ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 289, 2016-02-24 09:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו נתחיל בהצעה לסדר היום בנושא השתמטות מוסדות הממשלה וחברת כביש חוצה ישראל מאחריותם בעניין אדמות הדרוזים במפעל הקישון, של חבר הכנסת חמד עמאר.

משה גפני: לפני שאני מאפשר לך להציג את הדברים אני רוצה להגיד שהנושא הזה כבר עלה כמה פעמים בהיותי יושב ראש הוועדה.

משה גפני: זה עלה גם בשנת 2010, 21.6.2010, הנושא הזה נדון.

משה גפני: אני מביע את מורת רוחי מכך שהנושאים לא מתקדמים, ואם הם מתקדמים הם מתקדמים בעצלתיים.

משה גפני: אנחנו מדברים כבר הרבה זמן שהעניין הזה צריך שיהיה לו פתרון.

משה גפני: בכל מקרה אני מודה לך, חבר הכנסת חמד עמאר, שהעלית את הנושא הזה ואני מעביר לך את רשות הדיבור.

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם.

חמד עמאר: אני רוצה לברך את כל מי שהגיע לכאן מעוספיה ומדליה ולהודות ליושב ראש על קיום הדיון הזה.

חמד עמאר: אנחנו הגשנו הצעה לסדר ב-25 בנובמבר 2015.

משה גפני: אני רציתי לשים את זה כבר כמה פעמים.

חמד עמאר: כן, פעמיים ולא יצא לנו.

חמד עמאר: אבל היום אני באמת רוצה להודות לך, הנושא חשוב.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לחבר הכנסת לשעבר זידאן עטשי שנמצא איתנו, אני מקווה שניתן לו זמן מספיק שיסביר לנו את כל הסוגיה, כי הוא מכיר את הסוגיה הכי טוב כאן, הוא מלווה את הנושא ואני באמת רוצה להודות לך על הליווי ועל ההשקעה שלך בנושא הזה.

חמד עמאר: אני לא רוצה להרחיב בדבריי כי אני רוצה שידברו יותר בעלי הקרקעות ולשמוע את חבר הכנסת לשעבר זידאן עטשי, אבל אני אתן כמה משפטים.

חמד עמאר: אני אגיד לכם שהדרוזים במדינת ישראל, ב-48' היה להם 325,000 דונם והיו רק 14,000 תושבים.

חמד עמאר: היום הדרוזים 137,000 תושבים ויש להם 116,000 דונם וכל הזמן יורדים הדונמים.

חמד עמאר: אני שם 116 כשעדיין לא הורדנו את כל מה שלקחו בג'למה ומנסורה.

חמד עמאר: אנחנו, הקהילה הדרוזית, לא מתנגדים לפרויקטים לאומיים, אנחנו יודעים שאזור ג'למה ומנסורה הוא אזור אסטרטגי, עוברים בו כל הפרויקטים הלאומיים של מדינת ישראל וכולם אמרו 'אין לנו בעיה, אבל בואו נגיע להסדרים ובואו נגיע להסכמים'.

חמד עמאר: ב-31 בינואר 2010, אני הייתי חבר כנסת, אני ליוויתי את הנושא גם במשרד ראש הממשלה, הגענו לסיכומים ונחתם חוזה בינואר 2010.

חמד עמאר: אנחנו היום פברואר 2016, יותר משש שנים אחרי ועדיין הנושא לא נסגר ולא הגיעו להסכמים.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לכם שהחליטו לפני שנה בערך, פחות, עם המגשר.

חמד עמאר: יש לך את הכול, אני אתן לך גם אתה, שתגיד את כל הדברים שלך.

חמד עמאר: אני חושב שכאן, כוועדה, אנחנו חייבים שתהיה לנו החלטה, שתהיה לנו אמירה, אנחנו חייבים לתת לוח זמנים לנושא הזה ומתי הנושא הזה מסתיים ולוח זמנים לישיבות, לוח זמנים לסגירת הנושא ולהמשך דיונים גם כאן בוועדה, שנלווה את הנושא עד שנפתור את הבעיה הזאת, שהיא בעיה מאוד קשה ונוגעת להרבה תושבים בדלית אל כרמל, שמזלזלים בהם, מתעללים בהם ולא נותנים את האפשרות לגמור כפי שסוכם.

חמד עמאר: סוכם דונם אדמה מול דונם אדמה בקרקע חקלאית לפי ערך שמאי באזור דלית אל כרמל.

חמד עמאר: זה הסיכום שאני ישבתי עליו, ישבתי במשרד ראש הממשלה, ישבתי גם עם מנכ"ל ראש הממשלה והתושבים הסכימו לסיכום הזה, אבל הסיכום הזה עדיין לא יצא לפועל.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני רוצה לתת יותר ל - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רגע, החברים רוצים - - -

חמד עמאר: העיקר שנשמע את האנשים.

משה גפני: בסדר, אין בעיה.

אכרם חסון: אדוני היושב ראש, בוקר טוב.

אכרם חסון: אני רוצה לברך אותך שהבאת את זה לדיון ביחד עם ידידי חמד עמאר, אני רוצה לברך את כל התושבים שהגיעו במיוחד והם מלווים את הנושא הכאוב הזה במשך שנים רבות.

אכרם חסון: לצערי הרב, במקום לתת להם פרס על העשייה למען האוכלוסייה, שהם עובדים בהתנדבות, ללא כל תמורה, מזלזלים בהם.

אכרם חסון: רוב הדברים שקשורים בעדה הדרוזית לא מתקדמים, אדוני היושב ראש, זה מניסיוני.

אכרם חסון: הסוגיה הזו התחילה בכהונתי כראש עיר ב-2004.

אכרם חסון: המכתב הראשון יצא ב-20.4.2004, למועצה הארצית לתכנון ובנייה במשרד הפנים.

אכרם חסון: אנחנו התנגדנו לכל התכניות, לא בגלל שאנחנו מתנגדים לפרויקטים לאומיים, אנחנו אמרנו שאנחנו מוכנים לתת יד ולתמוך בכל פרויקט לאומי שיקדם את מדינת ישראל, אבל בתנאי שלא ידרכו עלינו, לא יזלזלו בנו, לפחות שנהיה חלק מהדברים הכלכליים שקורים שם, כי בעבר לקחו את האדמות שלנו בג'למה ומנסורה לבסיסים צבאיים ואז נתנו את זה, כי אמרנו שזה חשוב למדינה.

אכרם חסון: כשהבסיסים הצבאיים יצאו משם לא החזירו לנו את האדמות למרות שהיה בג"צ, הם נתנו את זה לעיריית יקנעם, ששם משגשגת באמצעות ההיי טק והמפעלים, ובדלית אל כרמל ובעוספיה עד עצם היום הזה אין אזור תעשייה ואין קדמה.

אכרם חסון: הלכנו כברת דרך.

אכרם חסון: אמרנו אנחנו נתנגד, אבל גם נשב, אנחנו בני אדם.

אכרם חסון: הלכנו וישבנו ב-6 בספטמבר 2005 עם כל צמרת המדינה, עם משרד ראש הממשלה, עם כל האחראים, והוחלט שאנחנו נשלב ידיים - - -

משה גפני: מה ביקשתם בישיבה?

אכרם חסון: אנחנו ביקשנו דונם תמורת דונם.

אכרם חסון: אנחנו אמרנו, כל מה שאתם מבקשים לטובת המדינה, אנחנו לא רוצים שום דבר, תנו לנו באזור דליה ועוספיה דונם תמורת דונם, זה מה שהוחלט.

אכרם חסון: אחרי זה, אדוני היושב ראש, אנחנו גם קיבלנו את ראש המינהל אצלנו, בא ראש המינהל בעצמו ב-10 במאי 2005, והוא אמר שאנחנו נקים מִנהלת והיא תדאג להמצאת קרקעות חקלאיות מוחזקות על ידי יישובים שכנים בהיקף 1,000 דונם כדי לתת לנו תמורת ה-1,000 דונם באותו אזור.

אכרם חסון: הדבר הזה נשאר על הנייר.

אכרם חסון: אחרי זה ב-26 בינואר 2006 במשרד ראש הממשלה היה סיכום, חילופי הקרקע יהיו בשטחים הנפגעים על פי קריטריון של דונם חקלאי תמורת דונם.

אכרם חסון: הכול כתוב כאן בפרוטוקולים.

אכרם חסון: אחרי זה שר התשתיות הלאומיות, ב-21 בינואר 2008, הוא הגיע אלינו וחלק מכובד מהחברים שנמצאים כאן היו איתנו בישיבות, כי זידאן עם הצוות המכובד שלו היה איתי, היה יד ימיני בנושא הקרקעות והתכנון בעיריית הכרמל בהתנדבות.

אכרם חסון: אמר השר שהוא ממליץ לממשלה לאשר ביצוע חילופי קרקעות תמורת הקרקעות, דונם תמורת דונם.

אכרם חסון: זה פרוטוקול של שר במדינת ישראל.

אכרם חסון: גם שר הפנים אומר, 'אני מסכים שאירעו כשלים בהתנהלות המשרד מול העירייה, ואני אבחן עם המנכ"ל כדי לפנות למוסד ביקורת שיבקר את התנהלות משרד הפנים מול העירייה'.

אכרם חסון: אני לא רוצה להאריך, אני אומר לך - - -

משה גפני: לא נעשה כלום מאז?

אכרם חסון: שום דבר, הכול - - -

חמד עמאר: כל מה שנאמר כאן נחתם כחוזה בינואר 2010 - - -

משה גפני: הבנתי, אבל לא נעשה דבר - - -

אכרם חסון: הזמינו אותנו למשרד ראש הממשלה ביחד עם חבר הכנסת לשעבר, אמל נסראלדין, יושב ראש הנהלת בית יד לבנים וסיכמנו דברים עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אכרם חסון: אדוני היושב ראש, אני מדבר מתוך כאב, הרי העדה הזאת היא עדה נפלאה, 93% מבניה מקריבים למען המדינה בזכות ולא בחסדים של אף אחד.

אכרם חסון: לנו לא מגיע הדבר הבסיסי ביותר?

אכרם חסון: מה, כל התשתיות הלאומיות על האדמות שלנו, הפקעתם את האדמות לטובת פארק הכרמל בשנות ה-60.

אכרם חסון: מה השארתם לעדה הדרוזית?

אכרם חסון: היום לא מגייסים אותם למשטרה, משנים כל מיני קריטריונים.

אכרם חסון: מה אתם רוצים, שהצעירים האלה יתפוצצו יום אחד לממסד הישראלי בפרצוף?

אכרם חסון: מה עשינו, מה פשענו?

אכרם חסון: אנחנו חלק בלתי נפרד מהמדינה הזאת, לא מגיע לנו את הזכויות?

אכרם חסון: אנחנו מדברים על אדמות פרטיות.

אכרם חסון: דבר אחרון, אני עשיתי סקר עם שש ערים מסביב לעיר הכרמל לשעבר, עם יקנעם, אדוני היושב ראש, ואני רוצה שתקשיב טוב, עם תל חנן נשר, עם חיפה, עם טירת הכרמל ועם אור עקיבא, 90% ומשהו מהאדמות של הערים האלה הן אדמות מדינה, 3% מאדמות דלית אל כרמל ועוספיה הן אדמות מדינה.

אכרם חסון: לוקחים לנו את האדמות הפרטיות, לא נותנים לנו ואנחנו לא יכולים לבנות.

אכרם חסון: אנחנו עבריינים בעל כורחנו, כי אין תכניות מתאר, כי מישהו פשע עם העדה הדרוזית.

אכרם חסון: זה נכתב בפסקי דין של בתי המשפט.

אכרם חסון: אני שואל אותך כאדם מכובד, אתה מקורב לעדה הדרוזית, אתה ביחד עם חברי הכנסת המכובדים כאן ואנשי הממסד שיושבים כאן, מה אתה רוצה שאנחנו נעשה?

אכרם חסון: תגידו לי מה אתם רוצים שנעשה.

אוסאמה סעדי: אתה בקואליציה, לא?

אכרם חסון: חכה, יש לי תשובה.

חמד עמאר: שר האוצר, מחזיק את מינהל מקרקעי ישראל, מחזיק במינהל התכנון, מחזיק בכול שר האוצר, זה בידיים שלך, אכרם.

אכרם חסון: גם אם אני אשלם מחיר קשה אני לא אתן לאף אחד לפגוע - - -

אוסאמה סעדי: ככה צריך להגיד.

אכרם חסון: אני ביקשתי ממך עוד דבר בסוד, תגיד את הסוד הזה לכולם.

אכרם חסון: אמרתי לך, קח את העדה הדרוזית כפרויקט איתך יחד, עם האנשים שלך.

אכרם חסון: רק ככה נתקדם.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך, גם אני בקואליציה, אל תתרגש מהצעקות.

משה גפני: אני גם בקואליציה, דברים שאני מאמין בהם, אני נלחם עליהם, לא יעזור שום דבר.

משה גפני: אתה נמצא בכנסת בין היתר בשביל לדאוג לעדה הדרוזים, בין היתר.

משה גפני: גם כשאתה בקואליציה, אסור לך לנוח ולשקוט, אני אומר את זה לכולם, עד שהבעיה הזאת לא תיפתר.

משה גפני: לא רלוונטי בכלל העניין של קואליציה ואופוזיציה.

חמד עמאר: נכון, כולנו ביחד.

משה גפני: אני אומר לך את זה גם בנושאים שחשוב לי.

משה גפני: אני מדבר על הרבה דברים, לפעמים אני גם מדבר נגד הממשלה, כולם יודעים את זה כאן ואני בקואליציה.

חמד עמאר: אתה תמיד מדבר נגד הממשלה.

משה גפני: לא, מפעם לפעם קורה לי שאני מדבר בעד.

עודד פורר: אבל כשאתה רוצה שהקואליציה תעשה איזה משהו אתה גם יודע איך לדחוף אותה לעשות את זה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: בבקשה.

מסעוד גנאים: תחילה אני מברך את כל האורחים וכל הנכבדים מדליה ועוספיה ואני מברך על קיום הדיון הזה.

מסעוד גנאים: אני מתנצל מראש, אני חייב ללכת לוועדת חינוך, יש גם דיון חשוב.

מסעוד גנאים: אבל יש לי פתרון, חמד.

מסעוד גנאים: בתקופתך, כאשר היית בקואליציה אתה הגעת להסכם, נכון?

חמד עמאר: נכון.

מסעוד גנאים: לא מימשו את זה גם.

מסעוד גנאים: עכשיו אכרם בקואליציה, אז אתה הגעת להסכם וחתמו, על אכרם, שהוא יממש את ההסכם הזה.

מסעוד גנאים: יש לנו עכשיו דוגמה שממשלת ישראל, היא מאמצת את סיסמת נתניהו, אני הבטחתי אבל לא הבטחתי לקיים.

מסעוד גנאים: זה פשוט מאוד.

מסעוד גנאים: לצערי הרב הפרויקטים הלאומיים של מדינת ישראל הם חייבים דרכם רק דרכי הקרקעות והאדמות של הערבים, אם זה ערבים דרוזים, ערבים מוסלמים.

מסעוד גנאים: השקפת עולמי שכולנו ערבים, יש דרוזים, יש - - -

<קריאה: גם יהודים.

מסעוד גנאים: אבל כולם ערבים.

מסעוד גנאים: אבל אי אפשר - - -

חמד עמאר: שלחו לי סרטון אתמול על הנושא הזה.

חמד עמאר: מישהו אומר - - - אז הדרוזי אומר לו, תשמע - - -

מסעוד גנאים: חמד, המדינה, לפי דעתי, אדוני היושב ראש - - -

משה גפני: צריך לדאוג לכל האזרחים, בכלל לא משנה המוצא שלהם.

מסעוד גנאים: כן, כל האזרחים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אי אפשר, אנשים נתנו את היקר ביותר והקרקע לערבי בכלל היא היקרה ביותר לו, אז אי אפשר לא לממש את ההסכם ולתת להם את הפיצוי ההולם שלהם.

מסעוד גנאים: אנחנו בטח תומכים בחברינו ובכל הדרישות שלהם הצודקות.

משה גפני: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לכבוד היושב ראש על הדיון ועל היוזמה לדיון.

יוסף ג'בארין: אני מתרשם שהפתרון אפשרי.

יוסף ג'בארין: אם אני רואה חבר כנסת אכרם חסון, באמת מכולנו, שהמפלגה שולטת בדיוק בנושאים הללו, גם של התקציבים, אבל גם של מינהל התכנון והבנייה, ואני שומע גם קול של הזדהות מיו"ר הוועדה, נראה לי שזה צריך וחייב להתקדם לכיוון של פתרון.

יוסף ג'בארין: מה שאני רוצה להדגיש, שבנושא הזה של בעיקר כביש 6 וההפקעות שנדרשות וכדומה, היה תקדים לדעתי חיובי שצריך לשמור עליו.

יוסף ג'בארין: התקדים החיובי הזה שעד אולי לסלילת הכביש הזה כל הסוגיות של הפקעה של אדמות, בעיקר מהאוכלוסייה הערבית, הייתה מקור למתח בין המדינה, בין הרשויות לבין האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: התקדים שנוצר בהתחלה באזור של טייבה וטירה וקלנסווה, שהרשויות הסכימו לפצות אדמה מול אדמה פחות או יותר באותו ערך.

יוסף ג'בארין: לכן היה ברור שכעיקרון היישובים אינם מתנגדים לאותו פיתוח, במיוחד אם הוא גם משרת אותם, אבל התנגדו להפקעה.

יוסף ג'בארין: טענו שיש כאן מניעים פשוט פוליטיים ולא ענייניים, אבל ברגע שהרשויות מציעות אופציה של פיצוי ראוי, שזה באמת קרקע תמורת קרקע, אז התושבים אמרו אוקיי, אז בברכה, בואו נפתח את האזור לטובת כולנו.

יוסף ג'בארין: אבל לא ייתכן שאחרי שקיימות הסכמות כאלה, שהדבר הזה ייתקע, מה שבעצם אולי מעורר יותר חשדות שהנה, הרשויות רוצות להתכחש בעצם, למרות שיש החלטה.

יוסף ג'בארין: לכן, כבוד היושב ראש, כאבי הוא גם הכאב של התושבים - - -

משה גפני: למה לפי דעתך באזור טייבה זה נעשה ובאזור הזה של דליה זה לא נעשה?

אוסאמה סעדי: העדפה מתקנת לדרוזים.

יוסף ג'בארין: העדפה פוגעת.

יוסף ג'בארין: איך שאני מתרשם - - -

משה גפני: אבל למה?

משה גפני: יש למישהו הסבר לתופעה הזו?

יוסף ג'בארין: איך שאני מתרשם, אלא אם יש לרשויות הסבר - - -

משה גפני: אם המדינה לא נותנת פיצוי בכלל, אז צריך להתמודד עם זה - - -

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שזו סחבת בירוקרטית, אני רוצה לקוות, אני לא יודע, אבל אין שום סיבה - - -

משה גפני: אתה לא יודע משהו דרמטי?

יוסף ג'בארין: האמת, כן.

אכרם חסון: אדוני היושב ראש, כתבו באחד המכתבים כאן, יש לי את המכתב, שזה תקדים מסוכן.

אכרם חסון: אז הם מחליטים באופן פרטני - - -

משה גפני: אין תשובה לשאלה הזו.

חמד עמאר: כביש 6, ההתקדמות שלו הייתה מזה שהגיעו להסכמים של קרקע מול קרקע.

יוסף ג'בארין: כן.

משה גפני: אין תשובה לשאלה הזו, אוקיי.

יוסף ג'בארין: אני רק אוסיף ואומר, עם כל הכבוד לרשויות, גם הן צריכות לדעת שהם לא עושים טובה לתושבים.

יוסף ג'בארין: זה כלל מאוד מקובל, גם במשפט הבינלאומי, שעל הפקעת קרקע קודם כל מפצים בקרקע.

משה גפני: בדיוק.

<דוד כחלון: אבל, חברים, זה נעשה.

<קריאה: זה לא נכון מה שאתה אומר.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: אני רק רוצה לעשות סדר בעניין.

משה גפני: אולי אתם לא יודעים, כאן מדובר בוועדת הכספים של הכנסת וכאן מתנהגים בנימוס ולא מתפרצים האחד לתוך דברי השני, אלא מקבלים רשות דיבור.

משה גפני: עודד, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב ראש.

עודד פורר: אל"ף, תודה שאתה מקיים את הדיון הזה, אני חושב שהוא מאוד מאוד קריטי ופשוט, בעיקר כשאנחנו מדברים על אוכלוסייה שכל הזמן אנחנו נהנים להתהדר בברית החזקה והחשובה שיש לנו עם העדה.

עודד פורר: העובדה שרובם משרתים בצבא, לוקחים חלק, נושאים בנטל, ובסוף כשצריך להגיע איתם להסכמים אז תמיד הם נשארים אחרונים בתור, לצערי, בהקשר הזה.

עודד פורר: אני חושב שבטח בממשלה של 61 חברי כנסת בקואליציה ואחד מהם הוא גם שר האוצר ואחד מחברי הכנסת שיושב פה הוא ממפלגתו, אז אני חושב שאפשר לדחוף קצת יותר חזק את העגלה.

עודד פורר: יש אפשרות בממשלה של 61 לדחוף אותה קצת יותר לעשות דברים שאולי לפעמים היא לא רוצה, בטח אם זה חבר כנסת מתוך הקואליציה וההשפעה שלו על הנושא הזה.

חמד עמאר: עודד, יש שני חברי כנסת דרוזים בתוך הקואליציה.

חמד עמאר: בקואליציה של 61 יש שני חברי כנסת דרוזים.

אוסאמה סעדי: חמד, שיידעו לאיים מתי שהם רוצים.

משה גפני: עודד, תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, אהלן וסהלן, ברוכים הבאים.

אוסאמה סעדי: אני גם נתבקשתי למסור לך וליתר החברים והמוזמנים שחבר הכנסת חברי, עבדאללה אבו מערוף, לא יכול היה היום להגיע לדיון החשוב הזה כי הוא בבית חולים עם המשפחה.

אוסאמה סעדי: הנושא הוא כל כך חשוב, אדוני היושב ראש, ולא במקרה אני זרקתי את ההערה, את ההארה הזאת.

אוסאמה סעדי: מכיוון שאנחנו באופוזיציה אז אנחנו מעלים את הנושאים ונואמים ומבקשים ודורשים, אבל בסופו של יום ההכרעות מתקבלות בממשלה ובקואליציה - - -

משה גפני: אל תזלזל בנאומים באופוזיציה, אני הייתי באופוזיציה בקדנציה הקודמת - - -

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו עושים את העבודה שלנו ולא מתייאשים.

משה גפני: יש לזה משמעות.

אוסאמה סעדי: לא מתייאשים ולפעמים מצליחים, כמו שהיה לפני יומיים.

אוסאמה סעדי: אבל במקרה הזה של הקרקעות והמקרקעין והתכנון, אני גם מעלה עוד נושא פה, שזה הדוח החמור ביותר של המשנה ליועץ המשפטי, גם המגזר הערבי ובכללו גם המגזר הדרוזי, ואני הבנתי שגם הייתה ישיבה בדליה בעניין הזה, ששם נכתבו דברים חמורים ביותר על אחינו הדרוזים ועל הפרת החוק ועל האכיפה שהם הולכים לעשות והריסות הבתים.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו צריכים להתכונן, אכרם, גם לעניין הזה, והשר שלך היום במינהל התכנון, הוא אחראי על התכנון.

אוסאמה סעדי: אנחנו צריכים פה לשלב ידיים ולעבוד ביחד על מנת שאנחנו נבוא להסדרה של הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו נפגשנו כבר כמה פעמים עם המשנה ליועץ המשפטי, עם היועץ המשפטי לממשלה, עם בינת שוורץ ועם יו"ר קבינט הדיור, אביגדור יצחקי, ואני חושב שפה האינטרס שלנו משותף, שאנחנו צריכים להגיע להסדרה של הבנייה בלי היתר.

אוסאמה סעדי: לא יעזור.

אוסאמה סעדי: בקטע הזה ובנושא הזה, אני מברך אותך, אדוני היושב ראש, ומי כמוך יכול ומזיז דברים ואני חושב שזו בושה וחרפה שנושא כזה עוד לא פתור עד היום, למרות כל ההחלטות שנתקבלו, אבל בפועל לא נעשה שום דבר.

אוסאמה סעדי: יש לי השערה, אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: מכיוון שפה האחים שלנו בדליה ובעוספיה נאבקו מאבק קשה ומר נגד הפקעת הקרקעות ונגד מתווה הגז והלכו אולי צעד אחד יותר מדי קדימה, אז רצו להעניש אותם ולחנך אותם, במרכאות.

אוסאמה סעדי: אין שום סיבה אחרת.

<קריאה: לא מקובל הדבר הזה.

אוסאמה סעדי: בוודאי שלא מקובל, אבל אתה אמרת למה בטייבה ובמשולש, ששם עשו את החלפות המקרקעין, ופה, שיש את ברית הדמים, שמדבר עליה עודד, ואנחנו תמיד אומרים - - -

<זידאן עטשי: So called.

אוסאמה סעדי: So called, בוודאי.

<זידאן עטשי: בשבילי so called.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, בשבילנו אנחנו בכלל מתנגדים לכל העניין הזה של השירות, אבל אני לא רוצה לפתוח את זה.

עודד פורר: הברית היא קיימת וצריך לנהוג בידידים - - -

אוסאמה סעדי: לא, אז אני אומר, ברית, לא ברית, יש אנשים - - -

משה גפני: מדינה חייבת לדאוג לאזרחיה, נקודה, מה יש לדבר.

אוסאמה סעדי: אז הפקיעו את הקרקעות שלהם, לא נתנו להם פיצוי, לא נתנו להם קרקע חלופית.

אוסאמה סעדי: אני חושב שצריכים פה לקבל החלטה שקוראת למשרד האוצר ולממשלה לכבד את ההסכמים ולפצות את התושבים ויפה שעה אחת קודם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת לשעבר זידאן עטשי.

<זידאן עטשי: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

משה גפני: באיזה כנסת כיהנת?

<זידאן עטשי: עד 88'.

משה גפני: זאת אומרת הכנסת לא יכלה בלעדינו.

משה גפני: אתה היית עד 88' אני נכנסתי ב-88'.

<זידאן עטשי: אנחנו נפגשים עכשיו בנושא מאוד קיומי.

<זידאן עטשי: אני ליוויתי אותך בכמה סוגיות, שסקר אותן גם חבר הכנסת עמר וגם חסון ואני מעריך מאוד את יחסך האוהד והמבין לסוגיה הזאת, סוגיית הקרקע.

<זידאן עטשי: אני אומר שהסקירה איננה סנטימנטלית, היא רק פרגמטית, אבל אני מבקש מכבודך ומכבוד שאר חברי הכנסת וגם כל פקידי הממשלה ונציגי המוסדות, שיבינו שלכל תעלול יש גבול.

<זידאן עטשי: תסלח לי שאני פותח בזה, אני פעם הייתי ישראלי הכי גאה במדינת ישראל, יותר מהיהודים.

<זידאן עטשי: כולם פה יודעים את העבר שלי, גם בתור דיפלומט, כאשר לא היה דיפלומט אחד בארצות הברית שמעז לייצג את מדינת ישראל.

<זידאן עטשי: אבל שם למדתי דבר אחד מהאמריקאים, אם אתה לא תוחם לדבר זמן הדבר הזה אבוד, אין לך כתובת.

<זידאן עטשי: זאת הבעיה המרכזית של כבוד החברים שישבו מולנו.

<זידאן עטשי: אין לי טינה לאף אחד, אנחנו מסרנו את הקרקע, אחרי כמה שנים, עד שהגענו לבג"צ במאי 2011, הגענו לבג"צ והרכנו ראש לבג"צ, למרות שזו הייתה פעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל שבג"צ אומר 'אני ממליץ', הוא לא תבע, ואני מבין אותו, אבל אני לא מצדיק אותו.

<זידאן עטשי: אין המלצה בבית המשפט העליון לצדק, יש קביעה.

<זידאן עטשי: קיבלנו את הגזרה וקיבלנו את ההמלצה וישבנו עם כל בעלי הקרקעות וחלק מהאנשים היושבים פה, ואנחנו השקטנו את השטח.

<זידאן עטשי: ישבנו עם האנשים בעלי הקרקעות וויתרנו.

<זידאן עטשי: אני הייתי אצל חבר הכנסת עמאר פעמיים במליאת הכנסת בנושא הזה ואמרתי לו 'ידידי, תזרז את העניין כי השטח בוער'.

<זידאן עטשי: למה אמרתי לו so called עכשיו?

<זידאן עטשי: יש בעיה אחת אצלי, אצל הרבה דרוזים גם, כאשר אני רואה את עצמי מוקנט, מושפל, מורץ, מטעם קבוצה ששייכת לכל דבר, לדת או ללאום אחר, אני עושה מהפכה.

<זידאן עטשי: אני לא יכול לבלוע את זה.

<זידאן עטשי: זה שאנחנו ממשיכים אחרי בג"צ לסבול מהנושא הזה זו הבעיה שלכם, לא שלי.

<זידאן עטשי: בג"צ הוא לא רק שלי, אתם השפלתם את בג"צ.

אוסאמה סעדי: שייח' זידאן, מה קבע בג"צ?

<זידאן עטשי: הוא קבע שיתייחסו ביד נדיבה במשא ומתן ביניכם לבין בעלי הקרקעות.

<זידאן עטשי: זה מה שהוא קבע, זה המשפט האחרון.

<כמאל אמין זדאהר: אני אקריא לך מהבג"צ, משפט אחד.

<זידאן עטשי: בבקשה, זה משפט חשוב.

<כמאל אמין זדאהר: בג"צ אמר דבר אחד מאוד חשוב, על המדינה, על הממשלה לכבד את כל הפרוטוקולים ואת כל ההסכמים.

<כמאל אמין זדאהר: זה מה שאמר בג"צ בסוף הפסיקה שלו.

<כמאל אמין זדאהר: הודעות המדינה כפי שנמסרו לנו בכתבי בית הדין ועל ידי מנכ"ל משרד ראש הממשלה עומדות כולן בתוקפן.

<כמאל אמין זדאהר: זה מה שקבע בג"צ.

אוסאמה סעדי: אז יש פה ביזוי בית משפט ואפשר לחזור לבית המשפט ולטעון ביזיון בית משפט.

משה גפני: תיכף נראה.

משה גפני: נשמע את נציגי הממשלה.

<זידאן עטשי: רק לגמור את הסקירה שלי, היא לא ארוכה.

משה גפני: בבקשה.

<זידאן עטשי: היא קצת רגשית, אבל היא עובדתית.

<זידאן עטשי: לא השארנו דלת ולא חדר ולא משרד אזורי או לאומי שלא דפקנו ולא ישבנו עם הנציגים של מדינת ישראל מאז עד היום.

<זידאן עטשי: ריצות, הבטחות, אי קיום הבטחות, הונאות בקרקע.

<זידאן עטשי: לי זה קרה, לא לאחד אחר, אדון גפני.

<זידאן עטשי: שלוש פעמים.

<זידאן עטשי: אני אמרתי לכם, את ה-5 דונם שלי ושל אחים שלי אני אמסור לכם, אין לי בעיה, בלי כסף, אבל אל תקניטו אותנו.

<זידאן עטשי: זה חמור מאוד וזה פצע שיישאר לעולם.

<זידאן עטשי: זו ריצה בלתי נלאית.

<זידאן עטשי: אני בא לירושלים, כל חודשיים שלושה לכאן, בשביל מה?

<זידאן עטשי: אני לא ילד, אני בן 76.

משה גפני: שתהיה בריא.

<זידאן עטשי: עד שאדון ממשלה או נציגים קבעו שיהיה מגשר, הישיבה של המגשר הייתה ב-15.6.2015 וכולנו קבענו והסכמנו, אכן יש מגשר.

משה גפני: ומה קרה עם זה?

<זידאן עטשי: חודשיים אחרי זה אני מתקשר למגשר, הוא אומר לי 'אדוני, אני לא יכול לגשר בין הבעלים, יש לי הנחיות לגשר רק בין מנהאל מנסור, שאצלם קוראים לו כריש, כריש מבחינת הרכוש, ועם שאר הבעלים אסור לי.

<זידאן עטשי: מאז אנחנו עדיין בהקפאה.

משה גפני: מי זה המגשר?

<זידאן עטשי: המגשר אדון עמרם קלעג'י, אדם מכובד, יש לו רקורד מאוד מזהיר, הוא התקבל עלינו, הוא לא ישב עד עכשיו.

<זידאן עטשי: הייתה ישיבה במשרד הפנים - - -

משה גפני: מי נתן הנחיות לנהל רק עם הכריש?

<זידאן עטשי: הסודות האלה לא מגיעים אליו.

משה גפני: יגיעו.

משה גפני: זה היה במאי 2015?

<זידאן עטשי: זה היה ב-15.6.2015.

משה גפני: ביוני 2015.

<זידאן עטשי: נכון.

<זידאן עטשי: וזה היה לא אצלי בבית, זה היה במשרד הפנים, בלשכת הממונה על המחוז בחיפה.

משה גפני: אתה היית שם בישיבה הזאת?

<זידאן עטשי: הוא היה.

משה גפני: מה השם שלך?

<מנהאל מנסור: מנהאל מנסור.

משה גפני: נכון, אני זוכר גם בפעם הקודמת.

חמד עמאר: הוא היה איתנו בדיונים כאן, הוא הגיע.

משה גפני: כן, אני זוכר.

משה גפני: עדיין קוראים לך הכריש?

<זידאן עטשי: כריש, אבל במרכאות.

<דוד כחלון: אנחנו לא מכירים את המושג הזה, אדוני.

<קריאה: כריש בלי שיניים.

אוסאמה סעדי: כריש בלי קרקעות.

<זידאן עטשי: אחר כך אנחנו מתכתבים עם משרד המשפטים.

<זידאן עטשי: לא היה מסמך אחד שלא היה מכותב משרד המשפטים, היועץ המשפטי.

<זידאן עטשי: לא ממני ולא מהמגיבים.

<זידאן עטשי: אנחנו מגיעים למשנה ליועץ המשפטי, עורך דין ארז קמיניץ, ב-1 בנובמבר, כלומר לפני שלושה חודשים.

<זידאן עטשי: קבלת פנים, יחס מצוין, מעולה, פקידות, פרוטוקולים.

<זידאן עטשי: אנחנו פרשנו בדיוק את מה שאמרתי עכשיו, אני אומר בלשון הזאת, מתוך הזיכרון, לא היה פרוטוקול לנו.

<זידאן עטשי: הוא כתב ראשי פרקים.

משה גפני: קמיניץ, מה הוא אמר?

<זידאן עטשי: 'רוב הסוגיות שהעליתן אינן מוכרות לי ואני מצטער על כך.

<זידאן עטשי: תנו לי', רבותיי, תשמעו, 'עד סוף חודש זה', קרי נובמבר - - -

אוסאמה סעדי: איזה שנה, הוא לא אמר.

משה גפני: 2015.

אוסאמה סעדי: אני צוחק.

<זידאן עטשי: אנחנו יצאנו מכאן, היה ראש העדה הדרוזית, יצאנו משם מלאי תקווה שהבעיה תיפתר תוך שעות.

<זידאן עטשי: שעות, הוא נתן עד סוף נובמבר.

משה גפני: ארז קמיניץ.

<זידאן עטשי: והוא הציע ועדה, ועדה שתטפל בסוגיה הזאת, אחד מאיתנו, שניים מאצלו.

<זידאן עטשי: הוועדה מעולם לא התכנסה מאז ועד היום.

<זידאן עטשי: כתבנו לו תזכורת - - - זה לא ביקורת, זה ההשפלה, זה תהליך ההשפלה, תהליך העינוי, הייסורים.

<זידאן עטשי: כתבנו לו תזכורת שבועיים אחרי הפגישה בנושאים שהעלינו.

משה גפני: זידאן, הבנו.

<זידאן עטשי: לא, יש לי עוד - - -

משה גפני: בבקשה, מפני שאני רוצה לשמוע את הממשלה, אנחנו רוצים להתקדם הפעם.

<זידאן עטשי: הם מבקשים מאיתנו את הבלתי אפשרי, וגם זה אדון ארז הבטיח לטפל באופן חיובי, או בעין יפה.

<זידאן עטשי: מה קורה?

<זידאן עטשי: כל בעלי הקרקעות חייבים להוכיח בעלות וטאבו על הקרקע.

<זידאן עטשי: סבא שלי נפטר, אבא שלי לא ידע קרוא וכתוב, הם רוצים בעלות.

<זידאן עטשי: אני אומר לאדון קמיניץ, והוא הבין את זה, 'הרי אתם לפי כל המסמכים שלכם כבר לקחתם את הקרקע, הרי הפקעתם את זה לפי כל יסודות ההתכתבות.

<זידאן עטשי: אז אם אתה הפקעת את הקרקע, מדוע אתה רוצה ממני טאבו עכשיו?

<זידאן עטשי: בוא אני אחתום לך על ההפקעה', לא, הוא הפקיע את הקרקע והוא רוצה ממני טאבו, למה?

<זידאן עטשי: בטח עורכי דין התעשרו מהגרושים שאמר עליהם עכשיו מר עמאר, הנושא הממסדי, הסרט הנע הזה, אני לא יודע אם אתה הפקעת את הקרקע והשם של אבא ז"ל ואין יורשים אחרים.

<זידאן עטשי: זה לא אני, זה מאות אנשים.

<זידאן עטשי: יש לי רשימה פה.

חמד עמאר: יש טאבו של הסבא של הסבא והם רוצים שיעשו טאבו חדש.

משה גפני: אני מכיר את זה, אני יודע.

<זידאן עטשי: אני אומר לו 'איך אתה מפקיע קרקע על ידי סעיף כך וכך וסעיף כך וכך ואתה כברל קחת את הקרקע', כלומר אתה עשית טאבו שלך, אבל מצאנו פתרון.

<זידאן עטשי: יחד עם מנהאל ויחד עם מחפוז, אנחנו נחתום לך כל משפחה ומשפחה וכל יחיד הצהרה שאתם תנסחו אותה, שהם הבעלים היחידים.

<זידאן עטשי: זאת הבעיה שלנו, אדוני.

<זידאן עטשי: שום דבר לא נפתר.

<זידאן עטשי: מאז שחבר כנסת חסון הציג עד היום אנחנו לא התקדמנו.

<זידאן עטשי: מציעים לנו עכשיו, ב-14 בינואר שולחים טיוטה, לא לי - - -

משה גפני: מי שולח?

<זידאן עטשי: שולח המשרד של מר קמיניץ.

משה גפני: שם, מי כתוב, מי חתום על זה?

<זידאן עטשי: לא חתום אף אחד.

<זידאן עטשי: אבל יש פה, הנה, זה משרד המשפטים, לשכת היועץ המשפטי.

<זידאן עטשי: מציעים לנו הצעות, בסדר, אפשר לדבר עליהן, אבל בסוף יש איום, 'אם אתם לא תסכימו לכך אנחנו לא נדרשים לנושא עוד פעם', יענו take it or leave it.

משה גפני: טוב, הם לא לבד עולם.

משה גפני: זידאן - - -

<זידאן עטשי: אנחנו לא עבדים.

<זידאן עטשי: תבינו שאנחנו לא עבדים ואם תתייחסו אלינו בצורה הזאת כולנו נתחרט.

משה גפני: חבר הכנסת לשעבר זידאן, תודה רבה לך.

משה גפני: אתה לא מדבר איתם כאן בוועדה, מכיוון שאתה יכול לדבר איתם במשרדים שלהם, כאן זה אנחנו מדברים איתם.

משה גפני: אני מבקש שהממשלה תשיב לדברים שנאמרו עד עכשיו.

משה גפני: אנחנו מתחילים עם משרד ראש הממשלה, משרד האוצר, משרד המשפטים והמשרדים האחרים.

משה גפני: משרד ראש הממשלה, מי מגיב?

<אבנר סעדון: בוקר טוב.

<יעקב בליטשטיין: אולי שאני אתחיל?

משה גפני: רגע, אני לא שומע אותך.

<אבנר סעדון: אבנר סעדון ממשרד ראש הממשלה, מטפל בנושא התשתיות.

<אבנר סעדון: אם אתם רוצים את העדכון על השנה האחרונה אני מציע שמשרד התחבורה יתחיל.

משה גפני: לא, קודם אני רוצה את משרד ראש הממשלה.

משה גפני: תגיד את עמדתך, נאמרו פה דברים.

משה גפני: אני מכיר אותם כבר הרבה שנים, אני מבין שכל הזמן יגידו שאין הוכחה שהם בעלי הקרקעות, בסדר גמור.

משה גפני: אני מבקש לדעת את מה ששאלתי ב-2010, אני רוצה תשובה ממשרד ראש הממשלה.

משה גפני: אנשים גרו שם, היו להם שם בתים, לקחו להם את זה, הפקיעו, למה לא נותנים להם במקום אחר בלי בעלות?

משה גפני: שיוכלו ללכת למקום אחר.

משה גפני: מה עמדת משרד ראש הממשלה בסוגיה הזאת כל כך הרבה שנים?

משה גפני: תיכף נגיע למשרד התחבורה.

<אבנר סעדון: הסוגיה הזאת לא מוכרת, הסוגיה של הבעלויות עלתה אכן בעבר, יש גם מנגנון איך בודקים את הבעלויות ואיך מפצים אותם.

<אבנר סעדון: הסוגיה העקרונית שהגיעה לפתחו של משרד ראש הממשלה גם ב-2010 ושוב פעם ב-2014 הייתה סוגיית הפיצויים.

<אבנר סעדון: ב-2010 הייתה סדרת החלטות ממשלה שנתנה פיצויים בקרקע, גם למי שלא הפקיעו לו את כל הקרקע, ועוד מנגנון של שופט ב-2014.

<אבנר סעדון: לאחר שזה חזר אלינו שוב בחנו את הנושא, ואפילו הורדנו את הרף, וככה, באמת בזכותו של ארז קמיניץ, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הייתה החלטת ממשלה בדצמבר 2014, הורדנו את הרף ל-26%, כלומר גם אם הפקיעו לך לא את מלוא החלקה תוכל לקבל פיצוי בקרקע אם לפחות 26% הופקע ויש מנגנון של שופט.

<אבנר סעדון: זה דבר אחד וזה סודר - - -

משה גפני: והוא יקבל פיצוי, מה?

<אבנר סעדון: פיצוי בקרקע.

<אבנר סעדון: והפיצוי בקרקע, כמו שגם נאמר - - -

משה גפני: דונם תמורת דונם, אבל דונם כמובן זה שווה קרקע.

משה גפני: כלומר מישהו מקבל קרקע לחקלאית תמורת קרקע חקלאית, ואם מישהו מקבל קרקע למגורים אז היא שווה יותר ויש מנגנון.

משה גפני: זה היה מקובל עליהם לחלוטין.

חמד עמאר: זה ההסכם שנחתם בינואר 2010.

חמד עמאר: אותו הסכם, מה שאתה אומר עכשיו.

<יעקב בליטשטיין: לא, ממש לא, מאז היו ארבע החלטות ממשלה.

משה גפני: רגע, לאט לאט, אני לא מבין כשמדברים מהר, אז אני מבקש לאט לאט.

<אבנר סעדון: הסוגיה חודדה והתחילו ל - - -

משה גפני: אז למה זה לא התבצע?

<אבנר סעדון: זה היה דצמבר 2014.

משה גפני: גורם הזמן לא מהווה פה גורם בכלל.

<אבנר סעדון: זה כן מהווה.

משה גפני: לא, לא מהווה.

משה גפני: הנה אנחנו עכשיו ב - - - כן, נו, מה?

משה גפני: אז למה זה לא מתבצע?

<אבנר סעדון: סוכם על מנגנון - - -

משה גפני: הממשלה אמנם התחלפה אבל ראש ממשלה נשאר.

<אבנר סעדון: ראש הממשלה וגם הפקידות נשארה ומלווים את זה.

משה גפני: הפקידות נשארה אותו דבר?

<יעקב בליטשטיין: התשובה היא שזה כן מתבצע.

משה גפני: לאט לאט, למה - - - חיכינו שש שנים, נחכה עוד חצי שעה.

<אבנר סעדון: הדבר הנוסף שסוכם - - -

משה גפני: לא הולך לכם להיות קל איתי, זה לא הולך להסתיים היום.

משה גפני: אלא אם כן יהיו בחירות באמצע ואני לא אהיה יושב ראש הוועדה.

משה גפני: אבל אם אני נשאר יושב ראש הוועדה הבעיה הזאת צריכה להיפתר.

חמד עמאר: לא יפריע לכם בחירות.

חמד עמאר: אל תדאג, כלום לא יפריע - - -

משה גפני: לא, אבל אני לא בטוח בזה שהממשלה תישאר.

<אבנר סעדון: סוכם על המנגנון.

<אבנר סעדון: בסוף הפגישה של מנכ"ל משרד התחבורה עם ראש העדה גם סוכם שיהיה צוות עבודה שיישב עם העדה ועם כל אחד מבעלי הקרקע.

משה גפני: ב-2014.

<אבנר סעדון: נכון, זה ב-2014 הפגישה ואחר כך - - -

משה גפני: מה קרה אחרי זה?

<אבנר סעדון: התחילו לעבוד מולם.

<אבנר סעדון: ופה משרד התחבורה יוכל להרחיב על מנגנון הפגישות שהיה.

<אבנר סעדון: בנוסף לזה, כמו שהוא אמר, מונה מר עמרם קלעג'י, אדם מכובד ומנוסה מאוד, כמגשר לפתור את המחלוקות.

אכרם חסון: אדוני, הערה קצרה, בנושא מה שהוא אמר לך.

משה גפני: רגע, אכרם.

משה גפני: יש דד ליין, מתי זה עומד להסתיים, מה שאתה אומר עכשיו?

משה גפני: תאריך יעד?

משה גפני: זאת אומרת עד 2088 זה יסתיים?

<יעקב בליטשטיין: אם הבעיות היו פשוטות - - -

משה גפני: רגע, אני בסבלנות מחכה לך.

<אבנר סעדון: חבר הכנסת גפני, בסוף מדובר - - -

משה גפני: יש תאריך יעד שמסיימים את זה לכאן או לכאן?

משה גפני: בעוד 80 שנה, אבל קבעו?

<אבנר סעדון: מדובר במשא ומתן בין אנשים לבין מנגנון ש - - -

משה גפני: הבנתי, אין תאריך יעד.

<אבנר סעדון: תאריך היעד תלוי במשא ומתן ויש מגשר.

משה גפני: אין תאריך יעד?

משה גפני: שאלתי.

משה גפני: שיש מגשר אני יודע, שיש החלטת ממשלה אני יודע, שיש סיכומים אני יודע, האם יש תאריך יעד?

אכרם חסון: אין תאריך יעד.

משה גפני: תן לממשלה, אתה ברשות המחוקקת.

אכרם חסון: אבל אני בדקתי, אין תאריך יעד.

משה גפני: לא משנה, אני צריך תשובה מהרשות המבצעת.

משה גפני: יש תאריך יעד?

<אבנר סעדון: לא, תאריך היעד נגזר מהמשא ומתן בין האנשים.

משה גפני: אין תאריך.

משה גפני: 1.1.2072, יש?

<אבנר סעדון: אין תאריך כזה.

משה גפני: אין תאריך כזה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד האוצר, בבקשה.

אכרם חסון: אפשר הערה רק בקטע הזה?

משה גפני: כן.

אכרם חסון: שלחו שמאי ממשלתי שיעריך את האדמה החקלאית, איפה שהפקיעו, כאילו שהיא שליש מחיר מאדמה חקלאית בדליה ובעוספיה.

אכרם חסון: אנחנו מדברים על אדמה חקלאית.

אכרם חסון: יעני אדמה חקלאית בדליה ובעוספיה עולה פי 3 מאדמה חקלאית ב - - - גם ככה מתחכמים.

חמד עמאר: אפילו את זה לא היה, לא נתנו אדמה כזאת אפילו.

חמד עמאר: אפילו בשליש היינו מוכנים לקבל, אבל לא נתנו.

<דוד כחלון: אני יכול להעיר הערה או שאני לא יכול?

משה גפני: רגע, שנייה, משרד האוצר.

<דוד כחלון: אני יכול להעיר הערה?

משה גפני: מאיזה משרד אתה?

<דוד כחלון: אני יועץ משפטי של חברה.

משה גפני: אני אאפשר לך, אין מי שלא ידבר.

משה גפני: מי שירצה ידבר.

משה גפני: משרד האוצר, מי נמצא ממשרד האוצר?

משה גפני: מי אדוני?

<אליאס מטר: אני מהחשב הכללי.

משה גפני: למה אגף תקציבים לא נמצא?

<אליאס מטר: אגף התקציבים - - -

<קריאה: הם הוזמנו ונרשמו.

משה גפני: אתה יודע מה לומר בעניין הזה?

משה גפני: אתה מהחשב הכללי?

משה גפני: אפשר להגיד להם, יהיה שלב שאגף התקציבים יצטרך את הוועדה, הם לא ימצאו אותי, כמו שאני לא מוצא אותם.

<אליאס מטר: אז תזמנו אותם - - -

משה גפני: לא רוצה לזמן אותם, שיישארו במשרד האוצר.

משה גפני: כשהם יבקשו דברים פה מהוועדה הם פשוט יראו שאני בחופש.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: יש לך מה לומר בעניין הזה?

<אליאס מטר: לא.

משה גפני: שום דבר.

משה גפני: משרד האוצר אדיש.

<אליאס מטר: הוא לא אדיש, אבל - - -

משה גפני: הוא לא אדיש, משרד האוצר?

<אליאס מטר: התגובה בנושא התקציבי היא שייכת לאגף התקציבים, שהוא לא נמצא כרגע.

<אליאס מטר: אנחנו פה בוועדה, אני חלק מוועדת המכרזים הבין משרדית לקידום פרויקט הזיכיון ועל כן אנחנו מגיעים להשתתף בוועדה, אבל אנחנו לא חלק בנושא.

משה גפני: אגף התקציבים הוזמן?

משה גפני: אני מבקש להוציא מכתב לממונה על התקציבים.

<כמאל אמין זדאהר: זו ההתייחסות אלינו, אדוני.

משה גפני: להוציא מכתב לאמיר לוי, היה דיון על הנושא של הדרוזים, דיון שמתמשך כבר הרבה שנים, אגף התקציבים הוזמן, הוא הודיע גם שהוא מגיע והוא לא בא.

משה גפני: אנחנו רואים את זה בחומרה רבה ואנחנו לוקחים את ההשלכות של העניין הזה בחשבון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: משרד המשפטים, בבקשה.

משה גפני: תגידי שם ותפקיד.

<אסתי ורהפטיג בס: אני אסתי ורהפטיג, אני מטעם ארז קמיניץ, מחלקת ייעוץ וחקיקה אזרחי.

<אסתי ורהפטיג בס: דבר ראשון, רק לומר שנקודת המוצא היא באמת שהחלטות הממשלה יצרו פה הסדר מאוד מאוד מאוד נדיב, החלפה של קרקע תמורת קרקע זה דבר שכבר לא קורה כידוע לכולכם בדרך כלל בהפקעות.

<אסתי ורהפטיג בס: יש כסף פה, באמת הייתה החלטה על קרקע, אני יכולה לומר שאצלנו במשרד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ארז, הוא מעורב בזה באופן אישי, כמו שאתם גם יודעים.

<אסתי ורהפטיג בס: הוא באמת השקיע בכל העניין הזה המון שעות בתקופה האחרונה.

<אסתי ורהפטיג בס: אני יכולה לומר שלגבי מר מנסור, יש הליכים מאוד מאוד אינטנסיביים שהם כבר, לדעתי, ממש לקראת סיום, נמצאים בישורת האחרונה.

<אסתי ורהפטיג בס: הוא כנראה חולק עליי, אוקיי, אז אני אשמח לדעת את זה, אבל אנחנו באמת בהליכים מאוד אינטנסיביים.

<אסתי ורהפטיג בס: לזה הוא יוכל להסכים - - -

<מנהאל מנסור: אנחנו בהליכים מ-2010.

<מנהאל מנסור: מתהלכים.

<אסתי ורהפטיג בס: אוקיי, אבל בתקופה האחרונה, בחודשים האחרונים יש התקדמות מאוד משמעותית ושיח מאוד רציף.

<אסתי ורהפטיג בס: לגבי האחרים, כן הייתה - - -

משה גפני: משרד המשפטים חי עם זה בשלום שלוקחים אזרחים, לוקחים מהם קרקע לפרויקטים לאומיים, חשובים, לוקחים מהם קרקע וכל הזמן נמצאים בהליכים במשך למעלה משש שנים?

משה גפני: זה בסדר מבחינת משרד המשפטים?

<אסתי ורהפטיג בס: כמובן ש - - -

משה גפני: זה לא נוגד את חוק יסוד כבוד האדם וחירותו ואת זכויות הקניין שיש לבן אדם?

משה גפני: ואת המציאות שהוא גר או שאיבד קרקעות?

משה גפני: זה בסדר אצלכם, שההליכים האלה הם הליכים?

<אסתי ורהפטיג בס: כמובן שזו ממש לא מציאות אידיאלית, וכמו שאתה אומר, אדם צריך להיות מפוצה על קרקעות כאלה.

<אסתי ורהפטיג בס: גם מבחינת האינטרס הממשלתי, אגב, חלק מהעבודות התעכבו בגלל כל ההליכים האלה, זה גם לא תואם את האינטרס של המדינה במובן הצר, לא במובן של להגן על העניין, אלא אפילו במובן הזה של לקדם את הפרויקטים האלה.

<אסתי ורהפטיג בס: זה כמובן לא אידיאלי, אבל יש מחלוקות והדברים לא פשוטים.

<אסתי ורהפטיג בס: אני יכולה גם, אם אפשר, להתייחס באופן פרטני.

<אסתי ורהפטיג בס: רק רציתי קודם להעיר לגבי האחרים שנקבעה פגישה לחודש מרץ עם מר עטשי ועם יתר בעלי הקרקעות.

<אסתי ורהפטיג בס: הסיבה להבחנה ביניהם, אגב, היא חלילה - - -

משה גפני: מה זה מרץ?

<אסתי ורהפטיג בס: מרץ הקרוב, עוד חודש.

<אסתי ורהפטיג בס: עוד שבועיים מתחיל החודש, התחושה היא - - -

משה גפני: רגע, שנייה, אמרתי לכם שאני לא מבין מהר.

משה גפני: מה זה מרץ?

משה גפני: באיזה יום במרץ?

<אסתי ורהפטיג בס: לדעתי ב-22 או ה - - -

משה גפני: למה לא בשבוע הבא?

משה גפני: עדיין בפברואר, למה לא?

<אסתי ורהפטיג בס: כי אנחנו עושים עוד כמה דברים.

משה גפני: אתם עושים עוד כמה דברים בינתיים?

<אסתי ורהפטיג בס: לא, אני רק אומרת שאנחנו - - -

משה גפני: אני אגיד לך מה שאתם עושים בינתיים, אבל לא חשוב.

משה גפני: אבל את אומרת שזה דבר חשוב, לפתור את הבעיה, בגלל שפה מדובר על חוקי יסוד, מדובר על דברים מאוד פשוטים.

משה גפני: הרי בדברים אחרים הייתם עושים ישיבה כבר אתמול.

<אסתי ורהפטיג בס: עשינו ישיבות, נפגשנו איתם, כמו שהוא אמר, גם - - -

משה גפני: מתי?

<אסתי ורהפטיג בס: בחודש נובמבר נפגשנו - - -

משה גפני: נובמבר, כל הכבוד.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: הבנתי, בסדר.

משה גפני: אני מבקש - - -

אורלי לוי אבקסיס: בחודש נובמבר ואתם - - - אתם מתקדמים מהר.

<אסתי ורהפטיג בס: אנחנו - - -

משה גפני: עורכת דין ורהפטיג, אני מבקש, תגידי לארז קמיניץ שמין הדין, כפי שאני מכיר אתכם, כפי שאני מכיר אותו - - -

אורלי לוי אבקסיס: ארבעה חודשים זה אינטנסיבי, אדוני היושב ראש?

משה גפני: רגע, אורלי, תני לי.

משה גפני: אני עצבני גם בין כה וכה, עכשיו תוסיפי?

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

משה גפני: תגידי לו בשמי, אני חושב שדבר כזה, שמתמשך כל כך הרבה זמן, היה מן הראוי לא לקבוע ישיבה ב-22 במרץ, אלא לקבוע בשבוע הבא.

משה גפני: היום יום רביעי, אפשר לקבוע, אם יש לכם בעיה עם תיאום בין האנשים אנחנו, הצוות של ועדת הכספים מוכן להתנדב לעניין הזה, הוא ידבר איתם, הוא ידבר איתכם ויקבע בשבוע הבא.

משה גפני: כדי לגמור את העניין.

<אסתי ורהפטיג בס: אני מבטיחה שאנחנו באמת ניסינו את זה כמה שיותר - - -

משה גפני: לא, אל תבטיחי שום דבר, רק תדברי איתו ותגידי לו שאני מבקש שהישיבה לא תהיה בסוף מרץ, אלא בסוף פברואר.

<אסתי ורהפטיג בס: בסדר גמור.

משה גפני: תודה רבה.

<אסתי ורהפטיג בס: רגע, אני רק רוצה להתייחס לחלק מהטענות שנשמעו פה.

<אסתי ורהפטיג בס: חלילה, ההבחנה בין מר מנסור לבין האחרים ממש לא נובעת מ - - -

משה גפני: מה שמכונה הכריש.

<אסתי ורהפטיג בס: מה שמכונה הכריש.

<אסתי ורהפטיג בס: אני לא שמעתי על הכינוי, אני חושבת ש - - -

חמד עמאר: אני שמעתי את הכינוי הזה.

חמד עמאר: גם אני שמעתי.

<אסתי ורהפטיג בס: אני מוכרחה לומר ש - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה זה?

משה גפני: לא חשוב, סתם.

<אסתי ורהפטיג בס: אצלנו זה ממש לא הכינוי.

<אסתי ורהפטיג בס: יש פשוט הבחנות שקשורות - - -

<דוד כחלון: אצלי הוא אריה, אני לא יודע איך הגעתם לכריש.

חמד עמאר: אז יכול להיות שאתה קורא לו אריה ואחרים קוראים לו כריש.

<אסתי ורהפטיג בס: אז גם מבחינת היקף הקרקעות שמדובר אצלו ואצל האחרים - - -

משה גפני: מה השוני?

<אסתי ורהפטיג בס: וגם מבחינת כל מיני טענות להבטחות שלטוניות שיש אצלו שלגבי אחרים הן לא - - -

משה גפני: למה יש לו הבטחות שלטוניות ולאחרים לא?

<אסתי ורהפטיג בס: הוא טוען להבטחה שלטונית שנעשתה כלפיו - - -

משה גפני: אבל למה לו יש הבטחה שלטונית ולאחרים לא?

<אסתי ורהפטיג בס: הוא נפגש באיזה שהוא יום וקיבל איזה שהוא מסמך מגורמי ממשלה לפני - - - ואחרים לא.

משה גפני: רגע, רגע, לא - - -

<זידאן עטשי: תסיק את המסקנות.

משה גפני: רגע, שנייה, אני לא מסיק שום מסקנות, אני עכשיו בלימוד העניין.

משה גפני: אחרי כל כך הרבה שנים צריך ללמוד את הכול מחדש.

משה גפני: מה ההבחנה בינו לבין - - -

<זידאן עטשי: ההבחנה היא בגודל.

משה גפני: מה ההבחנה בינו לבין אחרים?

משה גפני: למה הוא קיבל הבטחה שלטונית ואחרים לא?

משה גפני: ולמה הבטחה שלטונית כאשר - - -

<אסתי ורהפטיג בס: רק שנייה - - -

משה גפני: תקשיבי לי, אל תבואי בדברים, אנחנו מנהלים דיאלוג, למה אתם במשרד המשפטים, כשאתם רואים הבטחה שלטונית לגורם אחד, שאחרים הם אותו דבר, יכול להיות שהם יותר קטנים, למה זה לא צריך להיות אחיד?

משה גפני: ברגע שיש הבטחה שלטונית למישהו אחד צריך לנהל את אותו משא ומתן גם עם האחרים.

משה גפני: למה לא? קרה משהו במשרד המשפטים שלא שמתי לב אליו?

משה גפני: שהוא דילג על שוויוניות ודברים אחידים שצריך להיות בשווה?

משה גפני: והעשיר לא יהיה יותר טוב מעני וגדול לא יהיה יותר טוב מקטן.

משה גפני: קרה משהו אצלכם?

<אסתי ורהפטיג בס: לא, לא קרה - - -

משה גפני: לא קרה, אז מה ההבדל?

<אסתי ורהפטיג בס: הטענות להבטחה שלטונית אלה טענות, אנחנו לא חושבים שהייתה פה הבטחה שלטונית, אנחנו גם בטח לא חושבים שאם הייתה אז היא מחייבת - - -

חמד עמאר: עכשיו אמרת שיש מסמך של הבטחה שלטונית.

חמד עמאר: את אמרת.

חמד עמאר: אחרי שקיבלת התייעצות מהיושב לידך את מתחילה לשנות את הדברים שלך.

<אסתי ורהפטיג בס: אני אמרתי שמר מנסור טוען להבטחה שלטונית, אני לא אמרתי שאנחנו מקבלים את הטענה הזאת - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא הציג מסמך?

<אסתי ורהפטיג בס: והאחרים בניגוד אליו לא טוענים ל - - -

<קריאה: חתום עליו מנכ"ל משרד - - -

חמד עמאר: יש, היא ידעה.

חמד עמאר: היא ידעה, אבל קיבלה ייעוץ שלא להגיד שיש הבטחה שלטונית לאחד ולאחד לא.

<אסתי ורהפטיג בס: אפשר לענות לכל מה ששמענו?

<אסתי ורהפטיג בס: אמרתי שיש טענות להבטחה שלטונית וגם ככה היועץ המשפטי במשרד ראש הממשלה קבע, שהטענות האלה הן לא תקפות ואין הבטחה שלטונית.

משה גפני: טוב, בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

<אסתי ורהפטיג בס: הסברתי על הטענות, זהו.

משה גפני: משרד התחבורה.

<יעקב בליטשטיין: שמי קובי בליטשטיין, אני סמנכ"ל מינהל ומשאבי אנוש של המשרד וראש מנהלת תכנית נתיבי ישראל.

<יעקב בליטשטיין: תכנית נתיבי ישראל היא אותה תכנית שהתקבלה ב-2010 ומתוקפה שני פרויקטים מרכזיים עוברים במפעל הקישון, אחד זו רכבת העמק, שמובלת על ידי חברת נתיבי ישראל, מע"צ לשעבר, והפרויקט השני זה כביש 6 שמובל על ידי חברת כביש חוצה ישראל.

<יעקב בליטשטיין: אנחנו נמצאים בסוגיה הזאת, אני באופן אישי נמצא בסוגיה הזאת מאז 2010 ואני רוצה דווקא להתחיל בדבריו של זידאן עטשי, שקבע שבג"צ קבע שההתייחסות תהיה ביד נדיבה.

<יעקב בליטשטיין: באמת זה פחות או יותר רוח הדברים.

<יעקב בליטשטיין: אני חושב שמאז גורמי הממשלה פועלים בדיוק ברוח הדברים האלה.

<יעקב בליטשטיין: אם נסקור את הדברים לאורך התקופה אז אנחנו נראה שיצאו מאז כבר ארבע החלטות ממשלה שכל החלטה מיטיבה יותר מההחלטה הקודמת, כולל ההחלטה האחרונה שהתקבלה בסוף 2014, לסוגיית אותם 26%.

<יעקב בליטשטיין: למעשה אנחנו מכירים בעובדה שיש שם פגיעה מאוד קשה באזרחים שהקרקעות שלהם היו שם.

<יעקב בליטשטיין: עלתה פה טענה של חבר הכנסת חמד עמאר, שמ-2010 או מ-2008 לא נעשה כלום.

<יעקב בליטשטיין: אז אני רוצה קודם כל לציין את העובדות.

<יעקב בליטשטיין: 50% מבעלי הקרקעות כבר פוצו - - -

<זאהר מחפוז: לא נכון.

<זאהר מחפוז: תחזור בך עכשיו -- -

משה גפני: רגע, רבותיי, אני לא מסכים.

<זאהר מחפוז: אנחנו רוצים אישור לדבר.

משה גפני: מאה אחוז, בסדר גמור.

משה גפני: לא להפריע, אני מבקש שכל אחד יאמר את מה שהוא - - -

<יעקב בליטשטיין: חבר הכנסת זידאן, אני ישבתי - - -

משה גפני: רגע, עם כל הכבוד, אתה לא מנהל דיאלוג כאן עם אף אחד, אתה מדבר איתי.

משה גפני: אני מבקש לא להפריע.

משה גפני: 50% מבעלי הקרקעות כבר פוצו, הלאה.

<יעקב בליטשטיין: ניתן לחלק את - - -

משה גפני: פוצו איך, דרך אגב?

<יעקב בליטשטיין: חלקם בכסף וחלקם ב - - -

אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר במספרים - - - כמה הם 50%?

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: תני לי.

<יעקב בליטשטיין: לא, אנחנו באמת רוצים לפתור את הבעיה.

משה גפני: בטח, אין ספק בכלל.

משה גפני: אני רק רוצה, 50% פוצו - - - רגע, חמד, תן לי רגע.

משה גפני: חלקם בקרקע וחלקם בכסף.

<יעקב בליטשטיין: נכון מאוד.

משה גפני: מאה אחוז, אני מבקש היום את הרשימה של האנשים שפוצו.

משה גפני: איך ולמה.

חמד עמאר: רק שאלת הבהרה.

חמד עמאר: אתה מדבר על 50%, אתה יכול להגיד לי בכמה דונם פיציתם?

משה גפני: אבל, חמד, מה שרצית להגיד אמרתי.

משה גפני: אני מבקש - - -

אורלי לוי אבקסיס: תאיר את עינינו לחלוטין.

משה גפני: אני מאוד מכבד את זה.

משה גפני: אני מתחיל להיות רגוע, 50% פוצו, רק את הרשימה בבקשה.

משה גפני: היום.

<יעקב בליטשטיין: אנחנו ניתן את כל הנתונים.

משה גפני: לא את הכול, רק את זה ביקשתי, לא ביקשתי יותר מזה.

<יעקב בליטשטיין: יושב ראש הוועדה, גם נמצא פה כל הצוות המקצועי שמלווה את הסיפור הזה ואנחנו נשמע את זה.

<יעקב בליטשטיין: צריכים לדעת שאנחנו מדברים פה למעשה על שתי קבוצות עיקריות.

<יעקב בליטשטיין: יש פה את הקבוצה של בעלי הקרקעות מהיישוב דליה ויש פה את בעלי הקרקעות מהיישוב עוספיה.

<יעקב בליטשטיין: ביישוב דליה, עם רוב בעלי הקרקעות כבר הנושא הסתיים בפיצויים, זאת אומרת זאת לא הבעיה.

<יעקב בליטשטיין: הבעיה שלנו כרגע זה בעיקר תושבי עוספיה.

<יעקב בליטשטיין: גם בתוך תושבי עוספיה צריכים להפריד בין מספר קבוצות.

<יעקב בליטשטיין: צריך לומר שהאדם שמחזיק ברוב הקרקעות, וצריכים להבין שזה מאוד משמעותי, לכן רצו פה הכינויים, כריש, אריה וכו', אני לא מכיר אגב את הכינויים האלה, אבל אני מכיר אותו כאיש מאוד מאוד מכובד, כשעוד התחלנו את הדברים האלה, כשאבא שלו היה בעל הבית על ה - - - זה גם מה שאמרה קודם הגברת ממשרד המשפטים, הוא מחזיק שם מאות דונמים, מאות דונמים שאותם הוא מעבד, חלקם בבעלות שלו ישירה וחלקם לא.

<יעקב בליטשטיין: שנבין, שבעל הקרקע הגדול אחריו מחזיק ב-70 דונם.

<יעקב בליטשטיין: אתה יודע, בעיניי דין מאה כדין פרוטה, אבל עדיין הוא זה שמחזיק את מרב ומעבד כמעט את כל הקרקע במפעלי הקישון.

<יעקב בליטשטיין: אני אל"ף, רוצה לשבח אותו, כי אנחנו בסאגה הזאת מ-2010 ומאז אנחנו עובדים בקרקע, אנחנו סיימנו כבר כמעט את כל פרויקט רכבת העמק - - -

אורלי לוי אבקסיס: על הקרקע שלו?

חמד עמאר: על הקרקע שלו ועדיין לא ביצעו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ועוד לא סיכמתם - - -

חמד עמאר: הוא מודה שכבר סיימו את הפרויקט.

אורלי לוי אבקסיס: יש ממשלה, כאילו - - -

<יעקב בליטשטיין: תן לי לסיים, אני מבקש.

אורלי לוי אבקסיס: ואם הוא יחליט שלא ל - - - מה יקרה?

משה גפני: בסדר, אנחנו עכשיו - - -

חמד עמאר: אין לו סמכות להחליט, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל אתם קובעים עובדות בשטח ואז אם לא ייתנו לו פיצוי אז גם - - -

חמד עמאר: הקרקע כבר נלקחה, הפרויקט כבר הסתיים, אבל עם האנשים לא הגיעו ל - - -

אורלי לוי אבקסיס: הם יכולים להחליט גם לא לפצות.

משה גפני: אורלי, אנחנו לא היינו בתוך העניין הזה בשנים האחרונות, אנחנו הגענו לדיון הזה, הם מציגים בפנינו את הנתונים, אני מקבל את הדברים שלהם ככתבם וכלשונם.

משה גפני: אני רק רוצה את הנתונים, אני רוצה לסמן וי, בגלל שאני מרגיש קצת פגוע.

משה גפני: אני הייתי בתוך העניין הזה ב-2010, היה כאן אייל גבאי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, היה מדובר שפותרים את הבעיה.

משה גפני: אני התפלאתי, כשחמד עמאר העלה את הנושא הזה כהצעה לסדר בוועדה, חשבתי שבכל אופן יש הבטחות שלטוניות ויש סיכומים עם יושב ראש ועדת הכספים, זה יתבצע, עוד שנה או עוד שנה.

משה גפני: התברר שבמהלך הקדנציה האחרונה לא קרה שום דבר - - -

<יעקב בליטשטיין: ממש לא.

אורלי לוי אבקסיס: לא, הם עלו על הקרקע, הם רק לא צייתו להסכם הפיצוי.

משה גפני: זה שיח רק לחברי הכנסת, זה לא נוגע לפקידים בכלל.

משה גפני: אני פשוט מדבר איתם בארבע עיניים.

משה גפני: לא קרה שום דבר, היו החלטות ממשלה, ארבע החלטות ממשלה.

משה גפני: אם אכן יתברר מהמסמך שהם יעבירו אליי ש-50% כבר פוצו אז אני כאן בוועדה אגיד שאני מתנצל שאמרתי שלא נעשה דבר.

משה גפני: החלטות ממשלה מבחינתי זה לא נעשה דבר, מפני שממשלה באה וממשלה הולכת וההחלטות לא מקוימות, אלא אם כן באמת יתברר ממסמך ש-50% פוצו.

משה גפני: אז אני מתנצל בפניהם ואני אומר 50% פוצו, בואו נדבר על ה-50% הנותרים.

משה גפני: בבקשה

<יעקב בליטשטיין: אני מזכיר לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שציינתי בהתחלה שיש שני פרויקטים, פרויקט אחד הוא ממש לפני סיום, רכבת העמק, ואנחנו עבדנו על השטחים של - - -

משה גפני: בסדר, מאה אחוז, אתה מציין לשבח את הכריש, לא, את הכריש, את ה - - -

חמד עמאר: את האריה.

משה גפני: מה השם שלך, מנסור?

<מנהאל מנסור: מנהאל מנסור.

משה גפני: מה נתת להם - - - טוב, לא חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא למה, אם הם כבר כמעט סיימו את הפרויקט על הקרקעות שלו, למה שהם יגיעו איתו להסכם?

אורלי לוי אבקסיס: הם יכולים לתת מה שהם רוצים, הפרויקט כבר יצא לדרך, יש עובדות בשטח ויאללה.

משה גפני: טוענת חברת הכנסת אורלי לוי, למה שתיתנו עכשיו?

משה גפני: הרי עכשיו אתם יכולים - - - הפרויקט מסתיים.

<אסתי ורהפטיג בס: כי יש חוק ויש החלטת ממשלה, מה זאת אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: לא, הם יכולים לתת מינימום ולהגיד לו 'תסתפק'.

משה גפני: כן, היא לא מציעה את זה, היא שואלת.

<יעקב בליטשטיין: אז אני עונה.

<יעקב בליטשטיין: גם צריך לציין שבגין חלק מהפרויקט גם משפחת מנסור כבר פוצתה בנושא הזה.

<יעקב בליטשטיין: יש עכשיו את הפרויקט הנוסף של כביש 6, שגם בו, אגב, אנחנו עובדים בשטח, בחלקו בתיאום, בחלקו פחות בתיאום - - -

חמד עמאר: עקרתם זיתים לפני - - -

משה גפני: הבנתי.

<יעקב בליטשטיין: אתה רוצה שאני אענה?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: כבר אין לנו הרבה זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שאסור לעקור עצי ו - - -

חמד עמאר: עקרו, לא שאלו אף אחד.

<יעקב בליטשטיין: בנושאים הללו אני חייב לציין שאנחנו מעורבים מאוד, זאת אומרת הכותרת שניתנה לדיון, כאילו השתמטות, כאילו הממשלה משתמטת, ממש ממש לא נכון.

<יעקב בליטשטיין: אני חושב שגם הצד השני יעיד שאנחנו נמצאים איתם במשא ומתן - - -

משה גפני: בסדר, אני מודה לך.

<יעקב בליטשטיין: עוד לא סיימתי.

משה גפני: לא, אנחנו לא הולכים לסיים היום.

<יעקב בליטשטיין: מה שחשוב שנדע שגם בנושא הזה אנחנו נמצאים כרגע לפני פתרון.

<יעקב בליטשטיין: אנחנו מניחים שאם אנחנו נפתור את הבעיה המרכזית, הבעיה המרכזית בוא נאמר זה עם בעל הקרקעות המרכזי ולצורך זה הלכנו למנגנון גישור ולקחנו את המגשר, עמרם קלעג'י - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מר בליטשטיין, רק שנייה, אני אגיד לך - - -

<יעקב בליטשטיין: לא, אבל אלה העובדות.

משה גפני: בסדר, זו ועדה שיש לה עבודה, אני צריך לאשר גם תקנות שלכם של משרד התחבורה, אחרת לא נאשר אותן ואז המנכ"ל שלך יצעק.

<יעקב בליטשטיין: אל"ף, אני מתנצל בשם המנכ"ל, שכחתי לציין את זה מלכתחילה, הוא יושב שבעה על אביו.

חמד עמאר: אתמול ביקרתי אותו גם.

חמד עמאר: אנחנו גם משתתפים בצערו של עוזי.

משה גפני: כן, משתתף בצערו.

<יעקב בליטשטיין: אני רוצה לומר עוד מילה אחת, כי זה חשוב, ביחס לאחת הטענות שעלתה פה על הנושא של הנדיבות וכאילו נתנו לך את התחושה שבכביש 6 במקומות אחרים הדברים נפתרו הרבה יותר מהר.

<יעקב בליטשטיין: אז אני רוצה לומר שדווקא פה הדברים נפתרים הרבה יותר.

<יעקב בליטשטיין: אם אנחנו ניקח את כל נושא הפיצויים - - -

משה גפני: טייבה, האזור של - - -

חמד עמאר: טייבה, טירה.

חמד עמאר: אתם נתתם אדמות ומהר.

<יעקב בליטשטיין: אני מדבר על פיצוי באדמות.

חמד עמאר: כן, מהר נתתם את זה.

איתן ברושי: זה המזל שזה לא עבד בקטע שלכם.

איתן ברושי: גפני, המזל של כביש 6 המקורי, שזו הייתה ממשלה אחרת ופקידות אחרת.

איתן ברושי: בקצב שהוא מדבר לא היו גומרים את כביש 6 עד היום.

איתן ברושי: אני הייתי אז - - -

משה גפני: רבותיי, די.

אורלי לוי אבקסיס: לא, מי שמסתובב בצפון רואה פיתוח, רואה כבישים, רואה - - -

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, מה שאני - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה ששלהם שלהם, מה שלא לא.

משה גפני: אורלי, חמד מדבר.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, משפט, הצעה לסדר שלי שיהיה דיון המשך וגם לתת תאריכים לסיום העניין.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים להשאיר את זה - - -

משה גפני: אני לא יכול לתת תאריכים, אני יכול לעשות דברים אחרים ואני הולך לעשות אותם.

משה גפני: תודה, מר בליטשטיין.

משה גפני: אנחנו לא סיימנו את הדיון, אני מודה לך.

משה גפני: בבקשה, אתה רצית להתייחס לנושא של כביש חוצה ישראל, בקצרה?

משה גפני: שם ותפקיד.

<דוד כחלון: שמי דודו כחלון ואף אחד לא קורא לו, לא אריה ולא - - -

משה גפני: רגע, התפקיד שלך.

<דוד כחלון: יועץ משפטי של חברת כביש חוצה ישראל.

משה גפני: אחרי זה בהיסטוריה יגידו שמישהו דיבר דברים רציניים עליך ולא יידעו מי זה, אז זה לא פייר.

<דוד כחלון: תודה, אני בהחלט מקבל את זה כמחמאה.

משה גפני: אני עוד לא שמעתי מה שאמרת.

<דוד כחלון: תיכף נראה.

<דוד כחלון: הייתי גם יועץ משפטי של נתיבי ישראל ורכבת העמק, אני מכיר את כל האנשים הנכבדים האלה, אני אומר את זה לא כקלישאה, הם באמת אנשים נכבדים מאוד.

<דוד כחלון: צריך להתחיל ולומר שאני מאוד מאוד לא מבין ואף פעם לא הבנתי וכנראה שזו בעיה שלי, מדוע ההתמרמרות הגדולה כלפי ה-civil service, אנחנו בסך הכול משרתי ציבור, יש חוק, חייבים לכבד את החוק, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: מה, אתה בא ללמד אותי?

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, מה אתה מתכוון?

אורלי לוי אבקסיס: מה, אתה מורה לאזרחות שלי?

אורלי לוי אבקסיס: אולי מרצה בשבילי באוניברסיטה שלמדתי?

<דוד כחלון: לא, ממש לא התכוונתי.

אורלי לוי אבקסיס: גם לי יש תואר במשפטים, אז גם הצד הפקידותי עוד הרבה פעמים טעויות והצד הפקידותי, לצערי הרב אין לו אחריות אישית ואולי הגיע הזמן שישימו גם אחריות אישית לצד הפקידותי, שהרבה פעמים לא עושה את עבודתו והציבור בכללותו משלם.

<דוד כחלון: בבקשה ממך, תני לי להשיב.

אורלי לוי אבקסיס: אז קודם כל תתנצל.

<דוד כחלון: אני מתנצל אם הייתה פגיעה אישית.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

<דוד כחלון: סליחה, אני ממש מתנצל, אני לא התכוונתי - - -

משה גפני: אני רוצה להגיד לך שמה שאמרת צרם באוזניי, אתה פונה לחברת כנסת ואתה אומר לה 'צריך לשמור על החוק'.

<דוד כחלון: אז אני אבהיר, ברשותך.

משה גפני: מהדיון הזה אני חושב שאתם לא שומרים על החוק, מה דעתך?

<דוד כחלון: בבקשה, אולי אדוני צודק.

משה גפני: לא, אבל לא אמרתי את זה.

<דוד כחלון: אולי אדוני צודק, לא התכוונתי אלייך - - -

משה גפני: תחזור בך מהמשפט הזה - - -

חמד עמאר: שלושה פרויקטים על האדמות שלנו ואתה אומר לכבד חוק, איזה חוק?

חמד עמאר: חוק שלא מכבד אותך.

<דוד כחלון: שנייה, שנייה.

<דוד כחלון: אתם יכולים לומר לי הכול, אני - - - אין בעיה.

משה גפני: לא, אל תלך לסמטאות, תגיד את - - -

<דוד כחלון: אני לא הולך לסמטאות, כששואלים שאלה, מדוע לוקחים קרקע לתשתית לאומית ועוד לא מסיימים את ההליך, הרי איך ייתכן, שאלה חברת הכנסת אורלי, שלקחו ממנו את הקרקע, בנו את הרכבת ועדיין לא השלימו את ההליך של הפיצוי?

<דוד כחלון: אז קודם כל זה גרוע מאוד שלא השלימו את הפיצוי, מצד אחד, אבל מצד שני אין תלות בחוק בין הפיצוי לבין תפיסת החזקה בקרקע בתשתית לאומית, אחרת המדינה תהיה בת ערובה של אזרחיה לעניין תשתיות לאומיות.

<דוד כחלון: לזה התכוונתי חוק.

<דוד כחלון: חלילה, לא התכוונתי שאת לא שומרת חוק, אני מתנצל.

<דוד כחלון: אני באמת מכבד אותך - - -

משה גפני: אבל אתה לא יכול לדרוך לי על יבלות, מכיוון שאני העברתי את החוק הזה כאן של ההפקעה, כדי שהמדינה לא תהיה תלויה.

<דוד כחלון: בסדר, אז אני ניסיתי להסביר את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אי אפשר לנצל את זה לפגיעה.

משה גפני: אבל אנחנו התנינו את זה בזה שיהיו פיצויים.

<דוד כחלון: אני מסכים, אדוני, ולכן - - -

משה גפני: נראה לי, אני לא רוצה להגיד את זה, אבל אחרי שכבר אמרת, נראה לי שאתם עוברים על החוק .

משה גפני: אני עשיתי את החוק.

<דוד כחלון: אני מקבל את זה, הייתי שותף לזה עם אדוני, אז לכן, גב' אורלי לוי, לא הייתה לי כוונה חלילה אישית, הייתה לי כוונה להסביר מה המשמעות של מה שאמרת.

<דוד כחלון: לגופו של עניין - - -

אורלי לוי אבקסיס: כשהיושב ראש הוא המחוקק של אותו חוק ואומר לך את הדברים, כוונת המחוקק צריכה להיקרא ביחד עם החוק עצמו וכוונת המחוקק הייתה שיהיה פיצוי הולם.

משה גפני: לא כוונה, כתוב בחוק.

<דוד כחלון: צריך לזכור, אדוני, דבר אחד.

<דוד כחלון: אנחנו ערים ורגישים מאוד מאוד לעדה הדרוזית, לתשתיות הלאומיות הרבות שעוברות בשטחי העדה הדרוזית - - -

אכרם חסון: אז תשתף אותנו בתשתיות, תשתף אותנו כלכלית איתך.

אכרם חסון: למה אתה לא משתף אותנו?

<דוד כחלון: זה לא הוגן, אני לא הפרעתי לכם.

<דוד כחלון: אתה לא הוגן

אכרם חסון: אני לא הוגן, אתם גונבים את האדמות שלנו, אתם הוגנים.

אכרם חסון: אני הספקתי ללמוד אתכם, כבר שנים למדתי אתכם, איזה אנשים אתם, איזה אנשים רעים.

משה גפני: בבקשה, תסיים.

<דוד כחלון: אנחנו ערים ורגישים לעובדה הבסיסית שהעדה הדרוזית רובה ככולה מתיישבת, יושבת ביישובים ייעודיים, שהקרקע היא קרקע של אבות אבותיהם פרטית, שאין להם קרקע אחרת, שהם לא יכולים להתגורר במקום אחר.

<דוד כחלון: אנחנו רגישים לעובדה שמרבית הקרקעות במפעל הקישון שייכות לעדה הדרוזית, אנחנו רגישים לעובדה שיש בעיית רישום זכויות שמדורי דורות לא הועברו הזכויות והבעלות בקרקע אליהם.

<דוד כחלון: אנחנו רגישים לעובדה שבני העדה הדרוזית הם חלק - - -

אורלי לוי אבקסיס: סבבה, עם רגשות לא הולכים למכולת, מה עושים עם זה?

<דוד כחלון: רגע, אתם לא - - - זה לא הוגן.

משה גפני: תסיים בבקשה.

<דוד כחלון: אני לא יכול לסיים, אני צריך לתת תשובה.

משה גפני: תשובה על מה?

<דוד כחלון: על מה שנטען.

משה גפני: לא נטען כלום.

<דוד כחלון: אמרו כאן חברים שלא נעשה ולא כלום, זה לא רק שזה לא נכון עובדתית - - -

משה גפני: אני מקבל את זה, נעשה הרבה, תיכף נבדוק.

<דוד כחלון: נכון.

משה גפני: רגע, עורך דין כחלון - - - כמו השם של שר האוצר.

משה גפני: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: יש קשר לשר האוצר?

<דוד כחלון: כן, מאז שהוא שר אוצר הוא בן דוד שלי.

משה גפני: אני יכול לדבר איתך אחרי זה בארבע עיניים?

משה גפני: תסיים, אני חייב לסיים, משרד התחבורה מחכה.

<דוד כחלון: ממשלת ישראל קיבלה שלוש או ארבע החלטות מיטיבות - - -

משה גפני: שמעתי את זה, מה אתה חוזר על זה?

משה גפני: לעצבן אותי?

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הערה קטנה, אדוני היושב ראש.

אורלי לוי אבקסיס: כשמדובר בעדות מסוימות רוב הדיבור הוא על מכבדים, מעריכים, מרגישים.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה פטרוניזם, מדברים על רגש וכשמגיעים לכלכלי, לרציונלי, נגמר.

משה גפני: לא מסכים, הם אומרים שפיצו.

<דוד כחלון: ישנן מחלוקות ענייניות, אמיתיות, לגבי שווי מקרקעין, כאשר ניתנת קרקע חליפית במפעל הקישון, דונם תמורת דונם.

<דוד כחלון: יש מחלוקת אמיתית - - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אנחנו עוד נדבר על זה, אנחנו אמורים להיפגש פעם נוספת.

משה גפני: תודה רבה, מר כחלון.

<דוד כחלון: לסיום.

<דוד כחלון: בעניין של מנהאל מנסור, שאני לא קורא לו לא כריש ולא אריה, בהחלט זה נושא מיוחד וייחודי בגלל ההיקף הגדול של השטחים שהוא מעבד.

<דוד כחלון: ורכבת העמק, אנחנו שילמנו למשפחת מנסור כ-50 מיליון ומגיע לו עוד - - -

משה גפני: לא יודע, לא מעניין, אני רוצה נייר.

משה גפני: תודה, אני מודה לך, מר כחלון.

<יוליה זיפלינגר: אני מנהלת הפרויקט צוות ההפקעות של מפעל הקישון.

<יוליה זיפלינגר: אני מטעם חוצה ישראל, למרות שקיבלתי תג של לוביסטית.

משה גפני: למה לוביסטית?

<יוליה זיפלינגר: אין לי מושג למה קיבלתי את התג.

<קריאה: כי בהזמנה של הוועדה צריך לציין מה אתה.

משה גפני: אבל היא לא לוביסטית, היא - - -

<יוליה זיפלינגר: אני לא לוביסטית, לכן אני מציינת את זה.

<יוליה זיפלינגר: חברת כביש חוצה ישראל, צוות ייעודי שמאז עובד בפרויקט הזה ועוסק במתן קרקע חלופית גם על הפקעות של רכבת על גז, יושבים כאן חברי הגז, על הנחת צנרת הגז בשנת 2010, שכחו כאן לומר - - -

משה גפני: מי נמצא מחברת הגז?

משה גפני: אתה תרצה להגיד משפט או שאין צורך?

משה גפני: בישיבה הבאה?

איתן ברושי: אני רוצה להגיד משפט אחד.

משה גפני: איתן, אני ממש בלחץ.

<יוליה זיפלינגר: למעשה אנחנו מהווים איזה שהוא סוג של פלטפורמה לתת פיצוי גם על הפקעות שהן לא הפקעות של כביש 6.

<יוליה זיפלינגר: הצוות עובד תקופה ארוכה, יש בידיי הנתונים, אנחנו מסרנו כבר קרקעות לבני העדה הדרוזית, קרקעות שכבר יושבים בהם ועלו בהם, גם החברים מכירים.

<יוליה זיפלינגר: חלק מהאנשים שקיבלו קרקעות, הם מנכבדי העדה - - -

<זאהר מחפוז: תפסיקו עם המשפט נכבדים ולא נכבדים - - -

משה גפני: עזבו את הדברים האלה, אני רוצה להתמקד בעניין.

משה גפני: יפה, אני שמח על מה שאת אומרת.

<יוליה זיפלינגר: אני רוצה למקד את הבעיה.

<יוליה זיפלינגר: יש בעיה בתהליך, הבעיה בתהליך שהליך הקצאת הקרקע הוא הליך מאוד מורכב עם הרבה מאוד תחנות שעובר גם בין חברת כביש חוצה ישראל וגם בין המינהל.

<יוליה זיפלינגר: מי שאמון על זה הוא מינהל מחוז חיפה, אנחנו זוכים לשיתוף פעולה יוצא מן הכלל וכל הגופים נרתמו לנושא הזה.

<יוליה זיפלינגר: עדיין יש הרבה מאוד שלבים שצריך לעבוד ואחד השלבים - - -

משה גפני: כמה זמן את חושבת שזה יסתיים?

<יוליה זיפלינגר: אני אסביר.

<יוליה זיפלינגר: אחד השלבים - - -

משה גפני: כמה זמן את חושבת שזה יסתיים?

<יוליה זיפלינגר: אני אגיד לך, אבל תן לי - - -

משה גפני: אז תגידי.

<יוליה זיפלינגר: זה לא כן ולא.

<יוליה זיפלינגר: אחת מאבני הדרך, אחד החסמים הגדולים כרגע לסיום הוא לא בידיים, לא של המינהל, לא של משרד התחבורה ולא של חברת כביש חוצה ישראל, הוא בידיים של התושבים או גורמים אחרים, אולי משרד המשפטים, אני לא יודעת.

<יוליה זיפלינגר: אחד החסמים הגדולים, כמו שחבר הכנסת לשעבר זידאן עטשי אמר, הוא בהחלט הרישום בקרקע.

<יוליה זיפלינגר: יש בידי נתונים, יש הבדל מהותי בין תושבי דליה ועוספיה, תושבי דליה, שהגורל יצא, או אני לא יודעת איך זה בדיוק קרה, יש להם יותר רישום מסודר בקרקעות שלהם.

<יוליה זיפלינגר: אנחנו נתנו להם הרבה מאוד קרקע חלופית.

<יוליה זיפלינגר: לעומת זאת לתושבי עוספיה, שיש איזה שהיא - - -

אורלי לוי אבקסיס: אולי הם צריכים להגיע לבית המשפט לברר.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב רגע, למה קרקעות של פלסטינים מקבלים שם גם כשיש רישום או כשאין רישום.

אורלי לוי אבקסיס: הפרשנות שלכם לדברים האלה, ואתם אומרים, 'בדליה, כשהיה רישום מסודר', הרי אתם לא מערערים על הזכאות ועל בעלותם על הקרקע, נכון?

אורלי לוי אבקסיס: רק לעניין הפיצויים.

משה גפני: תודה, הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: מה שנאמר פה, 'דליה מסודר מבחינת הרישום, לכן הם קיבלו'.

משה גפני: אורלי, אני חייב לסיים.

<זאהר מחפוז: איך הפקעת לסבא שלי, איך הפקעת לו?

<זאהר מחפוז: תחזיר את זה על שמו, לא על שמי.

<דוד כחלון: זה ממש לא נכון, זה לא משפטית - - -

משה גפני: לא לנהל את הדיאלוג הזה.

משה גפני: בבקשה, שם.

<דרור אהרוני: דרור אהרוני, סגן היועץ המשפטי לרשות מקרקעי ישראל.

<דרור אהרוני: מילה קצרה בקשר למה שנעשה לפתרון הבעיה, אנחנו כרשות מקרקעי ישראל הקמנו בנק קרקעות, הקרקעות האלה נצבעו לטובת פיצוי קרקעי למי שיוכיח את הזכויות שלו ויש שם מספיק - - -

משה גפני: יפה, כל הכבוד לכם.

משה גפני: איתן, אתה חייב להגיד משפט?

איתן ברושי: משפט אחד.

איתן ברושי: אני חושב שהתוצאה מדברת בעד עצמה ואין פה הצלחות, כפי שאתם מתארים אותן.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, מדובר על אזור שיש בו גם כבישים, גם גז, גם רכבות, גם פארקים וגם משימות תשתיות חשובות, אבל לא על גבם של הדרוזים.

איתן ברושי: לכן אני מציע כן לקבוע פה לוח זמנים, לא יכול להיות שהמציאות שמברכים עליה היא 50%.

איתן ברושי: הזמן שעבר והביצוע שמתקדם מחייב לקבוע פה לוח זמנים ולחייב אותם לעמוד בו.

משה גפני: תודה רבה, אני מבקש לסכם את הדיון.

<זידאן עטשי: דקה אחת.

משה גפני: אין לי.

משה גפני: אני מצטער.

משה גפני: אתה תדבר ראשון בדיון הבא.

משה גפני: אני מבקש לסכם כדלהלן.

משה גפני: אני מבקש את כל הפרטים, מה נעשה, מי פוצה, איך הוא פוצה, באיזה שנה, באיזה תאריך, מי עדיין לא פוצה ומדוע.

משה גפני: אני מבקש נייר כזה.

משה גפני: אם אכן יתברר כפי שאמרתם, אני בישיבה הבאה בעזרת ה' אני אתנצל בפני ממשלת ישראל ופקידיה.

משה גפני: אני אגיד, 'לא בסדר מה שאמרתי, שנעלבתי מאז 2010 שלא נעשה כלום.

משה גפני: נעשה'.

משה גפני: החלטות ממשלה זה לא נעשה, נעשה פירושו שהאיש שגר במקום שיצא מהקרקע שלו קיבל פיצוי.

<יוליה זיפלינגר: רק תיקון, לא גרו שם - - -

משה גפני: אני מבקש לא להפריע לי בזמן שיש סיכום.

משה גפני: אני עדיין לא מתנצל.

אורלי לוי אבקסיס: בואי תנסי לקחת את הקרקע החקלאית לקיבוצים ותגידי להם 'לא גרו שם'.

אורלי לוי אבקסיס: בואי תנסי.

משה גפני: זה לא בסדר מה שאתם עושים.

משה גפני: אם רוצים לעשות הפגנה אפשר, אנחנו פה רשות שלטונית.

משה גפני: אני מבקש נייר מוסמך, להביא אותו אם אפשר בתוך יום-יומיים.

<יעקב בליטשטיין: אז אני מבקש שיופיע בפרוטוקול שאנחנו נגיש את הנייר.

משה גפני: כן, בסדר, אתם הממשלה, אתם תגישו.

משה גפני: אנחנו נקיים דיון נוסף לאחר שאנחנו נקבל את המסמך.

משה גפני: אנחנו נקבע את הזמן, אנחנו גם נבדוק כמה דברים.

משה גפני: אנחנו נקיים דיון נוסף, יכול להיות שבדיון הנוסף אנחנו ניתן ציון לשבח לממשלה.

משה גפני: אני חבר בקואליציה, אני מאוד מעוניין לשבח את הממשלה, אבל אוי ואבוי לממשלה אם יתברר שמה שהעברתם לנו לא תואם את המציאות.

משה גפני: אוי ואבוי לממשלה, בגלל שיהיו לזה השלכות.

משה גפני: למה יהיו לזה השלכות?

משה גפני: בגלל שזה באמת פרויקט לאומי, יש פה אזרחים, במקרה הזה אזרחים דרוזים.

משה גפני: לא יכול להיות שעומדת מדינה שהדבר הבסיסי, היא גם הוליכה אותי שולל, גם בחקיקת החוק של ההפקעה לצרכי ציבור, גם בעניין הזה של זכויות האזרח הפשוטות ביותר שלא מתקיימות.

משה גפני: אני מעדיף שבישיבה הבאה אני אשבח אתכם.

משה גפני: זה יותר נוח, ככה אני מרגיש יותר טוב, לצעוק אני לא אוהב.

אורלי לוי אבקסיס: כי אתה צועק מדי פעם.

משה גפני: אני מבקש תוך יום-יומיים את הנייר הזה עם כל הפרטים, וגם לגבי העתיד.

משה גפני: אנחנו נבדוק את זה.

משה גפני: חבר הכנסת חמד עמאר, זה על דעתך?

חמד עמאר: כן.

משה גפני: תודה רבה.