ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 132, 2016-02-01 10:07

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת וועדת חינוך, תרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: הנושא, הצעות לסדר בנושא: השביתה המתמשכת שהייתה בבתי הספר הנוצריים מתחילת שנת הלימודים, של חברי הכנסת: זוהיר בהלול, איימן עודה, עליזה לביא ועיסוואי פריג'.

יעקב מרגי: רק להזכיר, זה דיון המשך.

יעקב מרגי: הדיון היה פתוח, הפרוטוקול נשאר פתוח.

יעקב מרגי: אנחנו ערים גם להחלטת הממשלה שהייתה להעביר 50 מיליון שקל באמצעות המשרד לשוויון חברתי, מגדרי, עוד איזה תארים יש למשרד הזה?

יעקב מרגי: <קריאה:> אזרחים וותיקים.

יעקב מרגי: ואזרחים וותיקים.

יעקב מרגי: מאז אנחנו שומעים מדי פעם קולות שכן נסגר לא נסגר, הוסדרה ההעברה לא הוסדרה ההעברה.

יעקב מרגי: היה פה גם משרד החינוך והוחלט, שר החינוך הצהיר, אני לא יודע אם הוא מקים, להקים וועדה שתבחן את מעמדם של בתי הספר הנוצריים – לשם כך התכנסנו.

יעקב מרגי: משרד החינוך אני אשמח מאוד אם תתנו לנו סקירה, מאז השביתה מה קורה בסוגיה של בתי הספר הנוצריים.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש.

<עבדאללה חטיב: בהמשך להסכם שנתחם - - -

יעקב מרגי: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<עבדאללה חטיב: עבדאללה חטיב, אני מנהל אגף א' חינוך במגזר הערבי.

<עבדאללה חטיב: בהתאם להסכם, אנחנו אמורים להגיש את ההמלצות של הוועדה עד סוף מרץ 2016.

<עבדאללה חטיב: אני דיברתי גם עם דוקטור שושני על זה, אני מאמין שאנחנו נוכל להגיש את הדוח של הוועדה תוך חודש.

<עבדאללה חטיב: כלומר, במהלך חודש מרץ.

<עבדאללה חטיב: אנחנו דנו במספר סוגיות.

<עבדאללה חטיב: דנו בייחודיות של בתי הספר הכנסייתיים ודנו במגוון נושאים שהועלו על ידי נציגי בתי הספר הכנסייתיים – כל מה שקשור בייחודיות של בתי הספר כנסייתיים, כל מה שקשור לתשלומי ההורים, כל מה שקשור לנושא של הליבה בבתי ספר הכנסייתיים.

<עבדאללה חטיב: אנחנו הגענו איתם להסכמות בחלק מהנושאים שהועלו במסגרת אותה וועדה.

יעקב מרגי: מעמדם, סוגיית המעמד שלהם, המעמד שלהם בחוק נדונה בוועדה?

<עבדאללה חטיב: במסגרת הוועדה אנחנו מתייחסים לבתי הספר הכנסייתיים כחלק בלתי נפחד ממערכת החינוך הכללית במגזר הערבי.

<עבדאללה חטיב: כלומר, לא היה שינוי במעמד בתי הספר הכנסייתיים - - -

יעקב מרגי: עכשיו התחלת אפילו אותי לבלבל.

יעקב מרגי: , יש לי חדות, לא בלשון באוזן.

יעקב מרגי: לקחת הגדרה מאוד...

יעקב מרגי: דבר איתי בלי סיסמאות.

יעקב מרגי: הם ייטמעו בחינוך הממלכתי, הם יישארו במוכר שאינו רשמי?

<עבדאללה חטיב: הם יישארו במוכר שאינו רשמי.

<עבדאללה חטיב: הצענו להם גם לעבור לבתי הספר הרשמיים.

<עבדאללה חטיב: הם הציגו מספר רב של התניות.

<עבדאללה חטיב: אנחנו בחנו את ההתניות האלה, התגמשנו גם בסוגיה של קליטת מורים ובסוגיות שונות.

<עבדאללה חטיב: בסוף הבנו שהם גם לא מעוניינים לעבור לחינוך הרשמי.

<עבדאללה חטיב: הם מעוניינים להישאר במסגרת המוכר שאינו רשמי.

<עבדאללה חטיב: אנחנו כיבדנו את ההחלטה שלהם להישאר במסגרת המוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: כמה בתי ספר יש לנו, בתי ספר כנסייתיים?

<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים על 46 בתי ספר שהם בתי ספר כנסייתיים.

<עבדאללה חטיב: אנחנו גם מדברים על גני ילדים – בסך הכול עם גני ילדים ועם בתי ספר יסודיים ועל יסודיים, אנחנו מדברים על 33 אלף תלמידים שלומדים במסגרת בתי ספר ששייכים לכנסיות כולל גני ילדים.

יעקב מרגי: כולל גני ילדים.

יעקב מרגי: הם יישארו במסגרת המוכר שאינו רשמי?

<עבדאללה חטיב: הם יישארו במסגרת המוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: על מה הוועדה אם בסוף, בסוף הם נשארים במסגרת של המוכר שאינו רשמי, מה הוועדה הייתה צריכה לגבש לבתי הספר הכנסייתיים, אם הם בהגדרה של המוכר שאינו רשמי?

יעקב מרגי: משרד החינוך יודע להתמודד עם מוסדות שבהגדרה הם מוכר שאינו רשמי, מה הייחודיות פה?

<עבדאללה חטיב: אנחנו בחנו - - -

יעקב מרגי: אני רוצה להבין מה הייחודיות, הם לא שבתו סתם, הם שבתו בגלל מצוקה מסוימת.

יעקב מרגי: נפתרה המצוקה, מה הייתה המצוקה, איך נפתרה?

יעקב מרגי: אנחנו לא רוצים, אתה יודע, במרץ יפורסמו המסקנות, כולנו נהייה אופטימיים עד ספטמבר תחילת שנת הלימודים תשע"ז ונפתח במצוקה כלשהי ולא עשינו כלום.

<עבדאללה חטיב: אני רוצה להגיד רק כמה משפטים.

<עבדאללה חטיב: נחתם הסכם עם בתי הספר הכנסייתיים, אנחנו עומדים מאחורי אותו הסכם.

<עבדאללה חטיב: אנחנו גם רוצים ליישם את אותו הסכם שנחתם עם נציגי בתי הספר הכנסייתיים בכל מה שקשור להעברת התקציב, בכל מה שקשור לבחינת הייחודיות של אותם בתי ספר, של בחינת הצרכים.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, אנחנו לא יכולים היום להציג את ההמלצות שלנו ממסגרת אותה וועדה.

<עבדאללה חטיב: אנחנו רוצים להגיש את הדוח הסופי הזה לשר החינוך, למנכ"לית המשרד ובטח כאשר הדוח הזה יתקבל אצל השר ואצל המנכ"ל תהיינה גם השלכות.

<עבדאללה חטיב: לכן, אנחנו נמצאים עכשיו בתהליכים סופיים במסגרת אותה וועדה.

<עבדאללה חטיב: אני מתחייב פה שתוך חודש אנחנו נגיש את ההמלצות שלנו לשר ולמנכ"לית.

<עבדאללה חטיב: אותן המלצות תבחנה - - -

יעקב מרגי: שאלה אחרונה.

<עבדאללה חטיב: ואנחנו נוכל להביא את הדברים - - -

יעקב מרגי: אתם שותפים בדיונים על צורת העברת הכספים מהמשרד לשוויון מגדרי או שזה אוטונומיה של המשרד למגדר מגדרי?

<עבדאללה חטיב: לא.

<עבדאללה חטיב: אנחנו מקיימים דיונים שוטפים.

<עבדאללה חטיב: התקיימו כבר שתי ישיבות גם ברמה של המנכ"ל של המשרד לשוויון חברתי מר אבי כהן.

<עבדאללה חטיב: התקיימו שני דיונים, נמצא פה גם רועי אסף שהוא גם יכול להציג פה את מה שאנחנו מתכננים בנושא של העברת התקציב הזה לבתי הספר הכנסייתיים.

יעקב מרגי: נועה, את הרפרנטית גם של המשרד לשוויון חברתי?

<נועה היימן: לא.

<נועה היימן: אבל אני רוצה להתייחס לשאלה ששאלת את עבדאללה.

יעקב מרגי: אני אתן לך מיד.

יעקב מרגי: אם אני הבנתי מתוך הדברים ורועי אסף יתייחס.

יעקב מרגי: החלטת הממשלה יושמה או לא יושמה, חלקית או בכלל, איפה זה עומד?

<רועי אסף: היה הסכם - - -

יעקב מרגי: הממשלה החליטה להעביר 50 מיליון שקל לצורך - - -

<רועי אסף: משרד החינוך חתם הסכם עם בתי הספר הנוצרים.

<רועי אסף: עכשיו צריך לפרוט את זה לפרוטות.

<רועי אסף: בהחלטת הממשלה האחרונה, 922, ריכזנו עם אגף התקציבים על סך המגזר הערבי, בתוך סעיף החינוך יש סעיף שגם מגדיר נוצרים בנפרד, ולכן זה איזה כלי משפטי בשביל לפתור את זה.

<רועי אסף: פה אנחנו נתקלים באיזה חסם בירוקרטי שצריך להעביר כסף לאוכלוסייה ייעודית, ייעודית עם ע', כאשר צריך למצוא גם קריטריון מבדיל בין בתי הספר הנוצריים, כמו שהיושב ראש ציין בתחילת דבריו, צריך הגדרות ברורות איך עושים את ההפרדה הדיכוטומית בין שאינם לבין שכאלו על מנת שיעברו - - -

יעקב מרגי: ומספטמבר לא נמצאה הנוסחה?

<רועי אסף: יש נוסחה, אבל אני חייב להגיד שאנחנו בהידברות טובה עם בתי הספר הנוצריים, עם משרד החינוך ומשרד האוצר.

<רועי אסף: גם כשביקשנו דברים מבתי הספר הנוצריים, נגיד מסמך שהם מגדירים את עצמם על מנת שיהיה מקובל על הממשלה, אנחנו ברוח טובה.

<רועי אסף: אני קיימתי, הייתי בצפון מספר פעמים וגם הייתה פגישה עם מנכ"ל המשרד לשוויון חברתי, גם עם מנכ"לית משרד החינוך.

<רועי אסף: הממשלה מאוד רוצה להעביר את התקציב, אבל צריך שגם בתי הספר הנוצריים - - -

באסל גטאס: למה התקציב הזה לא עבר?

יעקב מרגי: באסל, אתה אומן.

יעקב מרגי: אני בשבע שאלות מנסה לקבל תשובה.

יעקב מרגי: אני בשבע שאלות, באמת לפני שבאת, מנסה לקבל מהחבר'ה הנחמדים האלה תשובה על מה ששאלת ולא קיבלתי.

יעקב מרגי: חכה.

יעקב מרגי: רועי, בוא אספר לך.

יעקב מרגי: אתה יודע, אנחנו המבוגרים הולכים לרופא המשפחה עם כאבים.

יעקב מרגי: אתה סובל מכאבים, עד שתקבל החלטה, אתה יודע לא מיד, בדרך כלל אתה דוחה ודוחה וביום השביעי אתה הולך לרופא עם הכאבים, עכשיו לא עברו הכאבים.

יעקב מרגי: הוא אומר לך: 'תלך תעשה CT, ואחר כך אתן לך הפנייה לפיזיותרפיה'.

יעקב מרגי: הכאבים לא עברו, רק מזה שהלכת לרופא אתה מתחיל.

יעקב מרגי: 'מה קרה, רק לפני שנייה צעקת בבית'.

יעקב מרגי: אתה מבין את הפסיכולוגיה שבדבר?

יעקב מרגי: נראה לי שזה מה שקרה עם בתי הספר הכנסייתיים.

יעקב מרגי: בספטמבר הם צעקו: אי, אי, כואב כואב.

יעקב מרגי: אנחנו הרופאים נתנו להם תחושה שהנה הולכים לטפל, הנה 50 מיליון.

באסל גטאס: אקמול.

יעקב מרגי: זה אפילו לא אקמול.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, הם לא צועקים אי.

<רועי אסף: היושב ראש, אבל צריך להבין שיש אחריות לממשלה שחתמה הסכם ויש גם אחריות לצד השני שחתום על אותו הסכם.

<רועי אסף: כאשר אנחנו, בתור הפקידות, מבקשים הבהרות בכתב מבתי הספר נוצריים אנחנו צריכים לקבל - - -

באסל גטאס: ועדיין לא קיבלתם?

<רועי אסף: קיבלנו באופן חלקי.

באסל גטאס: מה זה הבהרות בכתב?

<רועי אסף: אני אומר לך.

<רועי אסף: בתי הספר הנוצריים צריכים לדעת להגדיר את עצמם.

<רועי אסף: או.

<רועי אסף: קיי, הממשלה יודעת להגדיר, אבל אנחנו רוצים לעשות בשיתוף פעולה שהם ידעו להגדיר את עצמם.

<רועי אסף: כלומר, מי הם ומי - - -

באסל גטאס: אבל העברתם לפני זה כסף, מה זה?

יעקב מרגי: רגע, רגע, באסל, אני אסביר, אתה הגעת מאוחר.

יעקב מרגי: בוא נחזור על הפתיח לכבוד חברי הכנסת שהגיעו באיחור.

יעקב מרגי: הדיון הזה הוא דיון המשך, מיד ניתן לחברי הכנסת לדבר.

יעקב מרגי: אני אסביר לכם.

יעקב מרגי: הפרוטוקול הוא פתוח מבחינתי.

יעקב מרגי: היה סיכום, הסוגיה לא נסגרה.

יעקב מרגי: הייתה החלטת ממשלה עם הסכם, הגיעו בתי הספר הכנסייתיים והממשלה לגבי אותם 50 מיליון דרך המשרד לשינוי חברתי.

<רועי אסף: ההחלטה לא עוכבה.

יעקב מרגי: על ניסוחים אחר כך בפרוטוקול אכתוב משהו לא נכון תעיר לי.

יעקב מרגי: הרי אם הכסף היה עובר היינו יודעים.

יעקב מרגי: ידענו שהעסק התמהמה.

יעקב מרגי: אנחנו בחודש פברואר, העסק לא קורה.

יעקב מרגי: בשלב זה השלמת לנו חלק מהתמונה.

יעקב מרגי: נועה בבקשה, התמונה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

<נועה היימן: נועה היימן, רכזת חינוך באגף התקציבים, משרד האוצר.

<נועה היימן: הפנית קודם שאלה לעבדאללה בדבר הגורמים למצוקה והצעדים שקרו מאז.

<נועה היימן: כפי שרמזת בדברייך שלך, בתי הספר הנוצריים הם חלק מבתי הספר המוכרים שאינם רשמיים, בישראל זוהי הגדרתם המשפטית וזה המעמד אליו הם מעוניינים להשתייך – בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.

<נועה היימן: בשנת 2013 הופחת תקציבם במסגרת החלטת מדיניות של השר הקודם שי פירון.

<נועה היימן: כתוצאה מכך נפגעו כל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים כאשר שעות שנקראות שעות תמריץ ושעות טיפוח נלקחו בעצם מתקציבם.

<נועה היימן: זאת, מכיוון שהמדינה אינה מחויבת, כפי שהובהר גם בבג"צ, המדינה מחויבת לתקצב את השעות האלה עבור המוכר שאינו רשמי.

<נועה היימן: במשך שנים היא תקצבה אותן למרות שלא הייתה מחויבות כזאת.

<נועה היימן: הדבר הזה פגע בכל בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים.

יעקב מרגי: סליחה, ההסכם הקואליציוני שלנו סייע גם בידם.

<נועה היימן: סייע, בוודאי.

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה החזיר את המצב ל-2012 בלי הקצוץ של פירון.

יעקב מרגי: היא תסביר.

עאידה תומא סלימאן: אבל בזמנו אמרו שהוא לא כלל את בתי הספר - -

יעקב מרגי: זה חוק, זה לא יכול, זה חוק.

יעקב מרגי: אני ידעתי, רק רציתי לשמוע את זה.

יעקב מרגי: זה כלל.

<נועה היימן: במסגרת ההסכם הקואליציוני עם סיעת ש"ס ועם סייעת יהדות התורה נקבע כי שעות התמריץ והטיפוח יוחזרו כפי שהיה ב-2012.

<נועה היימן: החלטת ממשלה, שבעצם עגנה את ההסכמים הקואליציוניים פוליטיים, קבעה מה הסכומים שיוחזרו לצורך מימון החזרת השעות האלה.

<נועה היימן: הייתה גם אי הבנה בין הצדדים על מה הסכום אמור להיות מוחזר ולכן החלטת הממשלה הזאת תוקנה בדצמבר 2015.

<נועה היימן: כל השעות וכל הסכומים שהיו 2012 הוחזרו.

<נועה היימן: לכן, מבחינתי הגורם המרכזי למשבר, זה השינוי שנעשה מאז 2012, השינוי המשמעותי ביותר - - -

יעקב מרגי: אני מבין, אבל מדבר דבר מתוך דבר.

יעקב מרגי: תקני אותי וסליחה אם טעיתי.

יעקב מרגי: יצא צליל מבין דברייך, ככה הסתמן, שמרגע שנכנס ההסכם הקואליציוני שתיקנה, לכאורה ההסכם על ה-50 מיליון מיותר?

יעקב מרגי: כי כבר פחדתי.

<נועה היימן: לא.

<נועה היימן: סיכומים עליהם אנחנו חתומים אנחנו נוטים לעמוד בהם, לא מפרים.

יעקב מרגי: אני שמח על ההבהרה.

<נועה היימן: כפי שיעידו חברי הכנסת - - -

יעקב מרגי: עאידה, אני הייתי מפרגן על המילה, לא הייתי בא אליה בטענות.

יעקב מרגי: אני הייתי אומר לה כל הכבוד.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש אני הייתי רוצה לחדד את הנקודה בנושא של - - -

יעקב מרגי: ניתן לה לסיים.

יעקב מרגי: תן לה לסיים.

<נועה היימן: חלק מהמצוקה או חלק מהמשבר כבר נפתר מעצם זה שאותן שעות שנלקחו הוחזרו, הן הוחזרו כבר.

<נועה היימן: הם הוחזרו לכל המוכר שאינו רשמי כולל בתי הספר הנוצריים, כולל בתי ספר ערבים שאינם שייכים לבתי הספר נוצריים, אז חלק מהמשבר כבר נפתר עוד בלי המאבק הייחודי של בתי הספר הנוצריים.

יעקב מרגי: אז זה האקמול למי שרצה לומר אקמול.

יעקב מרגי: חבר הכנסת פורר בבקשה.

יעקב מרגי: אני אתן לכל חברי הכנסת.

חנין זועבי: רק שאלת הבהרה.

יעקב מרגי: גם הוא רוצה לשאול.

יעקב מרגי: הוא פשוט היה כאן מההתחלה.

עודד פורר: יש לי כמה שאלות, תסלחו לי.

עודד פורר: אחת, למה המשרד לשוויון חברתי אמור להיות זה שמעביר את הכסף ולא משרד החינוך, או שהמשרד לשוויון חברתי מעביר את הכסף למשרד החינוך ואז משרד החינוך חותם על זה?

יעקב מרגי: ההפך.

<עבדאללה חטיב: משרד האוצר הוא שמעביר את התקציב למשרד לשוויון חברתי.

עודד פורר: והמשרד לשוויון חברתי - - -

<עבדאללה חטיב: והמשרד לשוויון חברתי מעביר לעדה הנוצרית.

עודד פורר: למה לא עושים את זה דרך משרד החינוך בעיקר כשמדובר על בתי ספר?

<עבדאללה חטיב: לא.

<עבדאללה חטיב: כי - - -

יעקב מרגי: את התשובה אני אתן לך.

יעקב מרגי: עבדאללה חטיב, אני אוכל לתת לו את התשובה?

יעקב מרגי: אני אתן לך, תקשיב.

יעקב מרגי: על הפלטפורמה הזו של המוכר שאינו רשמי, בהגדרה בחוק יושבים לא רק בתי הספר הכנסייתיים, יושבים החרדי המוכר שאינו רשמי, החילוני המוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: כלומר, כל מי שבמוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: יש את המתח הזה בין הממלכתי למוכר שאינו רשמי, כל מיני בתי ספר ייחודיים שהם על הפלטפורמה של המוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: אם משרד החינוך היה מבצע שינוי כלשהו לבתי הספר הכנסייתיים שבפלטפורמה של המוכר שאינו רשמי, זה חל על כולם ואז זה לא 50 מיליון, זה 250-300 מיליון.

יעקב מרגי: האוצר לא רצה לעשות את זה.

יעקב מרגי: לכן אמרו שקודם כל נפתור את זה - - - <קריאה:> במיוחד שזה חד-פעמי.

יעקב מרגי: לשים את הטייטל של השוויון המגדרי, שוויון חברתי, זה כמו הוועדה של - - -

עודד פורר: אני מניח שיש עוד אוכלוסיות.

עודד פורר: השאלה שלי היא כזאת, אתה אומר שיש 33 אלף תלמידים שהם בגני הילדים ובתי הספר הכנסייתיים והם מאוגדים תחת האגף שלך, איך נקרא האגף?

<עבדאללה חטיב: אגף א' חינוך במגזר הערבי.

עודד פורר: יש גם אגף דרוזי וגם צ'רקסי.

<עבדאללה חטיב: אבל הם תחת הכותרת של מוכר שאינו רשמי, הם שייכים לאגף החינוך במגזר הערבי.

עודד פורר: ובתי הספר דרוזיים וצ'רקסי?

<עבדאללה חטיב: לחינוך הדרוזי ולחינוך הבדואי.

עודד פורר: למה אין גם אגף של חינוך נוצרי?

<עבדאללה חטיב: כי החינוך הנוצרי הוא חלק בלתי נפרד מהחינוך הערבי.

<עבדאללה חטיב: אין הבחנה במערכת החינוך - - -

עודד פורר: מה, בית ספר נוצרי ובית ספר מוסלמי זה אותו דבר?

<עבדאללה חטיב: קודם כל, בתי הספר הנוצריים כוללים בתוכם תלמידים מהעדה המוסלמית.

עאידה תומא סלימאן: יש בהם גם תלמידים מוסלמים, אולי טעות להגיד עליהם - - -

<עבדאללה חטיב: אני רוצה להגיד, אותם בתי הספר הם חלק בלתי נפרד ממערכת החינוך הערבי.

<עבדאללה חטיב: יש לנו מדיניות שאותה הגדרה תחול גם על אותם בתי ספר, הם ערבים לכל דבר ועניין ואין לנו שום אינטרס לעשות את כל הנושא של המגזריות הזאת.

עודד פורר: לא בטוח שכולם רואים את עצמם ככאלה שצריכים להיות תחת המגזר המוסלמי ובהכרח כפופים לעניינים שלו.

עודד פורר: מה השיקול?

יעקב מרגי: אני אגיד לך, אין.

עאידה תומא סלימאן: יש בתי ספר מוסלמים.

עאידה תומא סלימאן: יש חינוך ערבי.

עאידה תומא סלימאן: מה הדיבור - - -

חנין זועבי: יש 3% של הורים שאולי יהיו בחינוך היהודי גם.

יעקב מרגי: זה לא הדיון, לא הדיון.

עודד פורר: אני פשוט חושב שאם היה איזה אגף נפרד זה היה מקל על כל התהליך הזה, וגם ברמת הפיקוח.

יעקב מרגי: אני אתן לפי סדר הגעתכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור, אומנם הוא הגיע בסוף, אבל הוא אחד מחברי הכנסת המציעים, חבר הכנסת איימן עודה בבקשה.

איימן עודה: עודה זה גם השיבה, זה גם יכול להפחיד.

איימן עודה: אדוני, אני מעוניין להקשיב בהתחלה ואחר כך אני אתייחס.

יעקב מרגי: עבדאללה אבו מערוף.

יעקב מרגי: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: העניין הוא שזה המשך.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדי פעם התגברנו על זה וזה המשך, עובדה שהמצב נשאר אותו דבר.

עבדאללה אבו מערוף: הוועדה צריכה להמליץ ולהחליט שאכן יש להעביר את הכספים.

עבדאללה אבו מערוף: לפי מה שאמר נציג שהם מוגדרים, יש להם תכנית ואנחנו דיברנו על זה 20 אלף פעם.

עבדאללה אבו מערוף: יש להם את כל התקציב לאן להעביר וכל הסעיפים וכל הסניפים איך להעביר, אז מה הבעיה?

עבדאללה אבו מערוף: כל התירוצים האלה לא מקובלים בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: <קריאה:> דוקטור עבדאללה אני אומר לך, לא תירוצים.

יעקב מרגי: זה לרועי, זה לא לעבדאללה.

יעקב מרגי: בוא תקשיב.

יעקב מרגי: חברי הכנסת אני חושב שכדאי שתקשיבו.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני חושב שהמשך הדיון זה צריך להסתיים בהעברת הכספים.

עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה אנחנו כאן, הדיון הוא - - -

יעקב מרגי: רועי, ברשותך משפט אחד.

יעקב מרגי: אני הייתי גם פה וגם שם, בכמה קדנציות בכנסת הייתי גם בממשלה וגם הייתי מחוץ לה.

יעקב מרגי: כששר או משרד רוצה ליצור, אם זה מבחן תמיכה או תקנה תקציבית, כשהוא רוצה והוא פנוי לזה זה יכול לקחת מקצועית שבועות.

יעקב מרגי: אני מבין שיש כאן מורכבות, אז חודש.

יעקב מרגי: לא לחינם העדיפו לעשות את זה תחת המטרייה של שוויון חברתי, כדי שזה יהיה פשוט וקל יותר.

<רועי אסף: כבוד היושב ראש, אפשר לבקש את עזרתך במשהו?

<רועי אסף: <קריאה:> אנחנו הסכמנו.

<רועי אסף: יש הסכם של הממשלה, אנחנו מחויבים לו ורוצים להעביר את הכסף.

<רועי אסף: כאשר אנחנו מבקשים מידע - - -

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי.

יעקב מרגי: אני שמעתי אותך.

יעקב מרגי: תודה רועי.

יעקב מרגי: - - -

<רועי אסף: לא לעכב - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, פורום ההורים הארצי בתי ספר הנוצריים, נמצאים איתנו?

יעקב מרגי: אתם הייתם חלק מהדיונים?

יעקב מרגי: <קריאה:> לא.

יעקב מרגי: לא עודכנתם?

יעקב מרגי: <קריאה:> לא.

יעקב מרגי: אני מיד נותן לך.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: לא עודכנתם, לא מבתי הספר ולא מהממשלה?

יעקב מרגי: <קריאה:> כלום.

יעקב מרגי: ומה יש לכם לתרום לדיון, בבקשה, מי מדבר?

יעקב מרגי: תציגי את עצמך בבקשה.

<סוהא ג'ובראן: סוהא ג'ובראן, אימא לשני ילדים בבתי הספר הקהילתיים נוצריים.

<סוהא ג'ובראן: אנחנו הקמנו ועד לאחרונה, אחרי השביתה אנחנו הקמנו וועד.

<סוהא ג'ובראן: נכון לעכשיו הוועד הוא הוועד הגדול ביותר שמייצג הורים.

<סוהא ג'ובראן: אומנם לא מייצג את כל ההורים כי אין וועדי הורים בתוך הספר, אבל נכון לעכשיו אנחנו הגוף הגדול ביותר.

<סוהא ג'ובראן: ביקשנו כבר כמה פעמים לייצור מנגנון מסוים לשיתוף ההורים בוועדות.

<סוהא ג'ובראן: היינו צריכים לבוא לכנסת כדי להבין ש-50 מיליון לא הועברו וכדי להבין מה קורה בדיוני הוועדה.

<סוהא ג'ובראן: אנחנו חושבים שכל החלטה של הוועדה, של משרד החינוך ושל הממשלה יש לה השלכה ישירה עלינו גם בתור הורים שרוצים לקבל חלק, להיות שותפים להחלטות שקשורות לחינוך ילדנו.

<סוהא ג'ובראן: זכות שלאט-לאט מתחזקת מבחינה משפטית, אבל גם בתור האנשים שיש להם אינטרסים שההחלטות של הוועדה תשפענה עליהם בצורה זו אחרת.

<סוהא ג'ובראן: אנחנו מצרים על כך שאין כלל כל ייצוג של ההורים, אין שקיפות – אנחנו לא יודעים מה קורה, ואפילו זכות שימוע, לא מטעם משרד החינוך, לא מטעם הוועדה דאגו שתהייה עד עכשיו נציגות בוועדה ובכל החלטה שנוגעת לבית הספר.

יעקב מרגי: גברת סוהא, את יכולה להגיד לי מה הממוצע של תשלום חודשי שאתם משלמים כהורים לבתי הספר?

באסל גטאס: סליחה גברת סוהא, אם אחרי השביתה אכן פחתו ב-25% כפי שהובטח או כפי שהוסכם, 25% מה- - - <קריאה:> מה-50% מיליון.

<סוהא ג'ובראן: שלא הגיעו.

<סוהא ג'ובראן: אגב, יש כבר בית ספר שביקש לחזור בו מהפחתה בגלל שלא הועברו ה-50 מיליון.

<סוהא ג'ובראן: כל החלטה שמתקבלת יש לה השפעה ישירה עלינו ואנחנו פה.

<סוהא ג'ובראן: זה מאוד משתנה מבית ספר לבית ספר, מדובר מעל 30 בתי ספר.

<סוהא ג'ובראן: לפי המידע שיש לנו, יש בתי ספר שגובים 2,000 שקל שזה הכי פחות, אבל יש גם בתי ספר שגובים 7,000 שקל ואולי 8,000.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: אני פשוט חייב לצאת.

באסל גטאס: יש פה שני נושאים פה על הפרק.

באסל גטאס: אני מצטער שלא רואים פה נציגים של בתי הספר של הפורום הארצי, אני מקווה שהם בדרך - - - <קריאה:> זה אופייני.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא נכון, תן לי להגן עליהם, הם היו פה בוועדה.

באסל גטאס: אם אתם זוכרים שעמדנו לצד בתי הספר במשך יותר מחודש בעת השביתה ואפילו שההסכם לא היה לרוחנו, אבל גיבינו אותם כי הם קיבלו אותו.

באסל גטאס: אנחנו רצינו הרבה יותר מה-50 מיליון השקל האלה.

באסל גטאס: אדוני היושב ראש, אנחנו עדיין מחכים.

באסל גטאס: אני פה תובע שוועדת משרד החינוך בראשות דוקטור שושני תשמע גם את ההורים, חשוב מאוד שתשמע את ההורים וגם תשמע אותנו.

באסל גטאס: אני חושב בלי שהוועדה תגיע לפתרון ייסודי, ייסודי, זה לא עניין של כסף, זה עניין של זכויות.

באסל גטאס: מאז ההתחלה אני הגדרתי את הבעיה שהיא לא בעיה של כסף אלא של זכויות.

באסל גטאס: אי אפשר שתלמיד בישראל יהיה לו סל בסיסי שונה מתלמיד אחר.

באסל גטאס: הבעיה היא הסל הבסיסי, הבעיה היא לא 67% או 65%.

באסל גטאס: הבעיה היא ממה ה-66% או ה-70%.

באסל גטאס: הבעיה היא שהסל הבסיסי הוגדר לחינוך המוכר הלא רשמי הוגדר אחרת מהשאר.

באסל גטאס: התחילו להגדיל את כל התוספות, אבל הן לא נכנסו בסל ואז ה-66% נשארו מאותו סכום היסטורי בעוד שתלמיד בבית ספר רגיל מקבל עוד ועוד ועוד.

באסל גטאס: מה שהחזירו בדרך, כאילו עכשיו מתהדרים, זה החזירו את מה שלקחו, אבל מתוך הסל הבסיסי הקטן.

באסל גטאס: הבעיה היא לא הסל הבסיסי הקטן.

באסל גטאס: אל תעשי לי ככה בראש, אני זוכר את המספרים בדיוק ואני יודע שה-16 אלף שקל העלות החודשית האמיתית של תלמיד בסל המורחב זה מה שצריך להיות הבסיס.

באסל גטאס: אני מקווה שוועדת שושני כך תקבע.

באסל גטאס: לכן אני דורש שהם ישבו איתנו ושייתנו מעמד יאה לוועד ההורים, לפחות בדיונים.

באסל גטאס: אדוני היושב ראש, המידע שהגיע אלי, לא רק שלא נתנו את ה-25% הפחתה להורים, אלא עשו מנגנון, הפחיתו והחזירו.

באסל גטאס: אז חלק מבתי הספר, זה קטן שנתית ב-500 שקל, שנתית.

באסל גטאס: יש בתי ספר שזה אפילו גדל ב-500 שקל.

באסל גטאס: כך שכל השיטה, כל המאבק בסופו של דבר לא הגיע להורים.

יעקב מרגי: אחת הדילמות במוכר שאינו רשמי, גם אם אתה משיג להם הישג, זה ידוע גם בחברה היהודית, ברגע שאתה משיג הישג ומשפר להם מבחינה תקציבית זה לא מחלחל להורים.

יעקב מרגי: זה עוזר למנהלי המוסדות לתמרן את עצמם.

יעקב מרגי: בסוף בסוף, זה בקושי אם בכלל, זה מחלחל להורים.

יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת עאידה תומא סולימאן.

עאידה תומא סלימאן: אני, קודם כל תדע כבוד היושב ראש ואני מצטערת שלא הגעתי מוקדם יותר כדי לשמוע את התשובות המלאות של האוצר.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שהבנתי, ה-50 מיליון שבגללם הופסקה בעצם השביתה, וזאת הייתה הבטחה של הממשלה, לא הבטחה שלנו.

עאידה תומא סלימאן: זו הייתה הבטחה של הממשלה, הסכם של הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין נאיבית מספיק לחשוב שהסכמים מכבדים וממלאים ולא רק משתדלים או נוטים.

עאידה תומא סלימאן: זה לא 'המשרד נטיה', צריך למלא הסכם כזה צריך למלא ובמיוחד שזה - - -

יעקב מרגי: ברשותך, אומר רועי אסף, הוא לא אמר במילים האלה, טנגו רוקדים שניים.

יעקב מרגי: הוא אומר שיש השלמות שבתי הספר - - - <קריאה:> שלושה אדוני.

יעקב מרגי: שלושה.

יעקב מרגי: גם אנחנו בטנגו.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: אומר רועי, חבל שהם לא פה נציגי בתי הספר, הוא אומר: 'אנחנו מוכנים' יותר משהעגל רוצה לינוק מהפרה, כלומר צריך להשלים להם - - -

עאידה תומא סלימאן: השאלה מה הם צריכים להשלים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי מאוד להבין.

יעקב מרגי: אני אומר, זה מתייחס לדיון הקודם.

יעקב מרגי: באו ואמרו: 'אם אתם מגדירים אותנו במוכר שאינו רשמי אנחנו לא מצליחים להתקיים'.

יעקב מרגי: משרד החינוך אומר: 'אני לא יכול להגדיר אתכם ממלכתי, אתם לא ממלכתי, אם תרצו בממלכתי יש תנאים א', ב', ג''.

יעקב מרגי: הם הסכימו לכמה גמישויות, אבל כנראה בבסיס הם לא הצליחו למצב שהם חינוך ממלכתי.

יעקב מרגי: אבל הם אומרים, אדרבה תנסו למצוא הגדרה ביחד, נמצא הגדרה ביחד באמצע.

יעקב מרגי: אני מבין שהם עדיין לא נתנו את ההגדרה האופטימלית מבחינתם.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני מנסה להבין.

עאידה תומא סלימאן: כאילו, יש חלקים שהם הסכימו עליהם והגעתם להסכמות ויש חלקים שעוד לא הגעתם להסכמות.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין מה החלקים שעדיין יש קושי בהם להגיע להסכמות - - -

יעקב מרגי: הגדרה.

<רועי אסף: אנחנו, הבעיה שלנו היא ההפרדה הדיכוטומית בין מי שמגיע לו ומי שלא מגיע לו.

<רועי אסף: ביקשנו מבתי הספר הנוצרים, הממשלה יכולה להגדיר את זה בעצמה, אבל פה היה מאבק חברתי והיה הסכם.

<רועי אסף: בתי הספר חייבים לעזור לנו, אני מבקש את זה מהם במשך שלושה חודשים בכתב, בעל-פה, בפגישות רשמיות, בפגישות שאינן רשמיות שיגדירו לנו מי בפנים ומי בחוץ.

<רועי אסף: אני יודע, משרד החינוך הביא לנו רשימה, אני יכול להגיד את הסכום המדויק שכל ילד יקבל.

<רועי אסף: אנחנו רוצים לנסח הסכם בירוקרטי, אנחנו רוצים להבין שמקובל על נציגי הנוצרים שעושים את זה עם עמותה אחת כללית לכולם.

<רועי אסף: לנציגי ההורים יכול להיות שתהיה להם העדפה - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אני אשאל, אני מתפלא שלא שאלתם.

יעקב מרגי: בזכות הממ"מ (מרכז מחקר ומידע), תגידו משרד החינוך ורועי, מה הבעיה, המדינה החליקה פעמיים בהיסטוריה שלה, החליק לה ושיחליק לה פעם שלישית, להגדיר אותם כרשת?

<רועי אסף: הם לא מוכנים.

<רועי אסף: הם 40 ומשהו ארגונים.

יעקב מרגי: אל תגיד לי.

יעקב מרגי: רועי, אני לא בטוח.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסים להבין מה בדיוק - - -

<רועי אסף: אין מחלוקת, זה לא מחלוקת, זה עניין בירוקרטי, תגדירי אותם, שהם יגדירו את עצמם.

<נועה היימן: אדוני היושב ראש, אני אסביר בצורה ברורה.

<נועה היימן: כל פעם מנסים לעשות את זה, אתה יודע, לא בדיון מהותי שמוכרע.

<נועה היימן: כאן לכל אחד יש הפולישטיקים ומה שקורה כאן - - -

יעקב מרגי: למה שלא נגדיר משהו שקיים כבר בחוק?

<נועה היימן: אני אסביר.

<נועה היימן: מה שנקבע בחוק נקבע לפני חקיקת "חוק כבוד האדם וחרותו".

<נועה היימן: בג"צ כבר נתן את דעתו מספר פעמים על הקושי החוקי בהסדר הנוכחי עם שתי הרשתות.

<נועה היימן: אך מכיוון שב"חוק אדם וחרותו" יש סעיף שנקרא "סעיף שמירת הדינים".

<נועה היימן: כלומר, כל מה שחוקק לפני, בג"צ לא מתערב בו, אז בג"צ לא הורה למדינה לפסול את ההסדר החדש.

<נועה היימן: עם זאת, קביעת הסדר חדש כזה עם גוף אחר חדש בתוך המוכר שאינו רשמי, הוא מאוד בעייתי ואני אסביר מדוע.

<נועה היימן: מכוון שההסדר מול הרשתות הוא הסדר שמפלה את יתר המוכר שאינו רשמי.

<נועה היימן: בעצם שתי הרשתות הן רשתות שמוגדרות מוכר שאינו רשמי, מעמד ייחודי על פני יתר המוכר שאני רשמי, ובעצם יצרת גורם חדש כזה הוא עניין מפלה.

<נועה היימן: נכון, יש את שתי הרשתות וזה המעמד שלהן.

<נועה היימן: זה לא הוגן להיות מוכר שאינו רשמי שלא זוכה למעמד של רשת.

<נועה היימן: זה המצב החוקי.

יעקב מרגי: סיימת עאידה?

יעקב מרגי: בבקשה עבדאללה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מקבלים הבהרות ברורות, סליחה.

יעקב מרגי: אני מבין את המצוקה.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, קודם כל ההסכם הזה כולל מספר סעיפים ולא רק את ה-50 מיליון שקל.

<עבדאללה חטיב: ה-50 מיליון שקל הם חלק בתוך ההסכם הזה.

<עבדאללה חטיב: כל מה שדיברה עליו נועה, כל שעות הטיפול והתמרוץ זה כבר עבר.

<עבדאללה חטיב: הדבר השני, במסגרת וועדת האתגרים קיבלנו כבר תקציב שהוא ייעודי לחברה הערבית והם יהיו משולבים במסגרת ההמלצות של וועדת אתגרים.

<עבדאללה חטיב: אנחנו מדברים גם על תקציב, שהוא תקציב מכובד, שמופנה גם לאוכלוסייה הערבית והם יהיו חלק בלתי נפרד מאותה וועדת אתגרים.

<עבדאללה חטיב: אנחנו כבר התחלנו ליישם חלק מההמלצות האלה בכל מה שקשור לחינוך הבלתי פורמלי וגם בכל מה שקשור לנושא של הפיתוח המקצועי.

<עבדאללה חטיב: הסוגיה השלישית שנשארה זה הנושא של התקציב של ה-50 מיליון שקל.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, אני ורועי וגם נועה ישבנו, אנחנו גם דיברנו עם נציגי בתי ספר הכנסייתיים על מנת שהם יציגו לנו מסמך בנושא הייחודיות של בתי הספר.

<עבדאללה חטיב: אנחנו כבר מעל שלושה חודשים, אני ורועי, ישבנו איתם אצלם, ישבנו גם אצלי במשרד, 'תגדירו האם אתם רוצים לקבל את הכסף הזה במסגרת אגודה או עמותה אחת, או להעביר את התקציב הזה לכל העמותות'.

<עבדאללה חטיב: עדיין לא החליטו.

<עבדאללה חטיב: אתמול בלילה העבירו לנו מסמך בנושא של הייחודיות של בתי הספר והיום העברתי את אותו מסמך גם לרועי וגם ללשכה המשפטית על מנת לקדם את המהלך.

<עבדאללה חטיב: אנחנו רוצים להעביר את התקציב הזה יותר מאשר בתי הספר הכנסייתיים.

<עבדאללה חטיב: כלומר, אנחנו מחויבים לקיים את כל סעיפי המסמך הזה.

<עבדאללה חטיב: לגבי הנושא של וועדת שושני, וועדת שושני דנה בנושא של הייחודיות של בתי הספר.

<עבדאללה חטיב: באנו והצענו להם לעבור לרשמי.

<עבדאללה חטיב: אמרו: 'תשמעו, יש לנו התניות, אנחנו רוצים לשמור על עצמנו ולכן אנחנו רוצים להישאר במוכר שאינו רשמי'.

<עבדאללה חטיב: בנושא של תשלומי הורים, הסכמנו איתם כי גם שמענו חלק רב מההורים.

<עבדאללה חטיב: היו פניות של ההורים בנושא של תשלומי הורים.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, צריך להגיד שבתי הספר הכנסייתיים, שאני לא בא הכוח שלהם, אני לא רואה שבתי הספר הכנסייתיים גובים סכומים שהם מעל ומעבר.

<עבדאללה חטיב: סך הכול, אנחנו בדקנו, ופה לימיני יושב גם דודי שהוא מנהל - - -

יעקב מרגי: עבדאללה, עבדאללה, רגע, רגע.

יעקב מרגי: אדוני, אתה רוצה רשות דיבור.

יעקב מרגי: עבדאללה חטיב, עלית על מוקש, מזל שזה רק מוקש של מלל.

יעקב מרגי: בוא תקשיב.

יעקב מרגי: סמוך עלי שהמוכר שאינו רשמי נגעתי בו קצת בקדנציה הזו.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: המוכר שאינו רשמי רוצה לאחוז, הנה אני אומר לך, בשני הקצוות של החבל.

יעקב מרגי: הם מצד אחד רוצים, א', שהסרגל שלהם, כמו שאמר חבר הכנסת באסל, שהסרגל יהיה כמו הסרגל של הרשמי.

יעקב מרגי: מעבר לזה, הוא מוכן להישאר ב-60% רק 'תרחיב לי את הסרגל'.

יעקב מרגי: מצד שני, אני אומר לו תקשיב: משרד החינוך נותן לך גמישות בפיקוח, בתכנים, מוכן להתחייב לך בעצמאות'.

יעקב מרגי: תקשיבו טוב מאוד, הדברים צריכים להיאמר ביושר.

יעקב מרגי: לפעמים אנחנו חברי הכנסת, צריך להיאמר - - - <קריאה:> מרשים שאתה אומר את זה.

יעקב מרגי: אני אומר את זה.

יעקב מרגי: תקשיבו, <קריאה:> שאתה אומר, כל הכבוד.

יעקב מרגי: תקשיבי עד הסוף, זה ירשים אותך יותר אם תחכי עד הסוף.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אתה אומר להם, אתה בא ואומר להם: 'תקשיבו, מוכן לשמור לכם על העצמאות שלכם, לא נתערב לכם בתכנים'.

יעקב מרגי: פחות או יותר כבר היום הוא מסכים לתכנים, מוכן להכול.

יעקב מרגי: בואו, תקפצו למים.

יעקב מרגי: הם פוחדים מדבר אחד, תקשיבו טוב טוב, סוגית תשלומי ההורים זו הפרה החולבת, לא המדינה.

יעקב מרגי: הם מעדיפים לקבל פחות מהמדינה, 'אל תיגעו לי בקודש קודשים הזה של הפרה חולבת מההורים'.

יעקב מרגי: אני מבין את נציגי ההורים, אתם מקיימים דיון בתוך דיון ואחר כך תרצו שאחזור על הדברים שלי.

יעקב מרגי: איימן, זה דיון תוך כדי דיון ואחר כך הם יחליטו, אין לי בעיה, רק שאחד מהם יקשיב.

יעקב מרגי: אני בא ואומר, הדברים צריכים להיאמר באומץ וביושר.

יעקב מרגי: אי אפשר לאחוז בשני הקצוות.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, הכאב הכי גדול ועם כל הכבוד, זה ההורים שנתבעים ומשלמים, נתבעים ומשלמים סכומי עתק.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על השכלה גבוהה לכולם, הם משלמים יותר מהשכלה גבוהה כבר בחינוך חובה חינם.

יעקב מרגי: אוסאמה בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת אורחים נכבדים.

אוסאמה סעדי: אנחנו ליווינו את המאבק של בתי הספר.

אוסאמה סעדי: אמרתי אז שאני אחד הבוגרים של בתי הספר האלה בכפר עילבון שהוא בית ספר מהטובים, גם בתי הספר שבנסרה ובחיפה ועכו.

אוסאמה סעדי: היה מאבק שממושך שנמשך כמעט חודש ימים.

אוסאמה סעדי: אנחנו, עם כל הצער שבדבר, אני מאוד מאוד עצוב שנציגי בתי הספר לא נמצאים כאן וכנראה שלא במקרה.

אוסאמה סעדי: אם הם הוזמנו ובחרו שלא להגיע, אז אנחנו צריכים באמת להיות בקשר איתם לראות מהי הסיבה שלא הגיעו לדיון כזה.

אוסאמה סעדי: אבל אחרי זה אני מבקש שהוועדה, וכבוד יושב ראש הוועדה תבקש מהנציגים של משרד החינוך לשלוח לנו פירוט של הסל הבסיסי, ה-100%.

אוסאמה סעדי: אנחנו כל הזמן, איימן וחבריי זכרו, תזכרו שהיה וויכוח מה זה הסל, אם 16 אלף שקל, אם זה 14 אלף שקל ואם זה ה-60% או ה-70% שהם צריכים לקבל בתור מוכר שאינו רשמי, האם באמת הם מקבלים 100%.

אוסאמה סעדי: משרד החינוך טוען שהוא כן משלם את ה-100%, אבל באמת, על מנת להכריע בוויכוח הזה אחת ולתמיד, עדיף שנקבל מסמך רשמי ממשרד החינוך מה הוא הסל הבסיסי, מה נותנים לבתי הספר האלה, האם הם באמת מקבלים100% או לא מקבלים 100%.

אוסאמה סעדי: והכי חשוב, כל העניין הזה של ההורים שהוא מאוד כואב, כי אנחנו בסופו של דבר מייצגים את ההורים האלה.

אוסאמה סעדי: ה-5,000-6,000 שקל, אני שומע שגם ברמלה וגם בלוד, אני הייתי בשבוע שעבר.

אוסאמה סעדי: האנשים האלה שיש להם שניים או שלושה תלמידים שצריכים לשלם 18 אלף ו-20 אלף בשנה וכל חודש מאות שקלים, אז זה לא חינוך חובה וחינם.

אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד, לכן אני חושב שזה האישיו פה ואנחנו צריכים באמת שוועדת שושני גם תשמע את ההורים, תשמע אותנו.

אוסאמה סעדי: בסופו של יום, אני מאוד אבקש מכבוד היושב ראש כן להמשיך ולעקוב אחרי הנושא הזה עד שיבוא על פתרונו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עיאדה, אני הפסקתי אותך באמצע.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת, אני רק רוצה להוסיף איזו הצעה.

עאידה תומא סלימאן: גם אני מחברי הכנסת שההורים פונים אליהם בתקופה האחרונה בעניין התשלומים כי היו בתי ספר שחזרו בהם מהרבע.

עאידה תומא סלימאן: התערבתי לפי חודשים בעכו כדי להבטיח את הורדת הרבע, מנהל בית הספר החזיר את זה שוב.

עאידה תומא סלימאן: בעצם אנחנו, גם כחברי כנסת, נמצאים בקו התפר הזה בין בתי הספר לבין ההורים לבין משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה, כמו שהיינו לעזר בזמנו, בזמן השביתה ועכשיו הוצאנו, אנחנו מרגישים שהוצאנו, יצאנו מהתמונה, אנחנו רואים שהדיון תקוע עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש את הקושי הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שהקושי הוא רק בעניין תשלומי הורים - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הקושי זו ההגדרה.

יעקב מרגי: הגדרה שעדיין לא - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, השאלה מה האופציה של ההגדרה, האם זה רק רשמי או מוכר שאינו רשמי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי אפשר לחשוב על דרך אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת מה המסמך שהוגש היום או אתמול בלילה.

עאידה תומא סלימאן: גם כנראה אתם לא למדתם אותו.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שאולי ניתן לעצמנו זמן, אולי שאנחנו, גם בעזרה של החברים פה וגם חבר הכנסת עודה וגם חנין זועבי ואחרים שנתערב ונבדוק מה המסמך הזה, מה בדיוק הם מציעים ואיך אפשר להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: ניתן לעצמנו שבוע, 10 ימים של באמת התדיינות, ננסה להיות המגשר במקרה הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהבעיה לא טמונה רק שם וצריך להבין מהם הפחדים שלהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חנין בבקשה.

חנין זועבי: תודה אדוני היושב ראש.

חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו פה לא מפרידים בין שתי סוגיות מרכזיות שעלו בדיון.

חנין זועבי: הסוגיה הראשונה, והיא נפרדת ויש לה מסלול אחר לגמרי עם היגיון אחר לגמרי, זה וויכוח בין בתי הספר לבין משרד החינוך – שזה על הזכויות ועל הסל המורחב ועל הסל הבסיסי.

חנין זועבי: ואנחנו נחכה לקבל מעבדאללה חטיב את התפריט, הפירוט הזה של הסל - - -

יעקב מרגי: של ה-100%?

חנין זועבי: של ה-100%.

יעקב מרגי: יש לך שעון ביד?

חנין זועבי: כן, יש לי.

חנין זועבי: זה השעון.

יעקב מרגי: עוד הרבה זמן תחכי.

חנין זועבי: עוד הרבה זמן?

חנין זועבי: אנחנו בתמיכה שלך, בעזרה שלך - - -

יעקב מרגי: יש סודות ביטחוניים שאת יכולה להוציא אותם ולא את זה.

חנין זועבי: אז אני חושבת שזה וויכוח, זה וויכוח בסיסי של מהו הבסיס, הסל המורחב והבסיסי.

חנין זועבי: אנחנו גם צריכים להגיד שאנחנו לא מרוצים מההסכם הזה שעד עכשיו לא מתממש, אבל אנחנו לא מרוצים ממנו.

חנין זועבי: לא מרוצים ממנו וזה לא מה שמגיע לנו וזה לא המסלול.

חנין זועבי: המסלול צריך להיות כמו הפתרון של בתי הספר החרדים, הרשת.

חנין זועבי: עכשיו לסוגיה השנייה שצריכים לתת עליה את הדעת, שיתוף של וועד ההורים שכולם מזניחים.

חנין זועבי: גם צריכים שתהיה לוועדה הזאת אמירה ברורה, זכות של הפורום הארצי של וועדי ההורים שבתי הספר לא מקשיבים, מזניחים ואפילו בלי הכבוד המינימלי לתת לו שקיפות.

חנין זועבי: זה לא רק עניין תשלומי הורים.

חנין זועבי: לתת שקיפות שיהיה חלק מהמערכת החינוכית.

חנין זועבי: ותמיד כאשר אנחנו רוצים להתווכח בבתי הדין שרעיה אז זה אוטונומיה תרבותית ואז אין שקיפות.

חנין זועבי: בתי ספר, אנחנו לא קוראים להם נוצריים, בתי ספר קהילתיים אז זה אוטונומיה תרבותית.

חנין זועבי: בשם האוטונומיה התרבותית שזה כן ערך שלנו אי אפשר לדבר על כלום.

יעקב מרגי: מי טוען את הטענה הזו של אוטונומיה תרבותית, המדינה או הקהילה?

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: אנחנו צריכים.

חנין זועבי: זה ויכוח - -

יעקב מרגי: נראה לי שאני נמצא באיזה סרט יחד איתך באיזה מקום.

יעקב מרגי: אדוני היושב ראש, עצם זה שזה מגיע לכנסת אומר שיש פשלה.

יעקב מרגי: זו פשלה שהדיון הזה מגיע לכנסת.

יעקב מרגי: למה זה מגיע לכנסת?

יעקב מרגי: זה דיון שצריך להתנהל בתוך החברה שלנו, שקיפות של בתי ספר, שקיפות של מוסדות שהתחמקו מהשליטה של המדינה.

יעקב מרגי: וגם כאשר אנחנו רוצים לדבר על זכויות נשים בתוך בתי הדין שרעיה, אז לא ולא, לדבר בכנסת ולא לדבר בכנסת, לא רוצים לדבר בכנסת.

יעקב מרגי: לא רוצים ולא צריכים שהדיון הזה יגיע לכנסת.

יעקב מרגי: זה צריך להתנהל בתוך החברה שלנו, אבל מה לעשות, ועד ההורים, זו לא הייתה בררת המחדל, זה הבררה האחרונה, המסלול האחרון - - -

יעקב מרגי: האור בקצה המנהרה.

חנין זועבי: מביאים את עניין השקיפות לכנסת, למקום הכי לא דמוקרטי בעולם.

יעקב מרגי: אני חולק עליך.

יעקב מרגי: עד עכשיו הסכמתי איתך.

עליזה לביא: מחליטים לבוא לכאן, לא ללכת לוועדות אחרות וזה המקום הכי לא דמוקרטי.

יעקב מרגי: בעולם.

עליזה לביא: בעולם, כן.

עליזה לביא: אדוני, איך אתה

יעקב מרגי: עליזה, אפילו אני הבנתי את חנין.

יעקב מרגי: היא נתנה נאום כזה אוהד לשלטון והיא באה באומץ לדבר על הקהילה, היא הייתה חייבת לזרוק משהו בשביל - - -

חנין זועבי: זו טענה לחברה שלנו שאנחנו לא יכולים לנהל את העניינים הפנימיים שלנו בתוך החברה שלנו, בתוך המוסדות.

חנין זועבי: עכשיו אנחנו כן - - -

עליזה לביא: לשמוע את זה ממך זה - - -

חנין זועבי: את לא מקשיבה לי ולכן את עכשיו מופתעת.

יעקב מרגי: לסיכום.

חנין זועבי: היושב ראש מקשיב לי יותר ממך והוא יודע, הוא לא מופתע.

חנין זועבי: הוא לא מופתע ממני, את מופתעת ולא פלא שאת מופתעת.

חנין זועבי: עכשיו, אנחנו תומכים בכם - - -

עליזה לביא: פוגעים בדמוי שלכם.

יעקב מרגי: עליזה, עזבו את זה עכשיו.

חנין זועבי: אנחנו אתכם בעניין הזה.

חנין זועבי: ויש מה לעשות, אני לא רוצה לנהל את זה בכנסת, אני לא רוצה לנהל - - <קריאה:> גם אנחנו, גם אנחנו.

חנין זועבי: גם אנחנו.

חנין זועבי: ואדוני היושב ראש, צריכים לצאת מפה עם אמירה שאי אפשר לנהל את העניינים בלי שקיפות ועם חלק מהשקיפות.

חנין זועבי: אנחנו רוצים להיות חברה עם שקיפות, אנחנו רוצים לנהל את העניין שלנו בצורה מקצועית, בצורה דמוקרטית, בצורה שמשתפת את כולם.

חנין זועבי: כי זו גם תביעה פנימית מעצמנו כחברה, זה לא רק מהמדינה, זה גם מעצמנו.

חנין זועבי: צריכים בכל זאת לשים את הנושא הזה באג'נדה ולהגיד שהם לא יכולים לנהל את העניינים בתוך חברה שלנו, בתוך המוסדות שלנו אז אולי הם יבואו לכנסת, אין מה לעשות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לפני שאתן לאיימן עודה ולהורים אני רק רוצה להביא ציטוט מה התקנות מחייבות את משרד החינוך לגבי ה-100.

יעקב מרגי: תעבירו את המסר, אנחנו בחודש פברואר, עדיין לא אושר בוועדה.

יעקב מרגי: "לפי תקנה 7(ב), השר בהתייעצות המרכז לשלטון מקומי ובאישור וועדת החינוך, התרבות של הכנסת יקבע את סכום ההשתתפות ורשאי הוא לקבוע סכומי השתתפות שונים.

יעקב מרגי: קביעה לפי סעיף קטן זה תעשה".

יעקב מרגי: אני מדלג, "הוראות אלו יחולו על מוסדות החינוך המפורטים להלן: מוסדות חינוך רשמיים, מוסדות מוכרים לחינוך על יסודי, מוסדות חינוך תאגיד המרכז לחינוך עצמאי, מוסדות תאגיד מעיין החינוך התורני בישראל" – זה עדיין לא נעשה.

יעקב מרגי: 7(ב), תעבירו את זה למנכ"לית ולמשרד.

יעקב מרגי: אני אגיד את זה בסיכום.

יעקב מרגי: לגרום להביא את התקנה הזו לאישור הועדה.

יעקב מרגי: איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: תודה רבה לך אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, נציגי משרד האוצר ומשרד החינוך, וועדת ההורים - - -

יעקב מרגי: המשרד לשוויון חברתי, היום הוא המחותן.

איימן עודה: אהלן וסהלן.

איימן עודה: נציגי ההורים.

איימן עודה: בפעם שעברה הוועדה הזו קיבלה אוריינטציה נכונה.

איימן עודה: והיא מדברת על שוויון בכל בתי הספר לרבות בתי ספר קהילתיים שבמקור שלהם נתמכו על ידי מוסדות נוצריים.

איימן עודה: אכן הגישה הזו אכן נכונה ואנחנו צריכים לאשר אותה עוד הפעם גם בישיבה הזו.

איימן עודה: אני מציע כך, שהישיבה הזו תהווה שלב א', אנחנו נקיים עוד ישיבה בקרוב שהיא שלב ב' או משלים.

איימן עודה: אני מציע את הרציונל מההצעה הזו, הוא שאנחנו צריכים לתאם כמה דברים ביחד בתוך החברה הערבית לרבות בין נציגי ההורים לבין מנהלי בתי הספר וכל מיני מוסדות נוצריים, שחשוב שהם גם ישתתפו בישיבה חשובה כזו.

איימן עודה: אני חושב שאחד הדברים החשובים שהועלו כאן הוא שוועדת שושני לא צריכה להתנהל בצורה חשאית, זה עניין ציבורי שמעניין עשרות אלפי אנשים אם לא מאות אלפי אנשים אם לא את החברה כולה.

איימן עודה: זאת טענה מוצדקת ועוד טענה שהם מבקשים נציגי של ההורים, גם זו בקשה מוצדקת.

איימן עודה: לכן, איך אנחנו נצליח לקדם את הנושאים הללו, אנחנו מבקשים תקופה של שבועיים לנסות לבדוק איך אנחנו יכולים לקדם את שני הדברים הללו.

איימן עודה: אני מבקש להחליט כך שהאוריינטציה שלנו תהיה אוריינטציה שוויונית.

איימן עודה: בוודאי שאנחנו מאשרים את ההחלטה הקודמת ואנחנו מחליטים על עוד ישיבה בהקדם האפשרי.

איימן עודה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עבדאללה, אני חושב שהסוגיה הזו של שיתוף ההורים היא קרדינלית פה, 50 מיליון שקל זה מספר לא מבוטל.

יעקב מרגי: החשש הוא, אני מבין את המצוקה, בתי הספר צריכים להיות מאוזנים ולא גרעונים.

יעקב מרגי: אי אפשר שהדלתא תמיד תהיה כשההורים ישלמו את הדלתה.

יעקב מרגי: אני חושב שהם צריכים להיות שותפים למהלכים האלה, לפחות תרגיעו אותם שאם בסיכומים הם לא שותפים, שבסיכומים תהיה מחויבות מסוימת לגבי האחוז שיקבע, שיבוא לביטוי בתשלומי שכר הלימוד של ההורים.

יעקב מרגי: אני אומר את זה ולקראת הסוף תיתן לנו התייחסות.

יעקב מרגי: נביל ארמלי ואחר כך חבר הכנסת יוסי יונה.

<נביל ארמלי: אני כחלק מהנציגות של וועד ההורים, אני חייב לציין שברור מאליו אנחנו החוליה הכי חלשה בכל המשולש:

<נביל ארמלי: המשרד, בתי ספר והורים.

<נביל ארמלי: אנחנו כאן כי באיזה מובן אנחנו גם אובדי עצות.

<נביל ארמלי: אנחנו מנסים להבין.

<נביל ארמלי: גם אנחנו היינו נגד ההסכם כהורים כי אנחנו חושבים שהוא היה הסכם מפלה ולא טוב, אבל תמכנו בבתי הספר כדי לקדם את העניין.

<נביל ארמלי: להפתעתנו, חודשיים אחרי אנחנו מגלים שכלום לא זז.

<נביל ארמלי: אני לא רוצה לחזור על אותם דברים.

<נביל ארמלי: יש לי שתי שאלות למשרד החינוך.

<נביל ארמלי: מה עמדתכם הרשמית לגבי שילוב או שיתוף ההורים במערכת בתי הספר המוכר הלא רשמי, והאם יש לכם התנגדות לנוכחות כלשהי, מוסכמת על ידי כל הצדדים, של נציג ההורים בתוך וועדת שושני?

<עבדאללה חטיב: ראשית אני רוצה לענות על הסוגייה הראשונה.

<עבדאללה חטיב: לגבי הנושא של ההורים, זה אחד הנושאים שעלה במסגרת וועדת שושני.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, ואנחנו יודעים, זה דיון שאנחנו צריכים לנהל אותו מול מוסדות בתי הספר הכנסייתיים בכל מה שקשור לנושא של בחירת וועדי הורים בית ספריים, והייצוג של ההורים בבתי הספר.

<עבדאללה חטיב: אנחנו גם דרשנו מאותם בתי ספר שבכל בית ספר יהיה ועד הורים בדומה לשאר בתי הספר.

<עבדאללה חטיב: דבר חדש וזה יושמע גם במסגרת ההמלצות של וועדת שושני - - -

<נביל ארמלי: כתנאי למימון?

<עבדאללה חטיב: לא כתנאי למימון.

<עבדאללה חטיב: אנחנו לא - - -

חנין זועבי: אתה מדבר על החינוך - - -

יעקב מרגי: הוא מגיע לזה.

חנין זועבי: יש ועד הורים.

<עבדאללה חטיב: הסוגיה השנייה שאני רוצה להגיד אותה, שאין שום מניעה.

<עבדאללה חטיב: אני מוכן לקחת על עצמי לדבר עם דוקטור שושני לזמן את פורום ההורים של בתי הספר הכנסייתיים לישיבה של שעה עם דוקטור שושני על מנת שיציגו את העמדה שלהם.

<עבדאללה חטיב: אנחנו להפך, אנחנו רוצים שההורים ופורום ההורים יהיו במסגרת אותה וועדה.

יעקב מרגי: שיהיו חלק מזה.

<עבדאללה חטיב: אדוני היושב ראש, אני חושב שזאת תהייה אחת ההמלצות, שאני אהיה מוכן לדבר עם דוקטור שושני.

<עבדאללה חטיב: אני חושב שאין לי שום בעיה לפגוש את אותם ההורים, לשמוע מה ההורים רוצים.

<עבדאללה חטיב: אני מוכן לפגוש אותם אישית אצלי - -

יעקב מרגי: אין ספק ש-5,000 ו-6,000 שקל לשנה לילד זה סכום - - - <קריאה:> זה לא רק העניין הכספי אדוני.

יעקב מרגי: זה לא רק הכסף.

יעקב מרגי: בוודאי.

<עבדאללה חטיב: אני מוכן לפגוש.

<עבדאללה חטיב: אני מתחייב פה, אני מוכן לפגוש אישית את פורום ההורים של אותם בתי ספר.

<עבדאללה חטיב: אני מרכז את הוועדה הזאת, אני מוכן לפגוש אותם ולנהל איתם שיחה על מה שקשור למעמד שלהם וגם לדרישות שלהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסי יונה בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני באמת לא מכיר את הפרטים הרבים מהדיון שמתנהל.

יוסי יונה: באתי מתוך הקניית חשיבות לעניין הזה.

יוסי יונה: אחד הדברים שעלו כאן, שאכן להבטיח שהמעמד של בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים שמשרתים את האוכלוסייה, חנין מסתייגת מהמילה נוצריים, קהילתיים בחברה שאינה יהודית יושוו לתנאים שמקבל הציבור היהודי, זה עיקרון מאוד חשוב.

יוסי יונה: מה גם, אנחנו המון פעמים דשים בסוגיה הזאת ואומרים שמנופי הצמיחה של הכלכלה הישראלית נמצאים באוכלוסייה הערבית והחרדית, לכן זה גם האינטרס הכי גדול שלנו, של ישראל כחברה שמשתפת, כחברה שמעניקה מקום לאזרחי ישראל הערבים כאזרחים שווים.

יוסי יונה: גם זה אינטרס שלנו להרעיף עליהם את המשאבים המגיעים להם בדין כדי שהם יוכלו להשתלב בצורה יותר טובה בכל התחומים של הכלכלה, פוליטיקה, תרבות ועוד דברים מהסוג הזה.

יוסי יונה: באמת עולה הסוגיה הזאת של תשלומי הורים, זו בעיה כאובה.

יוסי יונה: כפי שהיושב ראש יודע, אנחנו דנים בה רבות גם בהקשר הכללי, בחברה הישראלית בכלל.

יוסי יונה: אפילו הגשנו הצעת חוק בעניין הזה שלוועדת הכנסת תהייה הסמכות לפקח, לפחות - - -

יעקב מרגי: השלטון המקומי, אתה יודע, פנינו לעזרתו בנושא ביטוח תאונות אישיות, הם הקימו וועדה.

יעקב מרגי: הם ישבו באולימפוס ומה החליטו, מצאו איזו נוסחה שאפילו תייתר את הפיקוח של וועדת החינוך.

יעקב מרגי: זאת אומרת, כל הצעקה באה בגלל אותו סעיף אחד, זה השלטון המקומי.

יוסי יונה: לכן גם קיבלו הודעה רשמית של משרד החינוך באשר להצעת החוק שהעלנו, שמשרד החינוך מתנגד - - -

יעקב מרגי: ברור, הוא השתולל.

יוסי יונה: שוועדת הכנסת תפקח בנושא הזה.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: תשלומי הורים ובמיוחד במוכר שאינו רשמי - - -

יוסי יונה: לכן אני רוצה להגיד משהו לאנשי האוצר, יש כאן משהו שהוא קצת פרדוקסלי.

יוסי יונה: מצד אחד, זה רק הגיוני, שאם עכשיו הם מעריפים משאבים נוספים ובתי הספר מסרבים לשקיפות ורוצים להמשיך בפרוגוטיבה הזאת, או את הפריבילגיה, לגייס עוד ועוד כסף.

יוסי יונה: מצד שני, משרד החינוך עצמו מתנגד לכך שהיה פיקוח ובקרה על התחום הזה.

יוסי יונה: נועה, אולי תסברי את האוזן ותגידי כדי שנוכל לפתור את הפלונטר הזה.

יעקב מרגי: לא עכשיו.

<ראסר מונייר: שמי ראסר מונייר מרמלה.

<ראסר מונייר: אני נציג בפורום ההורים.

<ראסר מונייר: יש לי ארבעה ילדים.

<ראסר מונייר: שניים בממלכתי שאני משלם על שניהם 1,200 שקל בשנה ושתי בנות קטנטנות שאני משלם עליהן 16 אלף שקל בשנה.

<ראסר מונייר: כולל משכנתה זה קורע אותנו וזה לא לעניין.

<ראסר מונייר: בשילוש הקדוש הזה, במערכת שבין אוצר, בתי ספר הורים, אנחנו חסרים ואנחנו מוחסרים וזה לא לעניין.

<ראסר מונייר: לכן אנחנו מבקשים מהוועדה שתמליץ, ממש בקול גבוה, שתמליץ על הכנסת נציג של הפורום לוועדת שושני, שידברו איתנו.

<ראסר מונייר: שידברו איתנו, אנחנו רוצים שבתי הספר יקבלו תקציבים, אנחנו לא נגד בתי הספר.

<ראסר מונייר: אני למדתי בבית הספר הזה, הבנות שלי לומדות, האבא שלי למד, כולנו למדנו בבתי הספר האלה שהם מיוחדים, חשובים ומצוינים.

<ראסר מונייר: אנחנו מוכנים לשאת בחלק שלנו שיוותר מה-75% שיוחזרו לנו, אנחנו רוצים שיחזרו לנו גם ה-100%.

<ראסר מונייר: אנחנו מוכנים לשלם עבור הייחודיות שלנו, אבל לא יכול להיות שאני אשלם 16 אלף שקל בשנה.

יעקב מרגי: אתה צודק.

<ראסר מונייר: ולא יכול להיות שזה הכול יתברבר בין וועדות, וועדות ובוועדות ואנחנו משלמים - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך, יש לי חשש סביר כשאנחנו נמצא דרך להעביר את אותם 50 מיליון, ונשנה אותם בהגדרה ומצבם ישתפר ואתה תמשיך לשלם 16 אלף אם זה לא יעוגן - - -

<ראסר מונייר: וזה לא בסדר.

<ראסר מונייר: אנחנו שלחנו מכתבים ולא עניתם לנו גם מנובמבר, ורצינו להיכנס לוועדת שושני.

<ראסר מונייר: לא ענו לנו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תסכל עליו ולא עליי.

יעקב מרגי: <קריאה:> אני מבקש בנושא הזה.

יעקב מרגי: למה לא ענו לנו למכתבים ששלחנו בנושא וועדת שושני?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלת, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה דודי, אבל על רגל אחת בסוגיית תשלומי הורים ולא בכלל כי במשרד החינוך זה שוק פרוץ בכל הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: בכלל, יש תיכונים ששם ההפקרות היא גורפת בכל תחום, על מה שאתה רוצה צריך לשלם, עוד מעט על המזגנים ועל האוויר שאתה נושם מן אללה גם תשלם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<דודי כהן: אני דודי מאגף האכיפה במשרד החינוך.

<דודי כהן: כחלק מההסדרה גם מול בתי ספר הנוצריים, יש וועדת חריגים שבודקת את הסכום שגובה כל בית ספר.

<דודי כהן: כרגע זה מהלך מול בתי ספר בלי קשר לוועדת שושני, שבתי הספר הכנסייתיים צריכים להעביר מתווה לוועדה שתבחן ותאשר את גובה שכר תשלום ההורים.

<דודי כהן: כזכור וכידוע, הוועדה כאן כל שנה מתכנסת כאן וקובעת את המחיר.

יעקב מרגי: דודי, אתה יודע מה החשש שלי, בוא תקשיב.

יעקב מרגי: אני סומך ונוטה, אני לא אדם פרנואיד ולא קונספירטור, אבל יש ניגוד עניינים מובנה שתצטרכו להתמודד איתו.

יעקב מרגי: מצד אחד, יש את משרד החינוך כריבון, כממלכה שרוצה לחזק את החינוך הרשמי, את הממלכתי.

יעקב מרגי: מצד שני, אם הוא יעשה שכר ידידותי והוא יתקצב אותם בתקציב שוטף, אז איזה אינסטניבי יהיה לממלכתי.

יעקב מרגי: החשש שלי שמשם אין מוטיבציה למשרד לאכוף את סוגיית התשלומים, את ההפקרות הזו, כי זה אחד מהבלנסים שלו כי החינוך המוכר שאינו רשמי הולך וגדל.

יעקב מרגי: שמעתי, תודה.

יעקב מרגי: זה דיון בנפרד, דיון עמוק וכבוד שצריך לדון בו.

יוסי יונה: אשמח לשמוע מה שנועה רצתה להגיד ולא אמרה.

יעקב מרגי: נועה, אני ממש רוצה לסכם.

<נועה היימן: בשתי מילים.

<נועה היימן: אחת הסיבות לפרוץ המשבר עם בתי הספר הנוצריים, כי משרד החינוך לראשונה החל לאכוף ולקבוע מדיניות על תשלומי הורים במוכר שאינו רשמי שלא הייתה קיימת אף פעם.

<נועה היימן: חוסר היכולת של המוכר שאינו רשמי לגבות תשלומי הורים הוא אחד הסיבות שהוביל את בתי הספר למצבם.

<נועה היימן: דרך אגב, היא לא רק לבתי הספר הנוצריים, בית הספר הריאלי לקח את המדינה לבג"צ, תבע את המדינה לבג"צ על עצם ההתערבות בגביית תשלומי הורים.

יעקב מרגי: התיכוניים של בני עקיבא, אתה יודע כמה גובים שם?

יעקב מרגי: <קריאה:> הם גובים מאיתו כי הם לא מקבלים כסף ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: בוא.

יעקב מרגי: רגע, רגע - - - <קריאה:> אנחנו יודעים שזה לא אישי.

יעקב מרגי: זו מערכת מאוד מכובדת - - -

יעקב מרגי: מכובדי, אתם אומרים את אותם דברים.

יעקב מרגי: תקשיבו, מונייר, גם אתה אמרת שאתה מוכן לשלם על הייחודיות.

<ראסר מונייר: נכון.

יעקב מרגי: משרד החינוך מייצר פערים בתקצוב בגלל שזה מוכר ואינו רשמי ולא ממלכתי כדי שיהיו תמריץ להיות במערכת.

יעקב מרגי: אין לו עניין לחסל את הממלכתי, בסדר?

יעקב מרגי: יש דלתא, השאלה מהי הדלתא הזו.

יעקב מרגי: מי בודק שבדלתא הזאת לא נכנסים דברים שהם לא הכי חיוניים, הכי קרדינליים והכי קיומיים למוסד.

יעקב מרגי: לכן, אם אתה שואל אותי, הסוגיה בציר הזה, אין ספק שאתם צריכים להיות חלק.

יעקב מרגי: א', נציגות הורים היא דבר מבורך בבתי הספר.

יעקב מרגי: זה לא בא אך ורק לזה, זה תורם ועוזר לצוות החינוכי.

יעקב מרגי: זה כשיש הורים, כמובן אין להם הרס עצמי, לא צריך לפחד מנציגות הורים בית ספרית.

יעקב מרגי: אני צריך שיהיה.

יעקב מרגי: אמרת את הדברים בצורה הכי ברורה.

יעקב מרגי: רבותיי, אני רוצה לסכם.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם מתוך הסוגיה.

יעקב מרגי: אני חשבתי שאני מסכם את הדיון היום, אבל אני רואה שזה תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: ואני מקבל את ההצעה של החברים.

יעקב מרגי: שמענו היום את הדברים.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל את המסקנות.

יעקב מרגי: הוועדה קודם כל מודה לכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שנציגי בתי הספר לא הגיעו לדיון.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לקבל לידיה את המסקנות של וועדת שושני ומבקשת ולעדכן אותה בהתפתחויות, כפי שהודעתם לוועדה שבמהלך חודש מרץ תקבל זאת.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך ולוועדת שושני לצרף את ההורים למהלך הדיונים.

יעקב מרגי: אם זה קשה בגלל שזה כבר בהתקדמות, לפחות לשבת עם ההורים ולשמוע את העמדות שלהם.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להסדיר את סוגיית הייצוג של ההורים בבתי הספר במגזר הערבי בכלל ובבתי הספר הכנסייתיים.

יעקב מרגי: כפי אמרתי, אני, אין לי רק לברך על הרצון של חברי הכנסת להיכנס ולפשר.

יעקב מרגי: תמצאו את הדרך מול משרד החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים לקראת סוף מרץ לקבל לידיה את ההמלצות.

יעקב מרגי: היא תקיים דיון נוסף כדי לראות לאן הגענו.

<סוהא ג'ובראן: אדוני, אני רק רוצה להוסיף.

<סוהא ג'ובראן: לא רק לשמוע, אלא ליצר מנגנון מסוים לשקיפות שתוך כדי נבין מה קורה.

יעקב מרגי: תעלו את זה בדיון.

יעקב מרגי: אני הבנתי אותך, הרי אני לא יכול לקרוא את כל השאיפות שלכם כרגע.

יעקב מרגי: ברגע שתשבו עם דוקטור שמשון שושני ותבהירו את הצד הזה של השקיפות, תעלו את זה כדי שזה יהיה חלק מהמסקנות.

יעקב מרגי: אני מודה לכולם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.