוכנית של שילוב של בני פריפריה והכנסתם לאוניברסיטאות ולמכללות בתחומים של הנדסה, שמה שהיא עושה זה בעצם שהיא לוקחת אנשים עם פוטנציאל, אבל שאין להם את הבגרויות המתאימות, ועושה להם מכינות, ומכניסה אותם לתחומים של הנדסה, שגם כן שאמורה להביא לשילוב של עוד 500 סטודנטים.

<יעל מזוז הרפז: חוץ מזה יש פעילות של השבת אקדמאים ישראלים מחו"ל.

<יעל מזוז הרפז: עד היום התוכנית הצליחה לשלב 100 אקדמאיים חוזרים בשנה בתעשיית ההייטק, וחוץ מזה אנחנו ממש בימים האלה עובדים על פיתוח תוכניות גם לתחום של 45 פלוס, גם לנושא של שילוב חרדים, במיוחד בנושא של שילוב נשים, שזה אחד מהאתגרים הכי משמעותיים, מבחינתנו.

<יעל מזוז הרפז: אני אגיד כבר עכשיו, אנחנו נמצאים במקום של לחשוב על איך לעשות את הדברים האלה נכון, ואנחנו מאוד פתוחים לשמוע רעיונות.

איילת נחמיאס ורבין: ובטרם זמן, - - - לחשוב על תכנון ארוך טווח.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שתתייחסי לעניין שירון דקל העלה – לנושא של עובדי מערכות מידע, שבמעבר לענן, אנחנו צפויים לראות פה עוד אלפי אנשים שיהיו מובטלים.

<יעל מזוז הרפז: אני חושבת שדווקא בגלל שמדובר בתעשייה שבמחסור, זו דווקא תעשייה שמעודדת את זה שאם יש לנו אנשים שעכשיו ייפלטו מתחום אחד, אז יחסית בקלות נוכל לשלב אותם בתחומים אחרים, וזה בהחלט מסוג הדברים שאנחנו מפנים אליהם, ואנחנו מפתחים עכשיו את כל הכלים כדי לעשות את זה.

<יעל מזוז הרפז: עוד אחד מהכיוונים זה תוכניות של הכשרה חוץ אקדמיות שיוכלו להיות הרבה יותר זריזות, וכמובן – לטווח הארוך זה כל הנושא של 5 יחידות מתמטיקה, שהיום פועלים על זה במשרד החינוך באופן מאוד גדול.

<יעל מזוז הרפז: לגבי הנושא של עובדים זרים – חשוב להדגיש שמדובר במומחים בלבד.

<יעל מזוז הרפז: המדיניות בעצם לא משתנה.

<יעל מזוז הרפז: עד היום אין מכסות על הבאת מומחים זרים, כבר היום זה ככה, והמגבלה המרכזית היא שצריך לשלם להם מעל פעמיים השכר הממוצע במשק, כלומר, מעל 19,000 לחודש.

<יעל מזוז הרפז: בנוסף, צריך לשלם אגרות – המעסיק שמביא אותם צריך לשלם אגרות, כדי להביא אותם לכאן.

<יעל מזוז הרפז: המדיניות הזו לא משתנה.

<יעל מזוז הרפז: אין אף כוונה להביא לפה את אלפי עובדי ה QA שירוויחו 6,000 שקל.

איילת נחמיאס ורבין: אתם הוצאתם הודעה שמדברת על מאות עובדי הייטק.

<יעל מזוז הרפז: איך שהנושא הוצג בתקשורת הוא לא מדויק.

<יעל מזוז הרפז: המדיניות היא להשאיר את המגבלה של 19,000 ומעלה שכר חודשי, מה שאומר שאם יש עובד ישראלי שמתאים לעבוד בתחום הזה, למעסיק הישראלי תמיד יהיה עדיף לקחת אותו.

<יעל מזוז הרפז: המטרה של הפעילות שאנחנו עכשיו מקדמים לגבי עובדים זרים היא בעצם ל - - -בביורוקרטיה שהיום חוסמת הבאת עובדים אלה.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבי.

איילת נחמיאס ורבין: ביורוקרטיה – מצוין, אני גם בעד הפחתת ביורוקרטיה איפה שאפשר, אנחנו רק צריכים לוודא – שניה, חברים, תקשיבו שנייה, אני מאוד חוששת ממדרון חלקלק.

איילת נחמיאס ורבין: זה מדרון חלקלק, הדברים האלה, וזה מסוכן.

איילת נחמיאס ורבין: למה זה מרגיז אותי?

איילת נחמיאס ורבין: משום שאני לא רואה מספיק עבודה שנעשית בתחום ההשקעה של הסבת עובדים רלבנטיים, ישראלים, מובטלים, שאין להם עבודה בתחום ההייטק, בעוד שהיד מאוד קלה על ההדק – בואו נבטל את הביורוקרטיה ואת האגרות על היבוא, ושלום על ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: היד יותר מדי קלה על ההדק, קצת כמו נושא מכסות בחקלאות.

<יעל מזוז הרפז: מבחינת משרד הכלכלה, התנאי של פעמיים השכר המוצע במשק הוא תנאי מרכזי שאין שום כוונה לשנות אותו.

<יעל מזוז הרפז: בסוף, המטרה שלנו היא לקדם את התעסוקה בישראל.

<יעל מזוז הרפז: כדי להרחיב קצת יותר על מה כן מתוכנן לעשות, אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למנהל סחר חוץ.

<אוהד כהן: כמה תיקונים.

<אוהד כהן: אחד, אנחנו לא הוצאנו שום הודעה.

<אוהד כהן: הממשלה לא הוציאה שום הודעה על העניין הזה.

<אוהד כהן: עיתונאים הוציאו הודעה.

<אוהד כהן: חשוב להבהיר את זה.

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב מאוד מה שאתה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: מאיפה זה בא?

איילת נחמיאס ורבין: מישהו הדליף, או מהצוות הבינמשרדי, או - - - מישהו הוציא את הדבר הזה לתקשורת.

איילת נחמיאס ורבין: מישהו שכנראה רצה - - -

<קריאות: - - -

<אוהד כהן: אמרת שמשרד הכלכלה הוציא הודעה.

<אוהד כהן: לא הוצאנו הודעה.

<אוהד כהן: דבר שני - - -

איילת נחמיאס ורבין: אוהד, הולכים לייבא עובדים או לא הולכים לייבא?

<אוהד כהן: לא הולכים.

<אוהד כהן: לא הולכים.

<אוהד כהן: אני רוצה להתחבר למה שאמרת לגבי יבוא עובדים.

<אוהד כהן: אנחנו לא מייבאים עובדים.

<אוהד כהן: יש מומחים שמגיעים לארץ.

<אוהד כהן: יש כיום כ-2,500 מומחים שמקבלים יותר מפעמיים השכר הממוצע במשק, שמשלמים מעל 10,000 שקל אגרות שנתיות בחודש לטובת התעשייה הישראלית, בשנה, ומרכזי המו"פ שנמצאים פה- ואלה אנשים עם מומחיות ייחודית שנבחנת בפינצטה לפני שמאשרים את הגעתם.

<קריאה: זה לכלל התעשייה.

<קריאה: זה לכלל המשק.

<קריאות: - - -

<אוהד כהן: דבר שני, כמו שנאמר פה, לא מדובר במדיניות חדשה, אלא לראות איך עוזרים לחברות שכן מבקשות וכן צריכות את אותם מומחים, כדי לראות איך עוזרים להם, ופה זו עבודה משותפת עם רשות ההגירה.

<אוהד כהן: זו הנחיה שמגיעה מראש הממשלה ושר הכלכלה, כדי לבוא ולראות - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא צריך להגיד ראש הממשלה ושר הכלכלה – אתה יכול להגיד – "שר הכלכלה", זה אותו הדבר.

<אוהד כהן: זה עדיין ראש הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מחכה שהוא יבוא להציג לוועדת הכלכלה את תוכניתו עבור משרד הכלכלה.

איתן ברושי: כלכלה ותעשייה.

איתן ברושי: זו היתה ההחלטה הראשונה שהוא קיבל.

<אוהד כהן: הדבר הנוסף הוא שכמו שאמר שלמה וקס – מדובר באותם מומחים.

<אוהד כהן: הם יכולים להגביר את התעסוקה בישראל לטובת אותם כל האנשים שנמצאים פה.

<אוהד כהן: הנקודה האחרונה, שאותם מהלכים שאנחנו רוצים לעשות זה מהלכים שמתבצעים במדינות מפותחות ומערביות, כמו קנדה, כמו חלק ממדינות האיחוד האירופי, כמו אוסטרליה, שבהן מבינים שלמומחיות הייחודיות של אנשים ברחבי העולם יש יתרון לטובת המשק המקומי.

איימן עודה: גברתי היושבת ראש, אני לא חושב שיש בעיה בתפיסה, בין האנשים שנמצאים באולם הזה.

איימן עודה: אני חושב שכולנו תמימי דעים ואנחנו יכולים לבנות תוכנית ביחד- גם אנשי ההייטק, גם העובדים במשרדי הממשלה.

איימן עודה: הבעיה שלנו היא עם התפיסה הפוליטית, עם האנשים שלא נמצאים פה, עם האנשים שרואים, אולי, שמצבנו מצוין, בניכוי הערבים והחרדים, עם האנשים - - - כי אני מאמין שגם האנשים שנמצאים פה וגם העובדים, גם הפקידים במשרדי הממשלה, תופסים את הדבר בצורה הנכונה ביותר: להעסיק כמה שיורת אנשים, להעסיק כמה שיותר נשים, כמה שיותר ערבים, כמה שיותר חרדים, כמה שיותר אנשים מעל גיל 40, מעל גיל 45.

איימן עודה: פה יש תפיסה נכונה בין כל האנשים שנמצאים במקום הזה.

איימן עודה: הבעיה היא לא באנשים שנמצאים פה.

איימן עודה: הבעיה היא לא רק מומחים.

איימן עודה: ראש הממשלה אמר לפני שלוש שנים שהוא רוצה להביא רופאים מהודו.

איימן עודה: זה לא עניין רק של הייטק, זו תפיסה.

איימן עודה: ולמה הודו?

איימן עודה: למה לא ארצות הברית?

איימן עודה: למה לא קנדה?

איימן עודה: פשוט מאוד, כי כל מה שמעניין אותו זה הכסף המהיר ביותר, זה הגרפים של מחר או מחרתיים.

איימן עודה: אנחנו, יש לנו תפיסה אחרת – טובת החברה, החברה כולה, וטובת החברה כולה זה העסקת אנשים.

איימן עודה: זה לא רק במובן של כלכלה ושלום.

איימן עודה: זה הון אנושי, זה תרופת החברה במישור גם החברתי, בכל המישורים.

איימן עודה: לכן אני חושב שכל האנשים שנמצאים פה יכולים לשבת חצי שעה ולבנות תוכנית ביחד, וכולם פה ייצאו מרוצים, כי הבעיה היא לא פה.

איימן עודה: הבעיה היא בין התפיסה של כל האנשים שיושבים פה ובין התפיסה של ראש הממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת עודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתן רשות דיבור לאורי מלשכת המדען הראשי.

<אורי סבוביץ: אנחנו, על כל מה שיעל מזוז וארז צור אמרו - - - אני רק אדגיש משהו מסוים - מעבר לזה שמה שאמר חבר הכנסת, מעבר לזה שאנחנו, במדען הראשי, תומכים בכסף ממש, בתמרוצים מעבר לרגיל, גם לחרדים, גם לערבים וגם לפריפריה – אנחנו נותנים מענקים מעבר, כדי לשלב אותם, כלומר, כולם מסכימים שזה העיקר וזו המטרה הראשית.

<אורי סבוביץ: יש פה בעיה שלא הוזכרה פה.

<אורי סבוביץ: יש היום מחסור במהנדסים.

<אורי סבוביץ: ביקוש והיצע פשוט מביא לעלייה, רק בשנה האחרונה – של כמעט 10% בשכר של המהנדסים.

<אורי סבוביץ: מה לעשות, כששכר עולה, ואתה כיזם, או כחברת מו"פ רואה שהעלויות שלך עולות, בסוף מרכז המו"פ יוצא החוצה.

<אורי סבוביץ: כלומר, מציגים פה את המצב כאילו אנחנו סוגרים פה מקומות.

<אורי סבוביץ: המצב הוא הפוך.

<אורי סבוביץ: במצב שיש - - -

איילת נחמיאס ורבין: מרכז המו"פ יוצא מפה החוצה כי זו לא השקעה בהון.

איילת נחמיאס ורבין: קל להם להעביר מרכזי פיתוח.

איילת נחמיאס ורבין: תתחילו להשקיע באמת בתעשיות עתירות הון, לא רק בתעשיות עתירות ידע, תאמין לי שתראה פחות מעבר של מרכזי פיתוח.

<אורי סבוביץ: אני אגיד לך משהו – המהנדס הישראלי הוא שני במשכורת שלו רק למהנדס האמריקאי.

<אורי סבוביץ: אני לא נגד זה ו - - -והם הכי טובים בעולם, אבל בטווח המיידי, אם אנחנו לא רוצים לראות מרכזי מו"פ נסגרים ויוצאים, כמו שאנחנו שומעים מהתעשייה, אז בטווח המיידי – מעבר למה שהזכירו פה, שזה חינוך, תיכונים, הכשרת עובדים, הסבת אקדמאים, וכל מה שדיברנו – מעבר לזה, בטווח המיידי, בזעיר אנפין, ברמה של מאות עובדים בלבד, בסופו של דבר זה גם משאיר פה את מרכזי המו"פ בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נדבר על מרכזי המו"פ בנפרד, כי אני חושבת שזה מצריך שיחה על האופן שבו פועל המדען הראשי.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי הרבה הערכה לאבי חסון, אבל אני חושבת שתעשייה בשלה היא די נזנחת בעולמות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לכולם על הדיון החשוב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: הדיון לא קל ואני מוכרחה להגיד לכם – זה כבר רצף של דיונים על אופן מסוים שבו הממשלה בוחרת לטפל בבעיה, שהיא בעיה הולכת ומתגברת של שינויים בעולם התעסוקה, לצד מחסור שנוצר בתחומים מסוימים שהם לא רק תחומים עתירי ידע, אלא גם תחומים של ידיים חכמות, ככה אני, לפחות, מעדיפה לקרוא להם, משום שגם בתעשייה הבשלה – גם אותה היום מייצרים בטכנולוגיות מתקדמות.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול ישבתי לצד מיכל צוק ודיברנו על העניין הזה, ואני חושבת שבהרבה פעמים אנחנו לוקים בצורה חמורה בתכנון לטווח ארוך.

איילת נחמיאס ורבין: ירון דקל הציג לכם פה בעיה שהולכת להתגלגל לפתחנו בקרוב, וזו דוגמה אחת, מוחשית.

איילת נחמיאס ורבין: במקביל, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מייצרים יותר תמריצים לאנשים צעירים, תסלחו לי שאני אומרת לכם – להישאר במקומות עבודה יותר מאשר פרקי זמן קצרים.

איילת נחמיאס ורבין: זו גם שאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו – איך אנחנו ניגשים לבעיה הזו.

איילת נחמיאס ורבין: זו מורכבות לא טריוויאלית, ועם כל הכבוד לדור ה-X ודור ה-Y, שאני במידה רבה באיזה גבול ביניהם, צריך לראות מה עושים בעניין הזה, כי המקומות נוטים - - -לפני הסיכום המלא אני רוצה לתת לחבר הכנסת מקלב זכות דיבור.

אורי מקלב: הרי הדיון הזה נעשה בעקבות הצעה לסדר שהגשנו, ואני התלבטתי כמו כולנו, שלפני שמגישים הצעה לדיון מהיר, צריך לברר מה חשוב לנו יותר.

אורי מקלב: באמת מתברר שהיה חשוב מאוד להגיש את ההצעה לדיון מהיר הזו כי אולי חיפשנו אתונות ומצאנו מלוכה.

אורי מקלב: חשבנו שיש כאן איזו בעיה נקודתית, ואנחנו בעצם יודעים שההחלטה הזו באה מתוך בעיה רחבה הרבה יותר מדבר נקודתי, ואם היה נכון לקבל החלטה כזו או שנקיים דיון בעניין הזה והידיעה שיצאה, אני לא חושב שזה עשה טוב – זה קצת תיזז את המערכת וגרם באמת לחששות ולאיזו סערה, אבל אולי לטובה, שנציף את הדבר הזה.

אורי מקלב: צריך לראות איך אנחנו פותרים את הדבר הזה במכלול.

אורי מקלב: אולי רוצים לכבות שריפה אחת, אבל מתברר, אולי, שהכיבוי הזה רק מלבה את האש ומראה על איזה משהו מערכתי בטיפול בכל הנושא של המחסור, מצד אחד, עודף מצד שני.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהרבה אנשי הייטק שהיו בתפקידים בכירים, היום נמצאים מחוסרי עבודה, הם לא מוצאים את המקומות.

אורי מקלב: אז יכול להיות שזה בגלל שהם היו בשפה מסוימת שהיום לא נדרשת.

אורי מקלב: במקום לקחת את האנשים האלה שיש להם את היכולות הבסיסיות, את המיומנות הטובה ביותר, הם מכירים את השטח הזה, אבל מה לעשות?

אורי מקלב: הם היו באיזה תפקיד מסוים שאיבד את הרלבנטיות שלו, ואני רואה שמהנהנים לי בראש, סימן שזה נכון – במקום כבר בתהליך הזה, לא כשהוא כבר מפוטר, בתהליך לפני זה, למצוא את ההכשרה, ואני פונה כאן לוועדת הכלכלה: בואו נכשיר את כל האנשים האלה.

אורי מקלב: יש דור ענק, גדול מאוד, של אנשים שהם בגיל הביניים.

אורי מקלב: הם יצאו החוצה, הם נזרקים לרחוב.

אורי מקלב: בוא תיקח אותם, ויחד עם זאת, תכשיר אותם, כאן תשקיע את המאמצים שלהם, בעניין הזה.

אורי מקלב: הם יהיו הכי טובים, לא יצטרכו להביא אף אחד מחוץ לארץ.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שיוצאים אנשים מכאן לשם.

אורי מקלב: חבל שאנחנו לא מאזנים את העניין.

אורי מקלב: לכן, אם - - - באמצע דברי אפסיק - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת.

אורי מקלב: בסדר, בסדר, אני מקבל את זה ואני מבין את זה.

אורי מקלב: רק משפט אחד: שזה יביא את ההחלטה לקחת שולחן עגול, לקחת את כל האנשים שנמצאים בשטח, את המעסיקים, את המייצגים של המהנדסים.

אורי מקלב: לא לעבוד רק לפי ההבנה של משרד הכלכלה.

אורי מקלב: כל החכמה לא נמצאת במקום אחד.

אורי מקלב: יש דברים שמתחדשים.

אורי מקלב: לשבת ולראות, לראות גם את העתיד לפנים, גם במבט הרבה יותר רחוק.

אורי מקלב: לראות את המחסור שיש היום כבר בגילאים ש - - - שנשים לא הולכות לתחום הזה, כי צריך הרבה יותר - - -.

אורי מקלב: להתחיל לראות בטווח הקרוב ובטווח היותר קרוב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כולנו מסכימים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לכולם, לכל מי שהשתתף בדיון החשוב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: כפי שאמרתי, זה כבר איזה רצף של דיונים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לבקש לתאם דיון המשך בתוך 4-3 חודשים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת מהצוות הבינמשרדי להגיע לדיון הזה, להציג בפנינו את המסקנות והתובנות שלו, ומה הפתרונות שצפויים להיות בטווח המיידי, הבינוני והארוך, ואני אומרת, יעל – אני מצפה בתוך הדיון הזה למצוא קודם כל את הפתרונות, ואיך התחיל קודם שלמה?

איילת נחמיאס ורבין: עניי עירך קודמים?

איילת נחמיאס ורבין: זה לא עניי עירי, זה אזרחי עירי.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני רוצה לשמוע, ואני רוצה להזכיר לכולנו שעובדים הם אינם גבינה צהובה, ולא צריך להזיז אותם, ולא צריך לשאול "מי הזיז את הגבינה שלי" רק לאחר מעשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לכולכם, ישיבה זו נעולה.