ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 180, 2016-02-28 10:30

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, שבוע טוב, גברתי מנהלת הוועדה, יועץ, דובר.

איתן כבל: בוקר טוב לך גברתי הרשמת.

איתן כבל: אורחים נכבדים, לעונג הוא לי.

איתן כבל: אני אתכם לבד.

איתן כבל: ראיתי את דוד ביטן – משגיח הכשרות – ואני מקווה שהוא יגיע.

איתן כבל: ברשותכם, נמשיך היכן שעצרנו ואני מאוד מבקש.

איתן כבל: פירוטכניקה לא תעצור את החוק.

איתן כבל: הדבר היחיד שיכול לעצור את החוק זה שתשכנעו אותי שאנחנו טועים.

איתן כבל: שוב נעשה כל מאמץ לשפר את החוק ולא לעצור אותו כי הוא יתקדם.

איתן כבל: חוה, איפה אנחנו אוחזים?

<חוה ראובני: בפרק ה', סעיף 65.

<חוה ראובני: בישיבה הקודמת בשבוע שעבר סיימנו את פרק ד', למעט שניים-שלושה סעיפים שדילגנו עליהם.

איתן כבל: כן, עוד נחזור אליהם.

איתן כבל: חוה, בבקשה.

<איתי עצמון: אני מבקש שתזכירי לוועדה מהו משווק רכב.

<חוה ראובני: אנחנו עשינו פה שינוי לעומת הנוסח הקודם שאושר.

<חוה ראובני: הנוסח הקודם דיבר על רכב חדש, הרכב שנרשם על שם סוכן מורשה.

<חוה ראובני: בינתיים אין לנו רכב שנרשם על שם סוכן מורשה לאור מה שיצא מהדיונים על היבוא העקיף.

<חוה ראובני: אנחנו מדברים כאן על שיווק.

<חוה ראובני: אנחנו הגדרנו כאן לצורך שיווק רכב חדש על כל מה שעוד לא עבר רישוי ורישום במדינת ישראל.

<חוה ראובני: זה מבחינתנו רכב חדש, וזה טעון רישיון של משווק רכב.

<איתי עצמון: משווק רכב הוא יבואן רכב מסחרי ובעל רישיון לייצור רכב ושיווקו.

<חוה ראובני: כן.

איתן כבל: הערות, התייחסויות?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: מאשר.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: הערות.

איתן כבל: אולי יש לכם רעיון איך למרות הכול לשווק.

<קריאה: זה הרעיון.

איתן כבל: הצבעה

איתן כבל: סעיף 66 אושר.

איתן כבל: הסעיף אושר.

<חוה ראובני: 66א – מידע בטיחותי על רכב.

<חוה ראובני: זה סעיף שלא היה בהצעת החוק בכנסת הקודמת.

איתן כבל: אם נתעכב עוד יהיו לנו עוד תיקונים.

<חוה ראובני: כל הזמן אנחנו מנסים לשפר את המוצר.

<חוה ראובני: זה דומה למה שנעשה בחוק אוויר נקי לעניין מידע על רמת זיהום אוויר.

<חוה ראובני: אנחנו רוצים שהמידע יפורסם בצורה רשמית, מסודרת.

<חוה ראובני: כל פרסומת - יש דירוג רשמי.

<חוה ראובני: לא כל אחד יטען רמת בטיחות כזו או אחרת, דירוג מקצועי מסודר של המשרד ושהוא יהיה מפורסם לציבור גם בפרסומות וגם באולמות תצוגת הרכב.

<איתי עצמון: יש לי מספר הערות לסעיף המוצע.

<איתי עצמון: ההערה הראשונה היא לעניין הרמה הנורמטיבית שבה יוסדרו ההוראות האלה.

<איתי עצמון: באופן עקרוני התפיסה של הצעת החוק היא להעביר את ההוראות שקיימות היום בצווי פיקוח ובנהלים לחקיקה ראשית וחקיקת משנה.

<איתי עצמון: כאן אני מרגיש שחזרנו אחורה שוב לנהלים שמורה המנהל.

<איתי עצמון: אגב, לפי חוק אוויר נקי הנושא הזה שהזכרת כרגע מוסדר בתקנות באישור ועדה, אם אינני טועה.

איתן כבל: הערה חשובה, אדוני.

<איתי עצמון: קודם כל, אני מציע ליישר קו עם יתר ההוראות בהצעת החוק ושהוראות המנהל יהפכו לתקנות.

<איתי עצמון: להכרעתך כמובן אם הן יהיו באישור ועדה או לא, אבל קודם כל שיהיה מדובר בתקנות.

<חוה ראובני: לעניין אישור ועדה – אני מבקשת לציין שבחוק אוויר נקי המשמעות של הדירוג הזה זה השלכת מס, ולכן יש לזה יותר מקום.

<חוה ראובני: כי מקובל עלינו שכל חקיקה שמשפיעה, חקיקות מס, עוברות דרך אישור ועדות הכנסת.

<חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים על מידע לציבור.

<איתי עצמון: גם נושאים צרכניים, לפחות לפי הצעת החוק הזו, בדרך כלל - - -

איתן כבל: לא רק לפי הצעת החוק הזו, תקנות שנוגעות אפילו לתפיסת העולם שלי.

<חוה ראובני: תקנות – אין לנו בעיה.

<חוה ראובני: אני חושבת שאישור ועדה – מדובר כאן על מתריאה מאוד מאוד מקצועית טכנית.

<אהוד שניידר: יש לזה השלכות מס גם.

<אהוד שניידר: אתם טועים, יש לזה השלכות מס.

איתן כבל: תיכף נשמע אותך, מר שניידר.

איתן כבל: התגעגעתי לקולך.

<איתי עצמון: יש לי עוד שתי הערות.

<איתי עצמון: הערה נוספת היא מה ההגדרה של אבזור בטיחותי.

<איתי עצמון: האם השר אמור לקבוע את זה?

<אבנר פלור: לא, אסביר.

<אבנר פלור: יש הוראת נוהל שפורסמה לפני מספר שנים של משרד התחבורה ביחד עם רשות המסים וגורמים נוספים ששם נקבעות רמות הבטיחות של הרכב.

<אבנר פלור: כלומר, נבחרו כעשר מערכות בטיחות.

<אבנר פלור: ככל שהרכב מצויד ביותר מערכות בטיחות, אם זה כריות אוויר – עכשיו כבר לא – אבל כריות אוויר, מערכת סטייה מנתיב, כל מיני מערכות, גודל ההטבה הוא גבוה יותר כשהמקסימום זה 2,250 שקל.

<אבנר פלור: הכוונה היא שלכל קבוצה של מערכות נקבעה רמה מסוימת.

<איתי עצמון: כלומר, רמת הבטיחות הרכב לפי המערכות שמותקנות בו.

<אבנר פלור: נכון.

<איתי עצמון: מאחר והמונח הזה לא מוגדר, אני חושב שככל שהשר יהיה מוסמך לקבוע את ההוראות לעניין הזה שהוא יוסמך גם לקבוע מהו בדיוק אבזור בטיחותי או מהי רמת אבזור בטיחותי.

איתן כבל: העניין של אבזור בטיחותי מקבל יותר ויותר משנה תוקף.

איתן כבל: זה לא איזה אמירה שאתה מוסיף איזשהו בוסטר.

איתן כבל: פה זה כבר כמה אתה משפר ברכבים היום.

איתן כבל: יש לך את תצרוכת הדלק שכל אחד מתהדר בה, והנושא של האבזור הבטיחותי מקבל היום תוקף מאוד מאוד חזק.

איתן כבל: זה לא רק כי אתה שם את הצפצפה הזו כשאתה נוסע לאחור, אלא כל המודלים שהשר שלך גם כן חוזר ומזכיר אותם סביב השעון.

איתן כבל: במובן הזה קל וחומר נדרש שיהיו טכנולוגיות של בטיחות.

איתן כבל: נדמה לי שנכון להיום יש שתי חברות שעוסקות בעניין הזה.

איתן כבל: אנחנו רוצים לגרום לכך שכל רכב יחויב ורוצים למצוא את הדרך שברכבים כבר עלו הכביש תימצא הדרך הכלכלית, ושברכבי הליסינג זו תהיה חובה מובנת.

<דידי רוזנפלד: מצוין, אנחנו בעד.

איתן כבל: דידי, אני יודע שכל מה שאתם צריכים להוציא כסף זה אצלכם טוב.

<דידי רוזנפלד: למה?

<דידי רוזנפלד: נחסוך כסף בתאונות.

<דידי רוזנפלד: לכן, זה מצוין.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני תמיד אוהב שאתה נותן לי גיבוי.

איתן כבל: לכן, אני רוצה שאם כבר שזה לא יהיה אגב אורחא.

איתן כבל: זה נראה פה כאילו נכנס פה אגב אורחא.

איתן כבל: זה כבד מדי מכדי זה.

<אבנר פלור: לא.

<אבנר פלור: אבל פה אנחנו מדברים על הנושא של הפרסום ולא על החיוב של המערכת עצמה.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, העלתה את הדוגמה של אוטובוסים ומשאיות ואת זה שהשר וזה בתקנות.

איתן כבל: אני הולך השבוע להניח הצעת חוק שתחייב מסירת מידע בכל הנוגע לנהגים ברכבים ציבוריים ונהגים מקצועיים על הרשעות קודמות.

איתן כבל: לא מאגר פסולים.

איתן כבל: אני לא רוצה להשוות לחובות אחרות ולזה שאתה צריך למסור מידע על מורה שמגיע לבית ספר או על גננת.

איתן כבל: פה יש לך רוצח בהגדרה או על אחד שיש לו פוטנציאל להיות כזה, ואסור להגיד את זה עליו.

איתן כבל: הכול נחשף רק אחרי שהוא הרג?

איתן כבל: זה נשמע לי מופרך לחלוטין.

איתן כבל: אני כבר אחרי השיח הזה.

איתן כבל: נפגשנו בניחום אבלים עם דרור.

<חוה ראובני: שמעתי על שיחת העבודה שהיתה על המרפסת.

<איתי עצמון: אם כך, ההחלטה תהיה שגם רמת אבזור בטיחותי תוגדר באותן תקנות?

<אבנר פלור: כן, כן.

<איתי עצמון: אוקי.

איתן כבל: אוקי.

איתן כבל: אבנר, איפה יבוא כל העניין הזה של התקנות או התייחסות לכל נושא של האבזור?

איתן כבל: האם זה פה?

<אבנר פלור: יש לנו הסמכה במסגרת פקודת התעבורה היום שמסמיכה את השר לקבוע את התקנות.

איתן כבל: זה פה בחוק?

<אבנר פלור: לא, מתוך פקודת התעבורה.

<אבנר פלור: כמו שעשינו היום לגבי אוטובוסים ומשאיות, זה נגזר מפקודת התעבורה – תיקון.

<לאה ורון: ולשאר כלי הרכב יש הסמכה בפקודת התעבורה?

<אבנר פלור: כן.

<לאה ורון: האם התקינו איזשהן תקנות בהסתמך על פקודת התעבורה?

<אבנר פלור: ודאי.

<אבנר פלור: התקנו מערכת ESP, לדוגמה.

איתן כבל: בכל מקרה, אני רוצה שהיועץ המשפטי שלנו יבחן את הדברים.

איתן כבל: אני רוצה שדעתי תנוח שבאמת כל העניין הזה של האבזור החדש עונה על כל הבקשות והדרישות שלנו.

איתן כבל: כמובן השאלה הגדולה היא שאלת הרכבים הוותיקים, כי החדשים עכשיו כבר מחויבים, והאם תהיה לכך הטבה במס או לא.

<דידי רוזנפלד: כל דבר אפשר להרכיב?

איתן כבל: לא, אני לא יודע.

איתן כבל: ודאי שלא.

איתן כבל: דידי, הרי הנחת העבודה היא לא עכשיו.

איתן כבל: יש רכבים שהם לא חדשים, שהם מהשנים האחרונות, שעדיין אפשר.

איתן כבל: על זה אני מדבר.

איתן כבל: אני לא יודע להגיד לך משהו שאין רבותא עליו כדי שהוא יותקן, אז מה אני הולך לבלבל את המוח?

איתן כבל: הנחת העבודה היא שאם יש רכבים כאלה שהנחה במס יכולה לגרום לכך שאנשים ישתמשו ויתקינו.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אני שוב חוזר ואומר שהנוהל שיצא לגבי מערכות הבטיחות לכלי רכב חדשים זה כבר מאוגוסט 2013.

<אבנר פלור: כלומר, כלי הרכב מגיעים עם זה, שזה יהיה ברור.

איתן כבל: זה מה שאני התייחסתי בתשובה לדידי.

איתן כבל: העניין הזה ברור לי.

איתן כבל: זאב, בבקשה.

<זאב פרידמן: זאב פרידמן, המועצה הישראלית לצרכנות.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, בהמשך לנוהל שקיים היום, ככל שהוא לא מכסה את כל מספר כריות האוויר שנמצאות בתוך הרכב, אני חושב שצריך להוסיף אותן.

<זאב פרידמן: כל הכריות ולא רק השתיים האלה שמחויבות מכוח החוק.

<אבנר פלור: שבע כריות.

<זאב פרידמן: כל השבע בפנים?

<אבנר פלור: שבע ומעלה, כן.

<אבנר פלור: בעדכון שלנו, שש הוא לא מקבל הטבה.

<אבנר פלור: משבע הוא מקבל.

<אבנר פלור: אבל חבל, אנחנו דנים פה במשהו - - -

<זאב פרידמן: - - אלא אם כן שזה יחזור לוועדה.

<אבנר פלור: אבל זה לא קשור לוועדה, זה כבר נוהל שיצא ועובד.

<זאב פרידמן: אם אתה מעדכן תקנות תוודא שהצרכן יידע מראש האם הוא קונה רכב עם כך כריות או קונה מספר אחר של כריות.

איתן כבל: הוא מנסה לומר שאם אנחנו מתקינים פה את העניין של הפרסום, אז בפרסום תדע כבר לתת את העדכון המלא החדש על חובת שבע כריות.

איתן כבל: נכון, זאב?

<זאב פרידמן: כל מספר שהוא, גם אם הנוהל הקיים לא תופס אותו, גם אם לפי הנוהל הוא לא חייב אותו, כיוון שהוא לא הגיע לדרגה של הזדכות בגלל שהרכב מאובזר באופן מטבי, עדיין זה משנה אם ברכב יש מספר מינימלי של כריות או שהוסיפו כריות.

<זאב פרידמן: הצרכן צריך לדעת את זה כי לפעמים זה כל ההבדל במחיר.

<אבנר פלור: בסדר, אבל הוא מקבל הטבה.

<אבנר פלור: זה לא חיוב.

<אבנר פלור: אני לא מחייב אותו להתקין כריות.

<אבנר פלור: בסדר, מסכים אתך.

<זאב פרידמן: אבל כשאני קונה את הרכב אני רוצה לדעת האם יש ברכב X כריות או Y כריות.

<אבנר פלור: יש תמיד את הפרסום, גם בלי.

<חוה ראובני: זה בתיאור הרכב.

איתן כבל: מר שניידר, בבקשה.

<אהוד שניידר: עו"ד אהוד שניידר מטעם איגוד יבואני הרכב.

<אהוד שניידר: נושא הפרסום, לדעתי, הוא מיותר כי זה בניגוד.

<אהוד שניידר: בעוד שזיהום הרכב הוא לא איזשהו אינטרס של היבואן לומר כמה הרכב שלו מזהם או לא, אז יש איזשהו טעם ל- - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: על זה הוא לא מקבל כסף, על האבזור הוא יקבל.

<אהוד שניידר: בעוד שעל האבזור הוא מקבל כסף, והוא אפילו עוד משתמש באבזור כדי לקדם את המכירות שלו.

<אהוד שניידר: לכן, החובה לפרסם את הנתונים האלה מיותרת והיא תכביד מאוד.

<אהוד שניידר: ממילא גם כך היום הפרסום הזה תופס 7% משטח המודעה לפי התקנות, ועכשיו נוסף עוד סרגל.

<אהוד שניידר: אני חושב שהצרכן - - -

איתן כבל: עמדתך לא התקבלה.

<אהוד שניידר: מעבר לזה, וגם תשובה לזאב, יש היום מפרט טכני שחייב כל יבואן רכב לצרף כשהוא מוכר את הרכב.

<אהוד שניידר: במפרט הטכני יש את כל הפרטים שחלים על הרכב.

<אהוד שניידר: מספר כריות האוויר, בין היתר, וגם נושא האבזור הבטיחותי יהיה קיים ברכב.

<אהוד שניידר: מדוע צריך לפרסם את זה?

<אהוד שניידר: ממילא זה קיים במפרט הטכני שמקבל הלקוח לפני שהוא חותם על העסקה כדי שהוא יעיין ויידע מה הוא קונה.

<אהוד שניידר: לכן, אני חושב שהחובה לפרסם רק תכביד.

<אהוד שניידר: אחר כך גם עוד הם - - -

איתן כבל: אנחנו - הצרכנים - אוהבים דברים מהסוג הזה שמכבידים עלינו, ואני מדבר בשמם.

<אהוד שניידר: אדוני, אני לא בטוח.

איתן כבל: אני עובר פה לשלבים אחרים.

איתן כבל: כשאתה אומר לי את זה, האם בדקת?

איתן כבל: האם עשית סקר?

איתן כבל: למה מילתך עכשיו יותר חזקה משלי.

<אהוד שניידר: אני לא אומר, אבל אדוני מחליט.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אדוני אמר את טיעוניו וטיעוניו לא יותר חזקים מטיעוניי.

איתן כבל: תודה, הלאה.

איתן כבל: אם היית אומר לי שבסקר שנעשה והחברות הסכימו להוציא כסף לעשות את הבדיקה, בסדר.

איתן כבל: אבל אין מצב כזה.

איתן כבל: למה עמדתם של אלו שמגיעים אלינו ואומרים לנו כל מיני דברים נכונה יותר מעמדתנו?

<קריאה: כי יש להם ניסיון בתחום.

איתן כבל: סליחה, אדוני.

איתן כבל: עם הניסיון שלכם אנחנו עושים את התקנות האלה.

איתן כבל: הן לא נולדו משמיים, יש סיבה.

<אהוד שניידר: מה הסיבה, אדוני?

<אהוד שניידר: אולי משרד התחבורה יגיב?

איתן כבל: כשהחוק יעבור ותברכו עליו ונעשה את הכינוס הגדול שבו נשיק את החוק, נעלה ונאמר את הסיבות.

<אהוד שניידר: זה נשמע כאילו שחושדים ביבואנים בהטעיה.

איתן כבל: חס וחלילה, לא.

איתן כבל: ההיפך, רוצים כאילו לקדם את העניין ושהציבור יידע יותר.

איתן כבל: הכול בסדר, אני רואה שאתם מסכימים לרוב הדברים.

<יעקב אנוך: נשמע לי שאתה עונה לו בציניות.

איתן כבל: חס וחלילה.

איתן כבל: זה רק בגלל שאתה רחוק ממני.

<אהוד שניידר: אדוני, אולי רק מילה אחד כדי שמשרד התחבורה יוכל להתייחס באופן מקצועי לחלוטין.

<אהוד שניידר: לכל דגם רכב שמיובא על-ידי יבואן יכולה להיות רמת אבזור שונה.

<אהוד שניידר: יכול להיות דגם מסוים שאם הלקוח מזמין לו רמת אבזור כזו או אחרת אז אפשר להביא את הרכב ברמת האבזור הבטיחותי כפי שהלקוח ביקש.

<אהוד שניידר: לכן, כשאתם דורשים מאתנו לעשות את הפרסום אז זה לא יהיה פרקטי.

<אהוד שניידר: אנחנו נעשה את הפרסום בקשר לרמת האבזור הבטיחותי המינימלי והלקוח יוכל להזמין עוד.

<אהוד שניידר: אז בשביל מה?

<אהוד שניידר: לא התקדמנו בעניין הזה.

<אהוד שניידר: ממילא זה ידחוף את הפרסום למינימום ולא למקסימום.

<אבנר פלור: כמו שאמר היושב-ראש, ואני מסכים אתו, כשנתקן את התקנות נשב על זה ונכניס את כל מה שאתם רואים לנכון.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, אנחנו רואים חשיבות עליונה בהיבט הצרכני של פרסום הנושא הזה.

<אבנר פלור: זה גם מופיע ברישיון הרכב.

מבין שהתקבלו: שאלה שעלתה עכשיו אצלי לעניין חוק הוראות הגנת הצרכן, ואולי יש כאן איזשהו נציג של הרשות להגנת הצרכן או עורך דין פרידמן כמובן, לעניין תחולת הוראות סעיף 7 לחוק הגנת הצרכן שעניינו הטעיה בפרסומת.

מבין שהתקבלו: כלומר, מה יהיה הדין כאשר נעשתה הטעיה בפרסומת הזו לעניין רמת האבזור הבטיחותי של הרכב?

מבין שהתקבלו: חוק הגנת הצרכן קובע על מי תוטל האחריות במקרה כזה של הטעיה.

מבין שהתקבלו: אני מניח שההוראות האלה יחולו גם לעניינינו, נכון?

<אגם דניאל: אגם דניאל, הרשות להגנת הצרכן.

<אגם דניאל: בעיקרון אין לנו בעיה שהאכיפה תהיה של משרד התחבורה בעניין הזה, ההוראות יחולו.

<איתי עצמון: לא שאלתי לעניין האכיפה, שאלתי על התחולה הנורמטיבית של הוראות סעיף 7 לחוק הגנת הצרכן שעניינו אחריות להטעיה בפרסומת.

<אגם דניאל: אנחנו מבקשים שהוראות התקנות יחולו.

<איתי עצמון: בשלב הנוסח נבדוק אם יש צורך לעגן את זה במפורש או שההוראות האלה חלות כך או כך.

<איתי עצמון: אבל מובהר עקרונית שההוראות האלה חלות.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: אני מעלה את סעיף 66א להצבעה עם כל התיקונים וההערות והתוספות אם תידרשנה.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: הלאה.

<חוה ראובני: זה עלה בדיון הקודם, ניסינו לשפר, זה עלה גם בדיון על פרק הייצור, הנושא שהם מוסכים שהם לא מוסכי שירות שתהיה להם, הסמכות והזכות שיש להם לטפל בכל רכב עלולה להתרוקן מתוכן אם אין להם גישה למידע מהיצרן על המידע והכלים והתוכנות וכו' שנדרשים שהם דיאגנוסטיקה וטיפול.

<חוה ראובני: ההוראות האלה הן בהתאמה לתקינה האירופית בנושא הזה.

<חוה ראובני: מכיוון שמסיבות שאינן תלויות בו מר עו"ד וגשל נאלץ לצאת מהדיון, אעלה כאן את ההערה שלו שאולי ראוי לחייב את הגורמים האלה לנסות להשיג קודם בכוחות עצמם ורק אחר כך.

<חוה ראובני: זה בשיחת טלפונית שקיימנו ביום חמישי.

<חוה ראובני: הוא לא פה כדי לומר את זה בעצמו.

איתן כבל: הערות.

איתן כבל: כן, דידי.

<דידי רוזנפלד: דידי רוזנפלד, שלמה סיקסט.

<דידי רוזנפלד: אני מדבר על 66ב(א), והשאלה הראשונה היא למה למעט יבואן זעיר?

<דידי רוזנפלד: אם יש לו מידע, למה שהוא לא יעביר את זה למוסכים?

<דידי רוזנפלד: למה לפטור אותו מזה?

<דידי רוזנפלד: אותו דבר ב-(א1).

איתן כבל: דידי, אני אתך בעניין הזה שכל אחד שיש לו מידע צריך לתת אותו בעניין הזה.

איתן כבל: יש לנו דיונים בחוק נתוני אשראי וגם שם יש לנו דיונים סביב העניינים האלה.

איתן כבל: פתיחות תמיד מסייעת לצרכן בשורה התחתונה.

<חוה ראובני: העניין הוא שיבואן רכב זעיר בהגדרה איננו עומד בקשר ישיר עם היצרן, ואז עלול להיות לו מידע שלא ברור לי עד כמה הוא מוסמך ומדויק.

<דידי רוזנפלד: אז מה את רוצה?

<דידי רוזנפלד: שהוא יביא רכב לישראל - - - ?

איתן כבל: דידי, העניין ברור.

איתן כבל: כבר הבנתי אותך עוד לפני שהמשכת, אז אתה תקלקל לי?

איתן כבל: אם לא אגיד את הדברים עד הסוף כמו שצריך אשמח שתוסיף.

איתן כבל: אני רוצה להגדיר את נקודת המוצא שלי.

איתן כבל: נקודת המוצא שלי שברגע שייבאת רכב לארץ, ולא משנה אם אתה פרטי, זעיר, או כל אחת מהקטגוריות החדשות שתיארנו, אנחנו רוצים לייצר מצב שאתה מקבל יחד עם זה את כל ההיסטוריה של הרכב ואיך אתה מטפל בו.

איתן כבל: אם לא, נמצא את עצמנו בצרות.

איתן כבל: אני כבר רואה את הבעיות.

איתן כבל: רונן, בבקשה.

<רונן לוי: רונן לוי, יושב-ראש איגוד המוסכים בישראל.

<רונן לוי: בשבוע שעבר ישבנו עם משרד התחבורה לעניין המידע ואנחנו רוצים להוסיף כמה דברים: ראשית, לפי סעיף 100 או לפי סעיף 101 להוסיף ליד זה מוסד לימודי.

<רונן לוי: זה מה שגם הדירקטיבה האירופאית אומרת.

<רונן לוי: זאת אומרת, גם מוסד לימודי יכול לקבל את המידע.

<רונן לוי: שנית, אנחנו רוצים להוסיף.

<רונן לוי: במקום איפה שכתוב לרבות מידע טכני או מידע על, אנחנו רוצים נגישות לציוד ולהכשרת בעלי מקצוע, וכפי שיורה המנהל.

<רונן לוי: למה כפי שיורה המנהל?

<רונן לוי: הדירקטיבה האירופאית מפרטת מה זה מידע.

<רונן לוי: אנחנו רוצים שזה יהיה בתקנות, ושיהיה פירוט כמו בדירקטיבה למה זה מידע.

<רונן לוי: אני רוצה להקריא מה אומרת הדירקטיבה לגבי מידע, וזה תרגום שלנו.

<רונן לוי: צריך אחר כך שמשרד התחבורה יאשר את זה, ולדעתי הוא צריך להתקין את זה בהוראות אחר כך: אחד, זיהוי חד משמעי של הרכב.

<רונן לוי: זאת אומרת, שיהיה לנו לפי מספר שילדה, לא משנה, או איך שמזהה היצרן את הרכב.

<רונן לוי: שנית, ספרי שירות, כולל הוראות והמלצות לתיקון וטיפולים תקופתיים.

<רונן לוי: שלישית, מדריכים טכניים, מה שנקרא המנואל בוק.

<רונן לוי: רביעית, - - -

איתן כבל: העניין ברור.

<רונן לוי: זה לא ברור.

<רונן לוי: ברשותך, בכל זאת אקריא את זה כדי שיהיה לפרוטוקול.

איתן כבל: לי זה ברור.

איתן כבל: לא, כי זה כיוון להגיד עכשיו: גם זה, גם זה וגם זה.

<רונן לוי: זה לא כיוון.

<רונן לוי: מדובר על שעתוני יצרן, מדובר על מידע וערכים לאבחון תקלות, כולל תקלות, דיאגרמות חיווט, גישה למידע קונקרטי לביצוע תיקון ספציפי, לרכב ספציפי, על בסיס מספר שילדה, מידע וגישה מלאה על שעתוני יצרן, יחידות העבודה המקובלות או פרקי זמן לתיקון מקובלות או פרקי זמן לפעולות תחזוקה תקופתיות, גישה לקטלוגים עדכניים של מוצרי תעבורה.

<רונן לוי: זה מידע.

איתן כבל: רונן, עזוב.

איתן כבל: תודה על המידע.

איתן כבל: אני רוצה להבין את זה ממקום אחר.

איתן כבל: הנוסח כפי שנוסח על-ידי משרד התחבורה הוא לא לפחות כמו ה - - -?

<רונן לוי: צריך להוסיף בסוף כפי שיורה המנהל, ואז לתת לו את האופציה להגדיר מה זה מידע בתקנה.

<איתי עצמון: אני לא חושב שזה צריך להיות בהוראות המנהל.

איתן כבל: בתי הספר שמלמדים איך לטפל ברכבים, מבחינתי הם צריכים לקבל את המידע.

איתן כבל: בעיניי זה נראה הכי טריוויאלי והכי בסיסי.

איתן כבל: לגבי העניין השני, ובסך הכול הכללי, גם אומר לי היועץ המשפטי, איתי, שהנוסח הוא מאוד מאוד רחב כפי שמשרד התחבורה התייחס אליו.

<רונן לוי: זה עניין חשוב מאוד, כי בסופו של דבר ניתקע.

<רונן לוי: יגידו: קטלוגים לא, שעתונים לא.

<רונן לוי: אנחנו רוצים שמשרד התחבורה יאשר.

איתן כבל: אני רוצה שיהיה גורם שיידע גם בהתפתחות.

איתן כבל: הרי כל הזמן העולם מתפתח ויש מידעים וכל מיני שיטות, ולכן שיהיה את המישהו הזה שיהיה לו.

איתן כבל: על זה נאמר:

איתן כבל: אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה, ושלא כל פעם נידרש ללכת ולתקן תקנות, לתקן את החוק, אלא אפרופו מה שאומר רונן, שבאמת יהיה מישהו שתהיה לו סמכות להגיד: זה מידע שצריך להעביר, כן או לא.

<אהוד שניידר: תודה, אדוני.

<אהוד שניידר: משתמשים פה במילים שלא ברור איך אחר כך אפשר ליישם אותם.

<אהוד שניידר: כמו למשל, למסור.

<אהוד שניידר: בסעיף 66ב(א) כתוב שמשווק רכב ימסור וחלה עליו חובה למסור מידע טכני ומידע על ציוד ועל הכשרת בעלי מקצוע.

<אהוד שניידר: איך בדיוק משווק רכב ימסור מידע על בעלי מקצוע?

<אהוד שניידר: איך הוא ימסור מידע על ציוד?

<אהוד שניידר: מה החובה המוטלת עליו בהקשר הזה?

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: שניידר, אני מקבל את ההבהרה שלך.

<אחמד כלאני: אחמד כלאני, ואני עבדתי בעבר בחברה יבואנית גדולה.

איתן כבל: שלחו בשמך מייל, הקדימו אותך.

<אחמד כלאני: יכול להיות.

<אחמד כלאני: היום יש לי מוסך משלי שבו אני שותף.

<אחמד כלאני: אנחנו נתקלים בבעיה הזו שחוסמים אותנו.

<אחמד כלאני: אין לנו מידע טכני, אין לנו ריקולים.

<אחמד כלאני: כשאני רוצה היום להחליף יחידת בקרה באוטו אני חסום, אני לא יכול לעשות כלום.

<אחמד כלאני: אני מוסך מורשה מטעם משרד התחבורה ואני היום מוגבל.

<אחמד כלאני: מצד אחד, הם מוכרים לי את החלקים המקודדים, ומצד שני, לא נותנים לי לקדד אותם.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אתם זוכרים שבדיון הקודם היה לי ויכוח, כולל ויכוח לגבי הבנה של אחד הסעיפים, ביני לבין חבריי לגבי העניין של המוסכים.

איתן כבל: נקודת המוצא שלי – אני רואה ביכולת לטפל במוסכים את אחד הכלים החשובים ביותר במהפכה הזו ששר התחבורה רוצה להוביל.

איתן כבל: כי אם נייבא רכב ולא נוכל לטפל ולא תהיה תחרות על מחיר הטיפול אז עם כל זאת שהחוק הוא מהפכני, הוא עדיין נכה כיוון שאנחנו לא יכולים לעסוק פה בנושא המסוי שהוא מרכיב דרמטי בעניין הזה.

איתן כבל: לכן, אני רוצה להבהיר.

איתן כבל: אבנר, חשוב שתקשיבו לי.

איתן כבל: אני אומר זאת גם ליבואני הרכב ולכולם.

איתן כבל: נושא המידע וההכשרה ונתונים שצריך שהשוק יידע אותם ויקבל אולם, זה אל"ף-בי"ת מנקודת המבט שלי.

איתן כבל: זאת אומרת, זה לא נושא לוויכוח.

איתן כבל: אנחנו צריכים לראות איך זה נעשה בצורה המיטבית.

איתן כבל: שלא יהיה מצב שכל פעם הוא יגיד: לא, התכוונתי עד כאן, ופה לא וזה כן וזה לא.

איתן כבל: אני לא רוצה ויכוחים בעניין בתהליך הזה, אני רוצה שהדברים יהיו מאוד ברורים.

איתן כבל: אני לא רוצה אחר כך מיילים ומה התכוון המחוקק ולא אמר וכן אמר.

איתן כבל: הדברים האלה הם מאוד מאוד מאוד חשובים לי בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: אני אומר את זה כמי שבא בשם של הצרכנים.

איתן כבל: מנקודת המבט שלי זה בכלל לא עניין של המוסכים.

איתן כבל: זאת אומרת, לי זה ברור שהבעיה בסוף תהיה של הצרכן יותר מאשר אפילו של המוסך.

איתן כבל: אבנר, בבקשה.

<אבנר פלור: כמו שאמרתי בדיון הקודם, אדוני היושב-ראש, אנחנו בדקנו.

<אבנר פלור: במסגרת הדירקטיבה האירופאית היא מחייבת את היצרנים לספק את המידע.

<אבנר פלור: יחד עם זאת, היא מחויבת רק באותן מדינות של מדינות הקהילה האירופאית.

<אבנר פלור: בדקנו את זה וראינו שבאמת אכן זה כך, שהיצרנים מספקים את המידע רק לאותן מדינות.

<אבנר פלור: אם ישראל רוצה להיכנס יש קושי.

<אבנר פלור: יכול להיות שיש יצרנים שכן ויש לא.

<אבנר פלור: אבל חלק גדול מהם לא מספקים את המידע הזה.

<אבנר פלור: ישנה הדירקטיבה האירופאית.

<אבנר פלור: הבסיס של הדירקטיבה 1400-2002, עם העדכונים שלה, לקחנו את סעיף 26 כמו שהוא ועשינו את התרגום והטעמנו את זה במסגרת החקיקה.

<אבנר פלור: רונן מעלה כאן שהיות ויש שם המון סעיפים, אז במקום להכניס את הכול לחקיקה, וכמו שאתה אומר, אדוני היושב-ראש, החוק הוא צופה פני עתיד, ואם עוד שנה-שנתיים הוא ישונה לא צריך להגיע לשינוי חקיקה אלא לשינוי תקנות.

<אבנר פלור: אז יכול להיות שאותם סעיפים, אותן נקודות שהן יותר מדי ירידה לפרטים, נקבע אותן בתקנות ולא בחקיקה הראשית.

<איתי עצמון: יכול להיות.

<איתי עצמון: אני רוצה להעיר שתי הערות כי יש לי איזשהו קושי כאן עם נקודת המוצא.

<איתי עצמון: כלומר, נקודת המוצא היא קידום התחרות, אם אני מבין נכון.

<אבנר פלור: ושיפור רמה מקצועית של המוסכים.

<איתי עצמון: לא, אבל קודם כל זה התכלית להתערבות בין מערכת היחסים בין המשווקים לבין הגורמים המטפלים, המוסכים וכו'.

<איתי עצמון: לעניין ההערה להוסיף גם מוסדות לימודיים – אני לא בטוח האם הוספה כזו עולה בקנה אחד עם התכלית של קידום התחרות.

איתן כבל: אני אגיד לך מנקודת המבט שלי.

איתן כבל: אם אין בתי ספר שיידעו להכשיר את המוסכניקים המקצועיים אז מה עשינו?

איתן כבל: איך הוא יידע?

<איתי עצמון: השאלה אם יש באמת בעיה כזו של זרימת המידע בין המשווקים לבין מוסדות הלימוד.

איתן כבל: חד משמעית, זה חלק.

איתן כבל: גם אם אין, אני חושב שזה ראוי.

איתן כבל: זה הכשרה של אנשים.

איתן כבל: אתה אומר: תהיה תחרות, אבל אף אחד לא יידע על מה.

<אבנר פלור: לא, אמרתי זה גם שיפור רמה מקצועית.

<איתי עצמון: כך או כך, יצטרכו להגדיר את מה זה בדיוק מוסדות לימודיים.

<אבנר פלור: יש כבר הגדרה למוסדות.

<רונן לוי: שיהיה לך ברור.

<רונן לוי: זה יורו 5, יורו 6, התקינה האירופאית, כבר אי-אפשר לתקן מכוניות בלי מידע ואי אפשר ללמד מכוניות בלי.

<דידי רוזנפלד: לא כל היצרנים מוכנים לתת את המידע.

איתן כבל: סליחה, אתה נכנס לדיון אחר.

<דידי רוזנפלד: לא, אבל אם אתה מחייב.

איתן כבל: סליחה, אני לא מסכים אתך בעניין הזה.

איתן כבל: מי שרוצה למכור רכב, בטח רוצה שגם יטפלו בו.

איתן כבל: הוא לא אומר: אנחנו מייצרים רכב.

איתן כבל: תקלה ראשונה, הוא יבוא ויקנה עוד פעם.

<דידי רוזנפלד: לא, לא.

<דידי רוזנפלד: יטפלו בו, אבל אנשים שהוסמכו על ידו.

<דידי רוזנפלד: הוא מסמיך.

איתן כבל: היא הנותנת.

איתן כבל: אני רוצה שתהיה תחרות.

<איתי עצמון: הערה נוספת.

<איתי עצמון: אני כרגע לא מתייחס לתכלית של הסעיפים האלה אלא דווקא יותר למבחן הביצוע.

<איתי עצמון: אני כאן כן רוצה להתחבר למה שאמר עו"ד שניידר.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (א) כתוב שמשווק רכב יחויב למסור מידע, בסעיף קטן (א1) מדובר על מתן אפשרות או מתן גישה.

<איתי עצמון: אני לא לגמרי מבין את המהות של החובה הזו.

<איתי עצמון: כלומר, איך היא תיושם?

<איתי עצמון: ולפיכך איך היא תיאכף ואיך היא תפוקח?

<איתי עצמון: למה הכוונה אם יש חובה לתת גישה?

<איתי עצמון: הכוונה למסור את המידע והציוד הזה, בכפוף לכל התנאים להתקשרות כפי שתהיה ובכפוף לקבלת תמורה במחיר סביר לפי סעיף 44 כפי שיחול כאן?

<אהוד שניידר: משרד התחבורה מטיל עלינו, משווקי הרכב, את החובה כשבעוד בדירקטיבה היא מוטלת על יצרני הרכב.

<אהוד שניידר: פה יש טעות שהולכת - - -

איתן כבל: כן, ואגיד לך למה.

איתן כבל: כי יצרני הרכב במקרה הם באירופה.

<אהוד שניידר: זה לא, יצרני הרכב בכל העולם.

איתן כבל: נו, מה לעשות?

איתן כבל: אם היתה לנו עדיין סוסיתא אז כנראה לא היינו צריכים.

<אהוד שניידר: עם כל הכבוד, אנחנו לא יצרני הרכב.

<אהוד שניידר: אנחנו מפיצים.

<אהוד שניידר: יש לנו רק חוזה עם יצרני הרכב, אנחנו לא ידם הארוכה של יצרני הרכב.

איתן כבל: אתה מקבל מידע?

<אהוד שניידר: אני מקבל מידע.

<אהוד שניידר: אני אפילו לא מקבל את כל המידע.

איתן כבל: לא אתווכח אתך.

איתן כבל: אני אגיד כך, אני מחייב אותך להעביר את כל מה שקיבלת.

איתן כבל: אני לא יודע לחייב אותך מה שאתה לא מקבל.

<אהוד שניידר: תודה רבה, אדוני.

<אהוד שניידר: בסדר גמור.

<אהוד שניידר: זה התחלה, בהחלט.

איתן כבל: אבל אני מודיע לך, תקשיב.

איתן כבל: אבנר, הרי אני לא מבקש מאף אחד לתת מידע שאין לו.

<רונן לוי: יש לי תשובה.

<רונן לוי: כל מה שמקבל, ומה שכתוב בדירקטיבה, מוסך מורשה ומוסך שירות מטעמם - - -

איתן כבל: זה מה שאתה רוצה שהוא יקבל, זה מה שאני אומר.

<רונן לוי: כל מה שהוא מקבל, וזה מספק.

<רונן לוי: מוסך מורשה מטעמם מקבל את הגישה, מקבל את ההדרכות.

איתן כבל: רונן, העניין ברור.

איתן כבל: לא ביקשתי ממנו שאם יש גם תוכנית סלאלום בזה ולא כתוב והוא לא נתן לו אז שהוא לא.

<רונן לוי: - - - דירקטיבה זה כמו authorized - - -

איתן כבל: זה ברור לו.

איתן כבל: כשהוא מגיע למוסך שלו, הנחת העבודה שלי היא שהוא מקבל את הכלים כדי לטפל באוטו.

<רונן לוי: כל מה שהוא נותן ל - - -, הוא יכול לתת למוסך.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אם הוא לא נותן לי מידע מלא לטפל באוטו זה לא צריך דירקטיבה, שמדרקטיבה.

<דידי רוזנפלד: ושמותר לו להעביר.

<קריאות: מה זה שמותר?

איתן כבל: תגיד לי, מה זה קוקה-קולה?

<רונן לוי: היצרנים האסייתיים עושים בדיוק מה שהדירקטיבה האירופית אומרת.

<רונן לוי: זאת אומרת, ברגע שהאיחוד האירופי יחליט שכל מותג שהוא מיוצר באירופה ייתן את המידע, גם המותג האסייתי נותן.

<רונן לוי: מה זה שמותר?

<רונן לוי: אני לא ראיתי בטויוטה שלא נותן מידע באירופה, אין דבר כזה, למרות שהוא מותג אסייתי.

<רונן לוי: אם החוק של המדינה מחייב, כל יצרן - - -

איתן כבל: אני מסכם.

איתן כבל: אבנר, הרי לא המצאנו את הגלגל.

איתן כבל: אני פה לא חושב שצריך להמציא את הגלגל.

איתן כבל: גם לא כיוון שישראל היא לא מדינה שמייצרת רכבים, אבל היא מדינה שמייבאת, ובלי עין הרע.

איתן כבל: אני בטוח שלא כל העולם מייצר רכב ולא כל מקום מייצר את הרכב של האחר.

איתן כבל: האסיאתיים מייצרים את הרכב והם מוכרים אותם לכל העולם, האירופאים מוכרים את הרכבים שלהם לכל העולם, ואני בטוח שהתפתחה תפיסה בכל מקום.

איתן כבל: אני לא רוצה להיות יותר מהם, אני רוצה להיות לפחות כמוהם.

איתן כבל: בנקודה הזו אני לא רוצה שיהיה יותר ממה שמקובל.

איתן כבל: כתוב: שהעביר לו היצרן.

איתן כבל: לא ביקשתי ממנו בשיחות סלון במסדרון שאת זה לא יעביר לו.

איתן כבל: מה שהמוסך המורשה שלו מקבל כדי לטפל ברכבים שלו, זה חובתו.

איתן כבל: עכשיו לשאלה שלו וגם לעניין שהעלה שניידר, בקשת המוסך וגישה מלאה.

<אבנר פלור: אנחנו אומרים שבדומה למה שאנחנו מחייבים את היבואנים לטיפול ותחזוקה גם של כלי רכב שלא מיובאים על ידם, מה שאנחנו רוצים גם פה לחייב את היבואן שכל מידע שהוא מקבל מהיצרן לטיפול ותחזוקה של הרכב, אם זה מידע של ציוד, מכשור, של הכשרת כוח אדם והכול, - - -

<איתי עצמון: כלומר, לא רק מידע.

<אבנר פלור: לא, לא רק מידע.

<אבנר פלור: של ציוד, כוח אדם, הכשרה והכול, מה שהוא מקבל, בדומה למה שנכתב בדירקטיבה, שגם הוא יספק את זה לכל דורש.

<אבנר פלור: זה הסעיף של הדירקטיבה שהועתק לחוק שלנו.

<קריאה: במחיר סביר.

<אבנר פלור: יש בהמשך לגבי המחיר.

<איתי עצמון: ובכל זאת התייחסות משפטית לשאלה ששאלתי לגבי מתן גישה מלאה.

<איתי עצמון: אבל מה הכוונה?

<איתי עצמון: מה זה מתן גישה מלאה?

<חוה ראובני: שהמידע יהיה זמין לו, שהוא יוכל לדעת מה יש שם.

<איתי עצמון: אם הוא רוצה לדעת, הוא יבקש והוא יקבל כפי שכתבתם בסעיף קטן (א).

<איתי עצמון: מה זה מתן גישה מלאה?

<איתי עצמון: אני מדבר על סעיף קטן (א1).

<חוה ראובני: זה לאו דווקא מסירה.

<חוה ראובני: זה יכול להיות גם לתת לו אפשרות סיסמא.

איתן כבל: חוה, אני רוצה את המקסימום.

איתן כבל: אבל הניסוח פה הוא בעייתי.

איתן כבל: זה כאילו הוא יכול להעביר מחר את כל הציוד שלו לזה: זוז, זוז, זוז.

איתן כבל: כל מה שאני רוצה זה שהסעיף יהיה כתוב בצורה שהיא נהירה ובהירה שכל משמעותה לקבל כל מידע, כמו שאמרנו.

איתן כבל: הוא חייב למסור בצורה פשוטה, נהירה, בהירה, לא מסובכת, לא מורכבת, את המידע כפי שבדיוק הוא מקבל אותו.

<איתי עצמון: אם לא עלה בידו להשיג את זה ממקור אחר, כפי שאמרה פה עו"ד ראובני?

<אבנר פלור: כן, כן.

<קריאות: אי-אפשר להשיג את זה.

<קריאות: אין דרך אחרת.

<רונן לוי: אנחנו חיים את זה.

איתן כבל: רונן, אתה חי את זה?

איתן כבל: אז כבר יש לך ניסיון.

איתן כבל: ההבדל מהפעם הקודמת הוא שיש כבר חוק שיודע להסדיר לך את זה.

איתן כבל: יורם, משפט.

<יורם בונן: אדוני, אנחנו לא מבינים מה (א1) מוסיף על (א).

<יורם בונן: ככל שמדובר במידע, עמדת אדוני היא הקובעת.

<יורם בונן: כל הנושא של המידע מוסדר בסעיף קטן (א).

<יורם בונן: ככל שרוצים להרחיב את החובות לגבי מידע - - -

איתן כבל: מה אדוני לא מבין?

<יורם בונן: (א1) מדבר על גישה לציוד ולכלים, זה לא מידע.

<יורם בונן: איך ניתן גישה לציוד ולכלים?

איתן כבל: חברים יקרים, אין הכוונה, ולכן צריך להבהיר את זה, שרונן אומר במוסך שלו: סליחה, סליחה.

איתן כבל: ראיתי מכשיר, מפתח ברגים, והוא מגיע ואומר: תן לי את מפתח הברגים לתקן.

איתן כבל: ברור לי שאין זו כוונה.

איתן כבל: לכן, צריך למצוא את הניסוח שאומר גישה ב- - - אה, אתה מתכוון שתגיע למוסך ותיקח?

<קריאה: לא, אם אני ארצה לקנות מחשב בדיקה אז הוא ימכור לי מחשב בדיקה.

איתן כבל: חברים, אל תיקחו את זה למחוזות האזוטריה.

איתן כבל: אני לא אאפשר את זה יותר, אני כבר תקוע פה.

איתן כבל: עוד לא החזרתם לי את הרכב.

איתן כבל: רבים גם כן מי יטפל לי ברכב.

איתן כבל: רונן, אני רוצה שיובהר לכולם, וגם לך, יורם, ולכל החברים פה.

איתן כבל: כשאני מדבר על מידע זה לא רק בסעיף זה וזה כתוב כך וכך שתרים את הפלאג ותוריד את הזה, וכך תטפל באוטו.

איתן כבל: בסוף זה גם קשור לכל הלוגיסטיקה הנדרשת כדי לטפל באוטו.

איתן כבל: זו הכוונה וזה העניין, ושלא יהיה, איך אומרים?

איתן כבל: הוא יהיה התלמיד המצטיין - אפרופו היה לי את המטה הכי טוב בעולם.

איתן כבל: באה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: ידעתי את כל החומר בעל פה, אבל לא היה לי את הציוד לתקן את זה.

איתן כבל: תגידו, מה אתם עושים ממני?

איתן כבל: אתם כל הזמן מכדררים אותי?

איתן כבל: אני פשוט אתקדם ולא אתן לאף אחד לשאול שאלות.

איתן כבל: זה כבר דברים שעברו.

איתן כבל: זה אומנם תוקן, אבל תשחקו אתי כך.

איתן כבל: אני רוצה שתבינו את רוח הדברים שאני אומר.

איתן כבל: רוח הדברים אומרת בצורה ברורה ואין בה ויכוח: מידע זה מידע.

איתן כבל: זה כמו שאתה פוגש אותי ושואל אותי: מה השעה, ואני לא אומר לך: תראה, אולי בעוד שעה אם תבוא אני אהיה פנוי יותר ואז אוכל לתת לך.

איתן כבל: אני רוצה לדעת מה השעה, האם אתה יכול לתת לי מה השעה, כן או לא?

איתן כבל: אותו הדבר כאן.

איתן כבל: אני רוצה לקבל מידע ברור, נהיר.

איתן כבל: לא כמו שמוכרים לי כשאני צריך להרכיב משהו בבית.

איתן כבל: אני רוצה שהדברים יהיו ברורים.

איתן כבל: אותו דבר בקשר לכל הלוגיסטיקה מסביב.

איתן כבל: בזה אני לא מתווכח, בכלל לא צריך אותו בשביל זה שהוא יקום ויקפוץ.

איתן כבל: זה ברור.

איתן כבל: ואם זה לא ברור אז אני אומר את זה בצורה ברורה בכפל משמעות.

איתן כבל: לכן, אני מבקש שאם יש כאן אי-בהירות בניסוח, אני רוצה בהירות בניסוח.

<איתי עצמון: אני חוזר ואומר, המונח גישה מלאה הוא לא מונח שאני מצליח להבין אותו מבחינה משפטית.

איתן כבל: צודק, גם אני לא מבין אותו.

<איתי עצמון: אני חושב שצריך יהיה להסכים על איזשהו עיקרון שלפיו גורם מטפל שלא עלה בידו להשיג מידע טכני או מידע על הדרכה או ציוד כאמור, רשאי לבקש את המידע ממשווק רכב, ומשביקש זאת מחויב משווק הרכב למסור את אותו מידע או ציוד, בכפוף לתשלום סביר, והוראות סעיף 44 יחולו לעניין זה.

איתן כבל: רונן, אני מצטער.

איתן כבל: אנחנו נקבל את ההחלטה, לא אתם.

<רונן לוי: אי-אפשר להשיג אחרת - - - צריך להוכיח שלא השגתי?

<רונן לוי: איך אני אגיע בפועל?

<רונן לוי: תסביר לי איך אני עושה את זה בפועל.

<רונן לוי: אני אבוא ואגיד: תוכיח שלא קיבלת במקום אחר?

<רונן לוי: האם אתן לו רשימה של מקומות שחיפשתי?

<רונן לוי: אני אומר לך שאי-אפשר להשיג את זה.

<רונן לוי: הוא בדק את זה שאי-אפשר להשיג - - -.

<רונן לוי: אנחנו רוצים כמו - - - האיחוד האירופי.

איתן כבל: אבנר, הוא צודק בזה.

איתן כבל: אני רואה שכדור באולינג יהיה כסף קטן לעומת מה שיעשו לו.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, הנוסח הזה כבר נשלח בשבוע שעבר.

<אבנר פלור: לקחנו ותרגמנו את הדירקטיבה האירופאית.

<אבנר פלור: ריבונו של עולם, מה הוויכוח ועל מה?

<אבנר פלור: לקחנו את הדירקטיבה האירופאית כמו שהיא והכנסנו לחקיקה.

<איתי עצמון: החקיקה הישראלית היא קצת שונה מהחקיקה האירופאית.

<אבנר פלור: בסדר, אין בעיה.

<אבנר פלור: נתקן, אבל לא את המהות.

<איתי עצמון: גם השוק באירופה שונה.

<איתי עצמון: היצרנים נמצאים באירופה.

<איתי עצמון: ההשוואה הזו שכל הזמן עורכים כאן בין אירופה לישראל לא כל כך מדויקת.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר.

איתן כבל: אני מקבל את הנוסח של הדירקטיבה.

איתן כבל: אני רוצה תיקוני לשון.

איתן כבל: המשפט הזה שכתוב פה גישה מלאה, לא מקובל עליי.

איתן כבל: זה עניין של ניסוח של התרגום.

איתן כבל: גישה מלאה בניסוח הוא אחר ממה שזה מובן באנגלית.

איתן כבל: אני מניח שהכוונה באנגלית היא שהוא יאפשר לו לקבל כל דבר – זו הכוונה.

איתן כבל: בניסוח הזה הוא יהיה חייב לתת לו את הבת שלו לצאת איתה הערב, או הפוך.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: מה, השתגענו?

איתן כבל: פה זה מאבד כל גבול.

איתן כבל: לפי הסעיף הזה מישהו יבוא ויגיד שהשטח שלו.

<קריאה: זה עובד באיחוד האירופי מהראשון לראשון ב- - -

<קריאות: אבל אל תשכח שבאיחוד האירופי היצרנים - - -

<קריאה: - - - זה חוק.

<קריאה: מה אתה מדבר?

<קריאה: מאיפה אתה ממציא?

איתן כבל: רונן ידידי, תצאו להתרענן בחוץ.

איתן כבל: יש לכם זמן לשוחח.

איתן כבל: אם אין כזה אז תירגע.

איתן כבל: חברים, סיימתי.

איתן כבל: אני לא פותח את זה.

איתן כבל: הדבר היחיד שאתם יכולים לעשות זה להחליף אותי.

<אהוד שניידר: זה אנחנו לא יכולים.

<אהוד שניידר: אבל רק הערה להצעתו של עו"ד עצמון שעוד לא נדונה.

איתן כבל: אבנר, אני רוצה שיובהר.

איתן כבל: זה לכאורה ניואנסים, זה לכאורה ניסוחים ופלפולים.

איתן כבל: אבל כאן זה חלק מהלב של החוק.

איתן כבל: כשאני אומר מידע, זה לא רק שכתבתי מילים.

<לאה ורון: אז שעו"ד ראובני תקריא את הנוסח ברוח מה שאתה חושב שצריך להיות.

<יורם בונן: במידע בנוגע ל- - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: הוא בא כי הוא צריך לתקן פורד או מוסטאנג חדשה, והוא יגיד לו: דרך אגב, אם אני כבר פה, אני רוצה לדבר אתך על משהו שלא קשור לרכב.

איתן כבל: אני רוצה לדבר אתך על הברז שהותקן אצלי ויכול להיות שאני אשטוף את האוטו אתו.

איתן כבל: יורם, לא מתאים לך.

<יורם בונן: אדוני, קיבלנו באופן מלא את הכרעתך שמדובר במידע.

<יורם בונן: אבל מידע, אנחנו לא מאפשרים גישה לציוד.

איתן כבל: סלח לי, לכן תיקנו.

איתן כבל: אני זה שהתעקשתי לשנות את הסעיף.

איתן כבל: הניסוח הזה הוא לאין שיעור יותר נכון ויותר טוב.

איתן כבל: עשה לי טובה, אלא אם כן אתה באמת כאילו מכדרר אותי.

<אהוד שניידר: חס וחלילה, אבל אנחנו לא יכולים להדריך את האנשים.

<אהוד שניידר: אנחנו יכולים למסור מידע לגבי הדרכה, אבל אנחנו לא יכולים להדריך את האנשים שלו.

<אהוד שניידר: אנחנו לא בוחרים את האנשים שלו בכלל.

<אהוד שניידר: למה אני צריך להדריך את האנשים שלו לפי מה שעו"ד ראובני?

איתן כבל: זה לא מה שכתוב.

<אהוד שניידר: אבל זה מה שכתוב.

איתן כבל: סליחה, נוח לך לפרשן את זה כך.

איתן כבל: ברור הוא שמבחינתך אם אני יכול להוציא חוק חובת עיקור וסירוס של החוק, זה ייעשה בשמחה על ידכם ואתם תתנו לזה רוח גבית.

<אהוד שניידר: ודאי שלא.

<אהוד שניידר: אנחנו ביקשנו - - -

איתן כבל: עשה לי טובה.

איתן כבל: שניידר, אני לא אתך.

איתן כבל: חברים יקרים, אני כבר אומר שתהיה הפסקה ב-12:30 לחצי שעה.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם שאם צריך בעניין הזה שהנוסח הזה יש צורך שתשבו אחר כך איזה כמה דקות לחדד אותו ולהעביר אותו, רוח הדברים שאמרתי ברורה, נהירה מאוד, כדי שלא ישתמע בנוסח הנוכחי שהוא יכול אליו למוסך ובכל זמן הוא יכול להיכנס לו למחשבים ולכל הדברים האלה.

איתן כבל: אבל בצורה ברורה בלי שהוא יקבל את כל המידע הנדרש ובלי יכולת לקנות את הציוד ויעכבו אותו, לא עשינו כלום.

איתן כבל: זה באמת סתם לבלבל את המוח.

איתן כבל: האם אתם עושים ממני צחוק?

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני מאשר את ה- - -

איתן כבל: אוקי, צודקת.

<איתי עצמון: מה לעניין מוסד לימודי?

<איתי עצמון: מה ההגדרה שאתם מציעים?

<חוה ראובני: מוסד לימודי מופיע לנו בלי הגדרה גם בסעיף 29.

<אבנר פלור: אנחנו אפשרנו יבוא לרכב - - -

<איתי עצמון: אבל שם זה אישור ספציפי.

איתן כבל: זה משהו אחר, תענו לשאלה של איתי.

<אבנר פלור: אנחנו נביא נוסח של מוסד לימודי, אני לא יודע להגיד.

איתן כבל: אוקי, גמרנו.

<קריאה: למה לא לשים פשוט ו/או מוסד לימודי?

איתן כבל: סליחה, הבעיה היא לא ו/או.

איתן כבל: הבעיה היא מהי ההגדרה של מוסד לימודי.

<אבנר פלור: כן.

<חוה ראובני: כן, מה שאפשר להשיג בשוק הפתוח הוא לא צריך לקבל - - -, הייחודיים.

<איתי עצמון: כלומר, מדובר רק על חלפים, למשל, שהוא קיבל ספציפית מה - - -

איתן כבל: לאורך כל הדרך, אני רוצה לחזור ולהבהיר את זה, כל אשר אמרנו לגבי חלפים, לגבי מידע, לא שהוא נסע למאדים ומצא את זה, אלא במובן הזה של מה שהוא מקבל כדי לתקן – היבואן במוסך שלו – שהוא יוכל לקבל את אותו דבר גם כן.

איתן כבל: אם לא, לא עשינו תחרות.

איתן כבל: גם כך הזכרתי לכם את הוויכוח שהיה לי בדיון הקודם שאני עדיין לא שלם אתו כי אני רוצה תחרות.

איתן כבל: כי תמיד תמיד ליבואן אצלי, אצלי כרוכש, אין מה לעשות, זה חלק מהמהפכה שנידרש לעשות, שהאזרח יבין שמוסך שהוא לא בהכרח מוסך של היבואן, הוא לא בהכרח חאפר.

איתן כבל: כי היום הגישה והתפיסה היא שאם אתה לא הולך למוסך של היבואן זה סוג של חאפר.

איתן כבל: אם לא נצליח לשבור את הסטיגמה הזו אין תחרות.

איתן כבל: אז מה אדוני מציע עכשיו לגבי ההצבעה?

<איתי עצמון: אני מבין שבכל מקרה לעניין הגדרת מוסד לימוד אתם מבקשים להביא הגדרה.

<אבנר פלור: כן, נביא הגדרה.

<איתי עצמון: אפשר לאשר כרגע את הסעיף בכפוף להגדרה שתוקרא?

איתן כבל: אוקי, בסדר גמור.

<חוה ראובני: הרעיון הוא הכשרת אנשי מקצוע לעבודה במוסכים, לא מוסד לימודי לחקלאות.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: חברים, אנחנו רוצים נוסח.

איתן כבל: אני מעלה את סעיף 66ב להצבעה עם התיקונים והתוספות בכפוף להגדרת מוסד לימודי.

<איתי עצמון: שתובא בהמשך.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: יורם, דידי וכולכם, הטעות הגדולה שלכם היא שאתם לא מבינים את הנחישות שלי שהחוק הזה יעבור.

איתן כבל: אני מדבר ברצינות.

איתן כבל: זה לא החוק היחיד שאני עמל עליו.

איתן כבל: דברים השתנו פלאים כשהצדדים הבינו שאנחנו נחושים להעביר את החוק, ואז השיח נהיה שיח אחר.

איתן כבל: אני מנסה כל הזמן למצוא פה איזונים נכונים.

איתן כבל: אבל כשזה בא כל הזמן ממקום של התנגשות אז ההכרעה היא שלנו.

איתן כבל: אתם לא עוזרים לנו, יורם.

<יורם בונן: אדוני, אני חושב שהאמירה הזו היא לא הוגנת, וסליחה שאני אומר את זה.

<יורם בונן: אני אסביר מדוע.

<יורם בונן: קודם כל, אדוני מבין שגם בנושאים שהוועדה מכריעה בניגוד לעמדתנו, אלה לא נושאים פשוטים.

איתן כבל: לא אמרתי את זה, לא לזה כיוונתי.

<יורם בונן: אדוני, דווקא בעניין הספציפי הזה קיבלנו על עצמנו את ההכרעה שלך שלגבי מידע נותנים את הכול.

<יורם בונן: הנוסח שהוצע פה לא הציע - - -

איתן כבל: יש כאן נוסח מתוקן, אני מצטער.

איתן כבל: הנוסח המתוקן לא דומה בשום פנים ואופן, שאני התנגדתי לנוסח ש- - -

<איתי עצמון: הוא מדבר על הרחבה לעניין ציוד.

<איתי עצמון: כלומר, לא רק מידע, אלא גם ציוד.

<יורם בונן: לא מידע על ציוד, גישה לציוד.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: סליחה, אין גישה.

איתן כבל: זה מובהר.

איתן כבל: יורם, נו בחייך.

איתן כבל: לפחות אתה ואני יכולים להסתכל אחד לשני בעיניים כמעט.

איתן כבל: זה הנוסח שהובהר.

איתן כבל: אני התנגדתי למילה גישה מלאה כי הפרשנות שלה לא נגמרת.

איתן כבל: הם עשו סוג של תרגום מאנגלית לעברית.

איתן כבל: זה לא google translate, זה לא שאתה מתרגם מילים.

איתן כבל: אתה מתרגם רוח, וזה חלק מהעניין.

דוד ביטן: אומנם אישרנו את הסעיף, אבל הרי כל הסעיף הזה מסתמך על זה שהמידע אצלם על הרכב הספציפי.

דוד ביטן: מה קורה כשמוסד שהוא לא קשור אליהם מקבל מהם מידע ומתקן.

דוד ביטן: לאחר מכן מגיע אותו אדם דווקא למוסך שלהם, אז הוא גם צריך לקבל מידע הפוך של הרכב.

איתן כבל: כן, ברור.

דוד ביטן: איפה זה כתוב?

<חוה ראובני: לא מדובר על מידע לטיפול אלא מידע של היצרן, של הדרישות הטכניות וההנחיות.

דוד ביטן: אבל יש גם מידע שקשור לטיפול ברכב הספציפי.

איתן כבל: יש לך ספר טיפול.

איתן כבל: זה גם לא פה.

איתן כבל: זה משהו אחר לגמרי.

איתן כבל: דוד, זה סעיף שעוסק בדבר אחד.

דוד ביטן: צריכה להיות הדדיות.

דוד ביטן: באיזה סעיף זה?

איתן כבל: זה לא פה.

איתן כבל: גם אם זה נדרש, זה לא במקום הזה.

<חוה ראובני: כאן עוד לא מדובר בעניין הדדי.

דוד ביטן: הרי הם צריכים לטפל ברכב והם צריכים לדעת מה נעשה ברכב הזה.

<אבנר פלור: זה בסעיף 70 לגבי מתן מידע לרוכש רכב.

איתן כבל: הלאה, זה סעיף כבד.

איתן כבל: 67 – הבטחת כספי הקונה.

איתן כבל: אגב, מה קורה היום?

<חוה ראובני: כלום.

<חוה ראובני: כשאתה רוצה לקנות רכב חדש, שים 100% מהכסף ותחכה שיביאו לך אותו עוד שבוע או עוד שבועיים.

איתן כבל: כן, אדוני.

<רון מלכה: רון מלכה - קשת.

<רון מלכה: הסעיף הזה סתם מוסיף עלויות ללקוח.

<רון מלכה: כי היום 99.9 מהלקוחות משלמים מקדמה או את מלוא סכום הרכב ומקבלים אותו.

<רון מלכה: מתי הם מקבלים מקדמה?

<רון מלכה: כשהוא מזמין אוטו סגול עם ריפוד ירוק ומביאים לו אותו אחרי ארבעה חודשים במיוחד.

<רון מלכה: בדרך כלל רוב המכוניות, גם אצל היבואנים, וגם אצלנו, רוב המכוניות יהיו במלאי.

<רון מלכה: זמן ההספקה הוא נגיד בין 7 ל-21 ימי עבודה.

<רון מלכה: מטרידה אותי סיטואציה אחת שבאת עכשיו ונתת לי 50% מערך הרכב ונתתי לך על זה ערבות בנקאית.

איתן כבל: למה חשובה התוספת הזו?

<חוה ראובני: אנחנו רוצים להבטיח את כספי הלקוח.

<חוה ראובני: המצב היום הוא שהלקוח מוסר 100% מהכסף ומחכה בין 7 ל-21 ימי עבודה כפי שהציג את זה מר מלכה.

<חוה ראובני: בזמן הזה אין לו לא כסף ולא אוטו.

<חוה ראובני: אנחנו לא מחייבים לתת ערבות בנקאית, אנחנו כאן לא בהבטחת כספי הדירות, אנחנו באים להציע לו אפשרות לקבל בטוחה ושהקונה ישקלל את זה, את הסיכון שלו.

איתן כבל: למה זה לא מגן על הלקוח יותר מהעניין שאתה מציע?

<רון מלכה: אין לי בעיה, זה רק מרים את העלויות.

<רון מלכה: כי מבחינת העלויות בסעיפים הבאים זה לא מכסה את העלויות.

<חוה ראובני: לא, ואז ב-(ב) יבוא שאם מסר לו הקונה.

<חוה ראובני: זה בחירה של הקונה.

איתן כבל: חוה, קראי את הכול.

<איתי עצמון: לגביו זה לגבי מי ש - - - ?

איתן כבל: כמו שהיה ברהיטים בזמנו ודירות, אתם זוכרים?

איתן כבל: בזמנו היתה התמוטטות של חברות רהיטים וכולם הסתובבו עם התמונות.

איתן כבל: סידרו את הסלון עם התמונה של הציוד.

איתן כבל: היתה תקופה שממש חברה אחר חברה התמוטטה.

איתן כבל: דוד, אתה זוכר את זה?

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: למה אתם לא מכניסים שלא מוסרים את הרכב?

איתן כבל: תסיימו, תקריאו את הכול.

<חוה ראובני: מסר הקונה את הכסף והוא רוצה להבטיח שאם הוא לא יקבל את האוטו מאיזושהי סיבה, בין אם כי הרכב עוקל - - -

<לאה ורון: עו"ד ראובני, תסיימי לקרוא את כל הסעיף ואז תסבירי.

איתן כבל: חוה, אני רוצה את סיפור הדרך שעובר הלקוח, הקונה.

איתן כבל: תסבירי, קודם כל, את הדברים.

<חוה ראובני: קונה מזמין רכב.

<חוה ראובני: הוא נותן למשווק סכום מסוים על חשבון הבחירה של הרכב.

<חוה ראובני: ברגע שהסכום שהוא נותן לו עולה על 20% ממחיר הרכב, אנחנו נותנים לקונה את הבחירה האם לקבל ערבות בנקאית להבטיח את הסכום שהוא שילם – נניח, 50,000 שקל – ואז בהמשך הוא יקבל ערבות בנקאית, הוא יצטרך ל- - -

דוד ביטן: איפה זה שכתוב שרק מעל 20%?

<חוה ראובני: ב-67(א).

דוד ביטן: זה לא כתוב.

דוד ביטן: סעיף (א) מדבר שאתה רשאי לתת 20%, אלא אם כן הוא מיידע אותך שאתה יכול לקבל ערבות בנקאית.

דוד ביטן: סעיף (ב) אומר: כל סכום ששולם.

<חוה ראובני: זה יכול להיות גם מעל 20%.

<חוה ראובני: נניח והוא שילם 50%, 80%.

דוד ביטן: אתם לא מבהירים את זה.

דוד ביטן: זה גם יכול להיות מתחת.

איתן כבל: דוד, אתה צודק.

איתן כבל: העניין לא מובהר.

איתן כבל: תן לה.

דוד ביטן: כל תשלום ששילם הקונה זה כולל מ-0 עד 20.

<חוה ראובני: בוודאי, אם הוא שילם 20%, 50% הוא מהאחוז הראשון.

דוד ביטן: שילמתי 20, אני זכאי לקבל ערבות בנקאית?

<חוה ראובני: אתה זכאי מהשקל הראשון, לא מה-20%.

<חוה ראובני: שילמת 40% - - -

דוד ביטן: לא הסברת כך ואפשר להתבלבל בעניין.

דוד ביטן: את בעצמך התבלבלת.

<חוה ראובני: לא, לא.

<חוה ראובני: לגמרי לא, אני מנסה להסביר.

איתן כבל: הוא לפחות כך הבין.

איתן כבל: דוד, למה אני מציע שלא נתערב?

איתן כבל: גם לי יש לי הערות.

איתן כבל: קודם כל, בוא נבין ואחר כך נכניס את התיקונים שאנחנו חושבים שהם לא נמצאים שם או לא מובהרים.

דוד ביטן: בסדר.

<חוה ראובני: קונה שילם תמורת הרכב שהוא הזמין ושהוא יקבל בעוד שבוע, שבועיים, שלושה, הוא שילם נניח 50% ממחירו.

<חוה ראובני: מאותו רגע קמה לו הזכות לקבל ערבות בנקאית על אותם 50% ששילם.

<חוה ראובני: העלות של הערבות, כי לערבות הזו יש עלות, הערבות הזו היא עליו, על הקונה.

<חוה ראובני: לכן, ניתנת לו הבחירה האם הוא רוצה לחסוך את העלות הזו כי הוא סומך על החברה והוא יודע שהוא יקבל את הרכב והוא לא דואג, או שהוא מעדיף כשהוא עושה עסקה של 120,000 שקל להוסיף עוד כמה עשרות או מאות שקלים, ולהיות בטוח שכל כספו לא ירד לטמיון, אותם עשרות אלפי שקלים שהוא כבר שם.

<חוה ראובני: הבחירה ניתנת בידיו, ולכן אפשר גם להתנות על הסעיף הזה לפי בחירתו של הקונה.

<חוה ראובני: העלות כאמור מושתת על הקונה.

<חוה ראובני: העלות – אנחנו מגבילים אותה בתקרה של 4% לשנה מגובה הערבות.

<חוה ראובני: אם אנחנו רוצים לתרגם את זה למספרים, נניח שהקונה שם 100,000 שקל על חשבון מחיר הרכב וקיבל ערבות על 100,000 שקל, 4% לשנה – משמעותה 77 שקלים לשבוע.

<חוה ראובני: הוא מחזיק את הערבות שבועיים והוא יצטרך לשלם 150 שקל על הערבות הזה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: זאת אומרת, ככל שהזמן עובר הסיכוי שהוא יקבל את הרכב הולך וקטן.

<חוה ראובני: לא, זה משך הזמן שלוקח.

<רון מלכה: לא, אנחנו - - -

איתן כבל: מלכה, אתה כבר רצת.

איתן כבל: אני יודע שעכשיו אתה כבר עם היבואנים.

<רון מלכה: לא, לא.

<רון מלכה: אני לא עם היבואנים, אני עם עצמי.

איתן כבל: סתם צחקתי.

<חוה ראובני: המשמעות היא שהקונה ששם 100,000 שקל מחליט האם להוסיף על ה-100,000 שקל האלה עוד 150 שקל.

דוד ביטן: זו בעיה.

דוד ביטן: כשהערבות הבנקאית לזמן קצר, הבנקים עוצרים את הערבות רק אם אתה משלם כמעט לשנה.

<דפנה עין דור: בגלל זה קבענו את סכום המינימום של ה-200 - 250 שקלים שזה באמת עלות הנפקת הערבות לא משנה - - -

דוד ביטן: ערבות לשנה.

דוד ביטן: אף אחד לא נותן ערבות לשבוע, לא ראיתי דבר כזה.

איתן כבל: יש לי הערה לנקודת המוצא.

איתן כבל: אני שם 20,000 או 50,000 שקל שתיאורטית יכול וששמתי את כספי על קרן הצבי, וכבר היו דברים מעולם.

איתן כבל: אני גם צריך לתת את המקדמה, גם להבטיח שהיא תחזור אליי בערבות?

איתן כבל: למה שהעירבון הזה לא יינתן על ידי המוכר?

<דידי רוזנפלד: הוא מיד יעמיס את זה על המחיר.

דוד ביטן: בחוק חוזה מכר דירות על מי הערבות או עלות הערבות?

<חוה ראובני: אני מודה שאני לא בדקתי.

דוד ביטן: על המוכר, לא על הקונה.

<חוה ראובני: בסוף זה מגולם - - -

<דפנה עין דור: קודם כן, זה רשאי ל-.

איתן כבל: ככל שאתה מקבל מקדמה יותר גדולה, אתה לא לוקח את זה, מכניס את זה לכיס ואומר: אוקי, פה זה יעלה לי.

איתן כבל: אתה לוקח את הכסף ומכניס אותו לחשבון שלך, וכל אחד לפי האופן שבו הוא מתנהל כלכלית.

איתן כבל: הכסף לא שוכב לו סתם אלא הוא עובד.

איתן כבל: אתה קיבלת כסף, אתה מרוויח עליו עוד כמה שקלים.

איתן כבל: אני לא יודע אם זה שווה ערך לזה.

איתן כבל: אבל אני זה שנמצא בסכנה, לא אתה.

<דידי רוזנפלד: הוא יקנה ביטוח - או ערבות בנקאית או ביטוח.

דוד ביטן: אבל אתה לא סיפקת את המוצר, מה אתה רוצה?

דוד ביטן: תספק את המוצר תקבל את הכסף.

דוד ביטן: אני חייב להגיד שמבחינתי הסעיף בעייתי.

<חוה ראובני: המוכר הרי לא ירצה לממן את זה מכיסו.

<חוה ראובני: הוא יגלגל את זה על מחיר הרכב ואז ישלם את זה גם מי שלא ביקש ערבות.

דוד ביטן: לא, לא.

דוד ביטן: אני רוצה להסביר לך את הניסוח של הסעיף שלך.

דוד ביטן: 20% הוא לא יכול לקבל יותר, אלא אם כן הוא יידע אותו שיש לו זכות לקבל ערבות בנקאית שזה עליו, אגב.

דוד ביטן: זאת אומרת, יכול לבקש במועד החוזה 100% מהכסף.

<חוה ראובני: נכון.

<חוה ראובני: הראיה שלנו היא שאין מקום להתערב ברמה כזו בחופש החוזים של הצדדים איך לבנות את העסקה ביניהם.

איתן כבל: זאת אומרת שהוא יידפק בחסות החוק.

<חוה ראובני: לא, חס וחלילה.

<חוה ראובני: הרעיון הוא רק להבטיח את הכסף שלו – שאם הוא משלם ולא מקבל מיד - - -

דוד ביטן: מה להבטיח?

דוד ביטן: אבל אני לא רוצה.

דוד ביטן: אתם מחייבים אותי לשלם 100% במועד העסקה.

<חוה ראובני: מי?

<חוה ראובני: אני לא מחייבת אף אחד.

דוד ביטן: אבל זה המצב כי הכוח הוא בידי היבואן.

דוד ביטן: אם אני אומר לו: תשמע, חביבי, אתה יכול לקבל ערבות בנקאית.

דוד ביטן: עכשיו ספוג את ה-100%, ותקבל ערבות בנקאית על חשבונך.

דוד ביטן: אגב, אין ערבות בנקאית לשבועיים.

דוד ביטן: על שבועיים את משלמת כמעט לשנה את העמלה, וזה שתדעי.

דוד ביטן: היום יש רכבים ששווים גם 400,000 שקל ולא כולם זה 70,000.

איתן כבל: שניידר, בבקשה.

<אהוד שניידר: הסעיף הזה הוא תולדה של דיון ארוך במשך שש שנים שהתקיים בבית הדין לחוזים אחידים בין היועץ המשפטי לממשלה לבין שתיים מיבואניות הרכב, והוא חלק ממכלול שלם.

<אהוד שניידר: הסעיף כרגע נועד לאפשר למי שרוצה את הערבות הבנקאית לקבל את הערבות הבנקאית, ומי שלא רוצה כי הוא סומך, שהוא לא יקנה את הערבות הבנקאית במחיר הזה.

<אהוד שניידר: מה שאמרה עורכת דין ראובני גם נדון בבית הדין לחוזים אחידים בשאלה למה לחייב, נניח, את היבואן לתת ערבות בנקאית, והגיעו למסקנה שזה ייקר ואין צורך לחייב ורק מי שייבחר.

<אהוד שניידר: זה ייפול על כולם, זה ייקר.

<אהוד שניידר: מצד שני, יש עוד מנגנון שנמצא בחוזים של יבואני הרכב והמנגנון נקרא מנגנון הגנת מחיר.

<אהוד שניידר: זאת אומרת, יש לקוח שמכר את כלי הרכב שלו ורוצה עכשיו לשלם את כל הכסף שיש לו ליבואן הרכב למרות שהוא יקבל את הרכב שלו רק בעוד שלושה שבועות.

<אהוד שניידר: בינתיים בתקופה הזו שהוא משלם את הכסף לייבואן הרכב, בחוזה שיש בינו לבין יבואן הרכב הוא מקבל הגנה מפני שינויים בשערי המטבע.

<אהוד שניידר: הוא מקבע את המחיר.

דוד ביטן: רגע, יפה אמרת.

דוד ביטן: אתה מדבר על משהו אחר.

דוד ביטן: אתה מדבר על הסכם עם הקונה – בסדר.

דוד ביטן: אם אני הסכמתי לתת לך 80% אז יחול הנושא של הערבות בנקאית.

דוד ביטן: אבל הנוסח של סעיף 67(א) שזה עובר ממני אליך.

דוד ביטן: זאת אומרת, אתה יכול לדרוש ממני אפילו 100%, בתנאי שיידעת אותי שאני יכול לקבל ערבות על חשבוני.

דוד ביטן: אני לא רוצה את הנוסח בצורה הזו.

דוד ביטן: אני רוצה שיהיה כתוב שהזכות היא של הקונה, לא של המוכר.

דוד ביטן: זאת אומרת, אתה לא יכול לגבות יותר מ-20%.

דוד ביטן: אם אני מסכים לתת לך יותר אז אני מזכה על ערבות בנקאית.

דוד ביטן: בשיטה הזו שהנטל עובר אליך אני לא מסכים.

איתן כבל: זה לא מובהר.

דוד ביטן: איתן, הבנת?

איתן כבל: כן, כן.

דוד ביטן: לזה אני לא מסכים בשום פנים ואופן.

<אהוד שניידר: החוזה היום שבין יבואני הרכב לבין הלקוחות לא מחייב את הלקוחות לשלם את כל הכסף במועד הזמנה.

דוד ביטן: לא יודע, מחר אתה כן תרצה.

דוד ביטן: הנוסח של הסעיף הזה מאפשר לך ואני לא מוכן לזה.

<אהוד שניידר: אדוני רוצה להתערב במערכת היחסים שבין הלקוח לבין - - - ?

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: זה לא קורה?

דוד ביטן: חוק מכר דירות זה לא התערבות?

דוד ביטן: לא התערבות שאתה חייב לתת ערבות על הכסף, זה לא התערבות.

דוד ביטן: למה עשו את זה?

דוד ביטן: כי פשטו את הרגל קבלנים.

דוד ביטן: צריך להגן על הקונה, לא עליך.

איתן כבל: שניידר, אני אגיד לך למה עשו את זה.

איתן כבל: כשאני הולך לקנות פריג'ידר שהוא לא זול, אף אחד לא מבקש שתיתן לי ערבות על הפריג'ידר.

איתן כבל: פה כיוון שאתה הולך לקנות פה מוצר שהוא שווה עשרות אלפי שקלים, ואני לא אגיע למאות ששם זה כבר עניין אחר, כשאדם קונה היום רכב זה לא פחות מ-100,000 שקל עם האבזורים, וגם הרכב הכי דרדלה בשוק - דרכך זה אולי יהיה יותר זול.

איתן כבל: כל מה שאני מנסה לומר, חברים יקרים, זה שבסוף סוף יש כאן רק אחד שנותן.

דוד ביטן: נכון, בהתחלה.

דוד ביטן: עוד לא נתת את הרכב.

איתן כבל: ברגע שנתת את הרכב, זכותו לתבוע את הדברים עד השקל האחרון.

איתן כבל: הדאגה שלנו היא כנה.

<אבנר פלור: חבר הכנסת ביטן, צריך לחשוב שלא יהיה תוכן של סעיף שכן ייקר את מחיר הרכב.

<אבנר פלור: זאת לא המטרה כי זה עלול לייקר את מחיר הרכב.

דוד ביטן: אתה ייקרת בכל מקרה כי העלות של הערבות היא בעצם על הקונה פה.

<אבנר פלור: בסדר, אבל מה שאתה מציע יכול לייקר את מחיר הרכב.

דוד ביטן: למה זה יכול לייקר?

דוד ביטן: אה, וזה לא יכול לייקר, והסעיף הזה לא.

דוד ביטן: זה לא.

דוד ביטן: אז אני משאיר לקונה את הזכות.

דוד ביטן: הברירה לפי הניסוח שלי היא של הקונה, היא לא של המוכר.

<אבנר פלור: זה מה שכתוב פה, זה הקונה.

דוד ביטן: נגיד שנתתי 20%, זה בסדר.

דוד ביטן: אם בא המוכר ואומר לי: תן לי יותר, אז אני אחליט אם אני רוצה או לא רוצה וזה משהו אחר.

דוד ביטן: פה לפי הנוסח הזה המוכר יכול להגיד לי: אתה תיתן לי עכשיו 80% ואני אתן לך ערבות בנקאית על ה-80%.

דוד ביטן: הפכתם את היוצרות פה.

דוד ביטן: זה לא קשור לכלום.

דוד ביטן: זה לא יכול להיות.

איתן כבל: פה הוא עוד לא יודע אם הוא יקבל את הרכב.

איתן כבל: הנחת העבודה היא שכולם בסדר.

איתן כבל: אבל כיוון שהתגלו כמה כאלה שהם לא בסדר ואתה אף פעם לא יודע לזהות אותם.

איתן כבל: אני לא מדבר בשוק הספציפי הזה.

איתן כבל: יורם, אני אומר שלעולם לא יקרה.

איתן כבל: אנחנו לא צריכים שזה יקרה לאזרח, ולו בפעם הראשונה.

איתן כבל: הפעם הראשונה היא מאה אחוז לגמרי.

איתן כבל: לכן, אני אומר את זה.

דוד ביטן: זה יכול לקרות.

איתן כבל: בוודאי שיכול שיקרה.

איתן כבל: זה קרה.

<דפנה עין דור: בענף הרכב זה קרה עם בטר-פלייס שפשטו את הרגל.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מה קורה פה?

איתן כבל: אני משלם, אני עושה אתך עסקה – זה העניין.

איתן כבל: תסדרו לי את ההיגיון שלא מסתדר לי.

דוד ביטן: תנסחו את זה אחרת.

איתן כבל: העניין הוא שאני גם משלם ואני גם הולך להגן על הכסף שלי, והכול, הכול, הכול עליי.

איתן כבל: זה לא נתפס לי, כי ברגע שנדפקתי וה-30,000 או 40,000 שקל האלה הלכו לעזאזל, אין לי אוטו.

<אהוד שניידר: אדוני, החוק מסדיר את זה, וזה בסדר.

<אהוד שניידר: מי שירצה, יקבל ערבות בנקאית.

<אהוד שניידר: יש פה עניין טכני אחד שהוא כאשר עומדים כבר לשחרר את הרכב מהמכס ולרשום אותו על שם הקונה, אז גובים בערך שלושה ימים לפני המועד את מלוא המחיר מהלקוח ואז הולכים עם הכסף ומשחררים את הרכב מהמכס ורושמים אותו על שם הלקוח.

<אהוד שניידר: זה המנגנון שעובד היום והוא עובד נכון.

דוד ביטן: בלי ערבות, כן?

<חוה ראובני: למה צריך 100% ולא רק את סכום המסים?

<אהוד שניידר: ללקוח יש גם בחירה - - -

דוד ביטן: יש לו ברירה?

דוד ביטן: מה זה יש לו בחירה?

דוד ביטן: עזוב, נו.

<אהוד שניידר: כן, אני עונה.

<אהוד שניידר: ללקוח יש אפשרות לשלם את הכסף הזה ישירות למכס כמו שאמרה עו"ד ראובני.

<אהוד שניידר: היום בחוזה שבין הלקוח, וגם המכס יכול לקבל את זה, לקוח שבוחר יכול לשלם את הכסף ישירות למכס אם הוא חושש.

<אהוד שניידר: זה גם מנגנון שקיים היום.

דוד ביטן: אתה לא מעביר לו את זה, אתה מעביר לו רק אחרי שאתה מוציא את זה מהמכס, נכון?

<אהוד שניידר: אני צריך לשחרר את הרכב מהמכס.

<חוה ראובני: אז תיקח מהלקוח רק את הסכום שאתה צריך.

<חוה ראובני: אני לא חושבת שאתה צריך לסבסד את המסים.

<אהוד שניידר: הוא לא חייב לשחרר, שישלם למכס.

דוד ביטן: למה, הוא היבואן?

דוד ביטן: אתה היבואן.

דוד ביטן: למה הוא צריך לשלם למכס לשחרר את הרכב?

דוד ביטן: באמת, נו.

דוד ביטן: אתה צריך לשלם ולהביא לו את הרכב כי אתה היבואן.

דוד ביטן: הוא עשה פה ייבוא אישי בכלל?

דוד ביטן: איזה מין שיטה זו?

דוד ביטן: בחייך.

<אהוד שניידר: אבל היבואן הוא לא גובה המכס, זה כסף שהולך למכס.

דוד ביטן: מה זה שייך?

דוד ביטן: שלם אתה למכס.

דוד ביטן: מה הבעיה?

איתן כבל: אתה ממילא לוקח את זה אחרי זה מהלקוח.

<אהוד שניידר: ממה אני אשלם?

דוד ביטן: אתה צריך לשלם, אתה צריך לשחרר, אתה צריך להביא לו את האוטו, להעביר אותו ואז לתת, באותו מעמד.

דוד ביטן: איזה מין דבר כזה?

דוד ביטן: הוא הפך להיות היבואן, הוא לא היבואן.

<רון מלכה: כל ההערה שלי לסעיף הזה היתה בסך הכול לא נגד הערבות הבנקאית שהלקוח יכול לבקש ורשאי, והזכות היא שלו ברגע שלוקחים ממנו 20% ומעלה.

<רון מלכה: 20% - מגיע לו ערבות בנקאית.

<רון מלכה: כל ההערה שלי היתה שזה לא סביר להקצות לי 250 או 4% בחלוקה לשבועי.

דוד ביטן: זה נכון, - - -

<רון מלכה: אין לי בעיה להעמיד ערבות בנקאית.

<רון מלכה: אם הוא יבקש, הוא יקבל.

איתן כבל: אתם שמים לב למה שהוא אומר?

<רון מלכה: הערה שנייה, נתתי ערבות בנקאית.

<רון מלכה: רשמתי את האוטו על שם הלקוח, אבל הלקוח שילם חצי משחרור הרכב.

<רון מלכה: כשביקשתי ממנו לשלם את החצי האחר הוא אומר לי: אין לי.

<רון מלכה: לא אישרו לו מהבנק הלוואה או כל סיטואציה אחרת, או לא מכרתי את האוטו המשומש.

<רון מלכה: עכשיו אני תקוע.

<רון מלכה: גם יש לו אוטו אחד על שמו מלא, גם ערבות בנקאית.

<רון מלכה: גם אני לקוח סיכון פה.

<רון מלכה: אתה מגדיל את הסיכון שלי.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: נגיד 15% ואין ערבות על זה.

דוד ביטן: אתה מעביר לו את הרכב.

דוד ביטן: במועד שאתה מביא את הרכב ורושם את זה עליו הוא מעביר צ'ק בנקאי.

דוד ביטן: למה הוא צריך להוציא את הרכב מהיבואן?

דוד ביטן: לגבי ההוצאות – אתה צודק.

<רון מלכה: זה הכול, ולא צריך לשנות כאן שום דבר אחר כי אז זה יעמיס הוצאות וייקר את מחיר הרכב.

<חוה ראובני: ראשית, לגבי מה שנאמר פה על זה שהוא כבר רשם את הרכב כבר ואז הלקוח מתחרט מסיבות כאלה ואחרות – יש לנו נוהל של הביטול של רישום הבעלות הזאת אם הוא לא מסר את הרכב.

<חוה ראובני: רק פונים אלינו.

<חוה ראובני: יושבת פה מאחור מי שמטפלת בזה.

איתן כבל: מה השם של הגברת שמטפלת בזה?

<חוה ראובני: הגברת קטי מורל, מי שיושבת פה מאחור.

<קריאה: זה לא במקרה של הפרת חוזה.

<חוה ראובני: דבר שני, לגבי העלויות – זה לא חינם.

<חוה ראובני: הבנקים לוקחים כסף בשביל הערבות הזו, ומישהו צריך לשלם את זה.

איתן כבל: למה שזה לא יתחלק בין הקונה והמוכר?

דוד ביטן: הסכום לא יכול להיות באופן יחסי - - - , הסכום יותר גבוה.

איתן כבל: מה זה משנה אם הוא גבוה או נמוך?

איתן כבל: הנחת העבודה היא ששניהם צריכים לשאת בנטל הסיכון.

<חוה ראובני: אבל זה לא יהיה שניהם, זה יהיה כל הלקוחות.

<חוה ראובני: זה לא בחינם.

דוד ביטן: למה בחוק מכר דירות זה על חשבון המוכר?

<חוה ראובני: כי שם זה חובה.

<חוה ראובני: הערבות עולה, והשאלה אם הלקוח שקונה את הרכב בחר בזה או משלם בזה, זה פשוט.

<חוה ראובני: אם אנחנו נטיל את זה על היבואן הוא יגלם את זה במחיר הרכב.

<חוה ראובני: הוא ייקר בעוד X שקלים את מחיר הרכב.

<חוה ראובני: המשמעות תהיה שכל הקונים, גם אלה שמוכנים לוותר על הערבות שהיא לא מעניינת אותם, הם ישלמו את זה.

<חוה ראובני: מהבחינה הזו זה שונה מחוק מכר דירות כי בחוק מכר הדירות חובה לתת ערבות בנקאית.

<חוה ראובני: ממילא כולם צריכים לשלם את העלות הזו, אז זה ניטרלי.

<אהוד שניידר: יש אופציות אחרות בחוק המכר דירות.

איתן כבל: בהתייעצות שנעשתה מאחורי הקלעים אנחנו נלך על הסעיף, אבל אני כבר אומר לכם - - -

דוד ביטן: לא, על סעיף (ד).

איתן כבל: (ד) – כן.

דוד ביטן: אבל אנחנו רוצים שינוי.

דוד ביטן: שבו, תחשבו על זה.

איתן כבל: לגבי הסעיפים הקודמים אומר לכם את עמדתי.

איתן כבל: אני רוצה שתשבו על זה ותקשיבו טוב.

איתן כבל: בכל הכבוד לטענה הזו שמקוממת אותי כל פעם מחדש שכל שקל מגולם בסוף על הקונה, אין דבר שמקומם אותי יותר מהעניין הזה.

איתן כבל: האם זה עסקים של נוכלים?

איתן כבל: אני כבר רוצה לקנות ממך את המוצר והוא לא עולה שקל וחצי.

איתן כבל: זה לא ארטיק בקיוסק.

איתן כבל: בדרך כלל אנשים לוקחים הלוואות בשביל זה.

איתן כבל: הרוב המכריע של האנשים הם אנשים ישרי דרך כמו שרוב המוכרים הם אנשים ישרי דרך.

איתן כבל: אני לא מאלה שאומרים שפה כולם חבורת גנבים ונוכלים, אלא אני רוצה שיימצא איזון.

איתן כבל: שבסוף סוף יהיה 50:50.

איתן כבל: כי אם הערבות והכל בסדר, אז לא קרה כלום.

דוד ביטן: אני גם הערתי עוד הערה לגבי הנושא הזה ושיתייחסו גם לזה.

איתן כבל: תיכף אתן לאדוני.

איתן כבל: אני רוצה למצוא ניסוח שבו כספי יישמר, מדובר באנשים.

איתן כבל: אני לא רוצה שמישהו פה יבין אותי לא נכון, אבל זה לא מקרה שבו היבואן "אכל אותה" כי קרתה תקלה עם הרכב שלו והוא יודע איכשהו להתקמבן עם זה.

איתן כבל: לאזרח מהשורה זה לפעמים כמעט כל עולמו, ושלא ישתמע כאילו אני מנסה להמעיט מתקלה שנובעת מצדו של לקוח כלפי היבואן לסוגיו השונים.

איתן כבל: לכן, אני רוצה לשמוע שהוא נותן לנו פה איזשהו באלאנס.

דוד ביטן: תנסחו את זה בהפסקה ותביאו לנו לפי ההערות שלנו.

איתן כבל: מניסיון אישי אני אומר לכם שכל פעם שאתה הולך, אתה בחרדה כל הזמן כי כל פעם אתה שומע את הסיפורים האלה על דברים לא פחות חשובים.

איתן כבל: לא מזמן, לפני שנתיים-שלוש, היתה התמוטטות של רשתות בעולם הרהיטים ואנשים נתקעו עם עשרות אלפי שקלים.

<לאה ורון: בעיקר מטבחים.

איתן כבל: כן, מטבחים.

איתן כבל: צודקת לאה.

איתן כבל: מטבחים זה עלות של עשרות אלפי שקלים, לא אלף שקל.

איתן כבל: אנשים נתקעו, ולך תסביר.

איתן כבל: פה בקל וחומר.

איתן כבל: אני הכרתי משפחה ששנים בגלל זה אחרי כך היה להם מטבח ו- - -

דוד ביטן: אנחנו אומרים שהזכות להוסיף כסף מעל המינימום היא של הקונה.

דוד ביטן: אם הוא יחליט להוסיף, יתנו לו ערבות בנקאית.

דוד ביטן: אם לא – לא.

דוד ביטן: שהם לא יבקשו 100% מהזה במועד העסקה.

דוד ביטן: תוריד את זה מ-20% ל-15%, זה יהיה הסיכון של הקונה בלי ערבות בנקאית.

דוד ביטן: מעבר לזה, אם הקונה ירצה לתת יותר הם יצטרכו להביא לו ערבות בנקאית על כל הסכום – זה הכול.

דוד ביטן: אבל הם לא יגידו לו: התנאי לעסקה תביא 100%.

דוד ביטן: לפי הנוסח שלכם אם המוכר מיידע אותם על הזכות שלהם לקבל ערבות בנקאית הוא יכול לבקש כל סכום, מ-20 עד 100.

דוד ביטן: זה עליי לא מקובל.

דוד ביטן: אני רוצה שהקונה יחליט מעבר למינימום לתת או לא לתת – החלטה שלו – ואם הוא נתן יותר הוא יקבל ערבות בנקאית.

<חוה ראובני: ערבות בנקאית חובה?

דוד ביטן: חובה, ודאי, על כל סכום שהוא מעבר ל-15%.

<דפנה עין דור: אבל - - - 50% על הקונה, 50% על המוכר.

דוד ביטן: לא, אני לא מדבר על העלות.

דוד ביטן: זה אני מוסיף עליו.

דוד ביטן: לא על העלות, אני מדבר כרגע על החובה לתת ערבות בנקאית.

דוד ביטן: היא זכות של הקונה במובן הזה שאם הקונה ייתן יותר הוא יקבל.

<אבנר פלור: אבל מחיר הרכב יעלה כך.

דוד ביטן: איך יעלה?

<קריאות: הוא יעלה, הוא יעלה.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: כמה עולה הערבות?

<קריאות: - - -

<זאב פרידמן: - - - זה אומר שאין תחרות.

איתן כבל: אגב, צודק חברי זאב שאומר שאם בסוף הוויכוח הוא על זה, איזה תחרות זו?

איתן כבל: אם אני לא יודע לבוא ולייצר תחרות על הדבר הכל כך בסיסי הזה, אז על מה יש תחרות?

איתן כבל: על הצבע?

<אהוד שניידר: אבל יש עוד דבר, אדוני.

איתן כבל: אני דווקא רואה ששניכם באותו צד.

<קריאות: - - -

איתן כבל: מלכה, רק דוד יכול להתפרץ.

איתן כבל: אתם לא.

<רון מלכה: קשה להגיד שאני נגד התחרות.

איתן כבל: לא, כל עוד היא לטובתך.

<רון מלכה: לא.

<רון מלכה: גם לטובת הצרכן וגם לטובתי.

<רון מלכה: אם היא לא תהיה לטובתי אני אחפש לעשות תחרות במקום אחר.

<רון מלכה: אני איש עסקים ואני לא מסתיר את זה ובא עם ידיים נקיות.

איתן כבל: אני לא רוצה שתפסיד חס וחלילה.

איתן כבל: זה בדיוק הסעיף שבא לוודא שאני לא רוצה לקנות ממישהו שמפסיד.

<רון מלכה: עכשיו מה יקרה?

<רון מלכה: לצורך הדיון הוא מוכר ב-120, ואני רוצה למכור ב-100.

<רון מלכה: אני לא אמכור ב-100, אני אמכור ב-103.

<קריאה: למה?

<קריאה: תרוויח פחות מה-100.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: הקונה שילם 103 גם כך, 100 ועוד 3 ערבות בנקאית.

דוד ביטן: לקונה לא עזרת.

<רון מלכה: לא, כשאתה משית את זה על כל הלקוחות שישלמו - - -

איתן כבל: מלכה, אני עוצר אותך עכשיו.

איתן כבל: אני מודיע לך שמי שישמיע טענות כאלה באולם שלי יחטוף.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: אני לא מוכן לקבל את המשפט הזה שהוא אנטי צרכני, הוא פוגעני.

איתן כבל: זו גישה שאני מנסה לשרש אותה מהשיח בין לקוח לבין צרכן שבכל דבר מאיימים עליו: אם תעשה, זה יבוא עליך.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: הוא קונה מוצר ב-100,000 שקל, אז ה-2,000 שקלים האלה אתה מרוויח ממנו הרי פי כמה יותר.

<רון מלכה: אני מוכן לפתוח את ה-breakdown של הייבוא המקביל של כל הדגמים שאני מתכוון להביא ואתה תראה ש-2,000 שקל משמעותיים שם כי אני צריך להתמודד איתם.

דוד ביטן: אבל בכל מקרה הוא משלם.

דוד ביטן: אנחנו לא ילדים.

דוד ביטן: לפי השיטה שלך אתה אומר:

דוד ביטן: אם אני מוכר רכב ב-100 וערבות בנקאית עליי, אני אמכור אותו ב-102.

דוד ביטן: אבל אם הוא יקנה ב-100 וישלם 2,000 לבד גם הוא שילם 102.

דוד ביטן: אין שום הבדל.

דוד ביטן: מבחינת הקונה הוא משלם את אותו סכום.

דוד ביטן: אלא מה?

דוד ביטן: אם אני בא לקנות ממך אוטו שאתה פרסמת בעיתון שהרכב עולה 100,000 שקל, אתה לא תגיד לי: בגלל הערבות אני אתך לך 102.

דוד ביטן: אני לא אקנה ממך.

דוד ביטן: זו התוצאה של התחרות האמיתית ושל הקונה הנכון.

<רון מלכה: חבר הכנסת ביטן, התוצאה של מה שאתה מבקש היא שאני מראש אתמחר את האוטו ואפרסם אותו ב-102 כי אני אהיה חייב לתת את הערבות הבנקאית לפי חוק.

<רון מלכה: אז אני מראש אתמחר את זה, ואני לא אגיד לך: בגלל הערבות.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: לפי השיטה שלך הקונה משלם את זה בכל מקרה, כך או כך?

דוד ביטן: אז על מה הוויכוח?

דוד ביטן: מה העניין פה?

דוד ביטן: אנחנו מאפשרים לכוחות השוק לעבוד.

<אהוד שניידר: אדוני היושב-ראש, אם נהפוך את הערבות הבנקאית לערבות חובה, אנחנו חוזרים על זה שיתווספו בשוק עוד 250,000 ערבויות בנקאיות לשנה חובה.

דוד ביטן: אל תיקח יותר מ-15%, אין בעיה.

דוד ביטן: לא תהיה חובה, הכול בסדר.

<אהוד שניידר: לא זו השאלה.

<אהוד שניידר: יהיו פה 200,000 ערבויות בנקאיות לשנה.

<אהוד שניידר: אני בטוח שהבנקים מאוד ישמחו מהעניין הזה.

<אהוד שניידר: שנית, האיזון שמצאנו בבית הדין לחוזים אחידים לעניין הזה שמצד אחד לכאורה מטילים את זה על הלקוח לשלם אם הוא בוחר לקנות את הערבות הבנקאית, היה המחיר נמוך.

<אהוד שניידר: המחיר שהוצע פה הוא מחיר נמוך.

<אהוד שניידר: מבחינתנו, אפשר להפחית עוד יותר את המחיר של הערבות הבנקאית.

<אהוד שניידר: לא 4% לשנה, שיהיה 2% לשנה, שזה חצי חצי.

<אהוד שניידר: אז שיהיה 2% לשנה.

<אהוד שניידר: ירצה - יבחר את זה.

<אהוד שניידר: לא ירצה - לא יבחר את זה.

<אהוד שניידר: אנחנו לא נוכל - - -

איתן כבל: עם עוד קצת זה תיפתחו עוד יותר.

איתן כבל: אתה מרגש אותי עכשיו, אתה מחדש לי.

<אהוד שניידר: אדוני, בכל זאת אחרי שש שנים של דיונים בבית הדין לחוזים אחידים אני חושב שמצאו איזון נכון.

איתן כבל: קודם כל, אני רואה שהנה התחרות התחילה.

איתן כבל: האמת, אני אומר לך בכנות, אני פוחד מיבואן מהסוג שלך הרבה יותר מאשר מזה.

<רון מלכה: בגלל זה לא התנגדנו.

איתן כבל: רגע, מלכה.

איתן כבל: אנחנו שמים את הדברים דבר דבור על אופניו, ואני לא מתבייש להגיד את זה.

איתן כבל: כי לפחות שם אלה שלא רואים אותם ולא שומעים עליהם בשום מקום, יבואני הרכב האלה שאף אחד לא רואה אותם, בסוף בסוף עדיין יש לך.

איתן כבל: פה פותחים שוק.

איתן כבל: זו התחלה של שוק שאנחנו מקווים שילך בכיוון הנכון.

איתן כבל: אני לא יודע מי ייכנס לשוק הזה, איזה כוחות ייכנסו לשוק הזה.

איתן כבל: הפחדים שלי הם לאין שיעור יותר גדולים מצד אנשים שהם לא היבואנים הזה.

איתן כבל: לכן, אני צריך לשמור בקל וחומר.

איתן כבל: לכן, מה שאני אומר כדי לסכם – אני חושב שהכיוון שהלך אליו עו"ד שניידר פתח את ליבי יותר.

איתן כבל: אני אומר את זה לכיוון הזה שאני רוצה שיובהרו שני משפטים: פה לא יישמע נופל על הלקוח.

איתן כבל: לא יישמע, אני אומר את זה.

איתן כבל: זה מסוג אותם דברים שמקוממים אותי ועושים את הגוף שלי חידודין חידודין כי זו חוצפה לטעון טענה כזו.

איתן כבל: אני משלם ואני רוצה להגן על עצמי בסך הכול.

איתן כבל: לא אמרתי שאני לא הולך לשלם, וזה מעבר לעניין של מה עוד תקעת לו בדרך בכל הדברים שהוא אפילו לא יודע.

איתן כבל: האם אני יודע ומבין כשמוכרים לי רכב?

איתן כבל: הוא אומר לי כך וכך, ואני אומר לו כך וכך.

איתן כבל: האם אני מבין?

איתן כבל: כל אחד בתחום שלו.

איתן כבל: בנוסף, גם אף אחד לא מכר לי כדי להפסיד, ובואו נעשה את הסדר הזה.

איתן כבל: לכן, אני מבקש שתשבו על הניסוח.

איתן כבל: תבהירו אותו ברוח הדברים שהאחריות היא מתאזנת.

איתן כבל: אני מקבל את הכיוון שטווה לנו עו"ד שניידר.

איתן כבל: אם תצליחו כבר להביא לי את זה מיד לאחר ההפסקה של 12:30.

איתן כבל: אני מזכיר, תהיה הפסקה מ-12:30 עד השעה 13:00 ומ-13:00 עד השעה 13:30.

<חוה ראובני: אבל מה העקרונות?

<חוה ראובני: שהעלות תתחלק?

דוד ביטן: אני לא רוצה, מה שאמרתי, שהמוכר יוכל לבקש איזה סכום שהוא רוצה.

דוד ביטן: יהיה מינימום ואם הקונה ירצה לשלם יותר הוא יקבל ערבות בנקאית, זה הכול.

<קריאה: אתה רוצה להפוך את זה לערבות בנקאית חובה.

דוד ביטן: אם הוא משלם יותר.

דוד ביטן: אל תיקח יותר, קח 15%.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: מינימום 15%, לא 20%.

דוד ביטן: אני לא אוכל להצביע על הסעיף כפי שהוא מנוסח עכשיו.

<קריאה: ומה יקרה אם הוא לא ישלם לי אחרי שרשמתי את האוטו?

<קטי מורלי: למה?

<קטי מורלי: גם היום מבטלים לכם.

<קטי מורלי: למה אתה מעמיד את זה כך?

<קריאות: לא מבטלים, לא מבטלים.

<קטי מורלי: אני מבטלת כל יום.

<דפנה עין דור: דפנה עין דור, מנהלת אגף כלכלה במשרד התחבורה.

<דפנה עין דור: הבעיה עם ההצעה של לאסור עליהם לקחת מעבר ל-15% בכפוף להעמדת ערבות שזה למעשה מהווה חסם כניסה ליבואנים חדשים.

<דפנה עין דור: עד היום דרשנו בהתאם לחוק הון עצמי שיאפשר לו איזשהו מימון מינימלי ועכשיו למעשה אנחנו מטילים עליהם לממן את ה-85% מהון שלהם עד שהם יקבלו את הכסף.

<דפנה עין דור: זה חסם כניסה מאוד בעייתי, במיוחד ליבואנים המקבילים החדשים, וזה מאוד מקשה.

איתן כבל: היא צודקת.

איתן כבל: מרחיק לכת, לדעתי.

<דפנה עין דור: מעבר לזה, יש פה עניין של עלויות מימון שיעלו את מחירי הרכב, עלויות הערבות שגם יוטלו.

<דפנה עין דור: זה דבר שיפגע מאוד בתחרות.

דוד ביטן: אם אתם רוצים להבטיח את הקונה אז תבטיחו אותו כמו שצריך.

דוד ביטן: אי-אפשר לבוא הכול על המחיר ולהגיד: זה יעלה את המחיר.

דוד ביטן: יכול להיות שזה יעלה טיפה, אבל להבטיח את הקונה זה דבר ראשון במעלה, לדעתי.

איתן כבל: לא, זה חסם.

איתן כבל: הוא צודק.

איתן כבל: איתי, דבר.

<איתי עצמון: הדברים שאמרה הגברת עין דור נשמעים לי הגיוניים.

<איתי עצמון: אני חושב שאכן זה עלול להוות חסם לכניסתם של שחקנים חדשים לשוק, וזו הרי תכלית הצעת חוק – לאפשר כניסתם של שחקנים חדשים לתחום השיווק והיבוא.

דוד ביטן: אפשר לבקש ממנו גם 100%.

דוד ביטן: תראה את הנוסח.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אתה נכנס לחלק של המשא-ומתן.

איתן כבל: אם הוא משלם לו את מלוא הסכום הוא עושה לו הנחה.

איתן כבל: בסוף זה עניין של משא ומתן כבר בתוך התהליך.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: כל מה שאני אומר הוא שאם הקונה רוצה אז הוא ייתן, ואז אתה נכנס לסעיף.

דוד ביטן: לפי הנוסח הזה הוא יכול לבקש ממנו גם אם הוא לא רוצה, וזו כל הטענה שלי.

<חוה ראובני: מר ביטן, אם הוא לוקח ממנו רק 15% עד שלב המסירה, זאת אומרת, שהיבואן מוציא מכיסו את המסים לפרק הזמן עד שהרכב נמסר לקונה.

<חוה ראובני: זה מההון העצמי שלו הוא צריך.

<חוה ראובני: להעמיס עליו - - -

איתן כבל: אין לנו עניין להעמיס מהצד השני.

<דפנה עין דור: זה יותר מ-50% מהעלות של הרכב.

איתן כבל: הנקודה היא כזו - שאנחנו בכל מקרה בכל מקרה אומרים שאנחנו נייצר איזון בערבות.

דוד ביטן: איזה איזון אתה עושה?

איתן כבל: בעלויות.

דוד ביטן: - - - שאנחנו נסכים להכניס אנשים חדשים לשוק, אז אני צריך לסכן את הקונה?

<חוה ראובני: הקונה – שיבחר.

<חוה ראובני: אני נותנת לו את הבחירה.

דוד ביטן: קודם כל, מה שחשוב זה לא לסכן את הקונה על כסף שהוא שם על קרן הצבי.

דוד ביטן: זה דבר ראשון.

דוד ביטן: אחר כך המחיר.

דוד ביטן: כך אני רואה את זה הכול קשור במחיר, אבל קודם כל צריך להבטיח את הקונה.

דוד ביטן: הוא לא נתן כסף בחינם.

דוד ביטן: אני לא מסכים.

<חוה ראובני: לכן, יש לו אפשרות לבטח את כספו.

<קריאה: אם לא בערבות בנקאית, איך?

<קריאה: הערבות הבנקאית היא רכישת הביטוח.

דוד ביטן: לא תהיה ערבות בנקאית, הוא צריך להסכים.

דוד ביטן: מה הוא יגיד לו? אתה רוצה שאבטיח לך את מחיר הרכב?

דוד ביטן: אז תן לי יותר והוא יסכים מיד.

דוד ביטן: זו תהיה התוצאה של זה.

איתן כבל: אני חושב שאפשר לבקש.

איתן כבל: זאת אומרת, הערבות – נייצר אותה מאוזן.

איתן כבל: אבל אנחנו לא נמנע משא ומתן.

איתן כבל: זה לא בא במקום משא ומתן.

דוד ביטן: אני מוכן שזה לא יהיה חובה – הערבות.

דוד ביטן: אבל הסכום, הוא לא יכול לבקש יותר מ-15%, אלא אם כן יגיעו להסכמה – שיגיעו.

דוד ביטן: זה לא תלוי בהם.

דוד ביטן: אני לא מסכים בשום פנים ואופן.

איתן כבל: בזה אני מסכים עם דוד.

איתן כבל: אי-אפשר להחזיק את החבל משתי קצותיו.

איתן כבל: דהיינו, מצד אחד, הוא אומר: 15%, אוקי, אתה יכול לשלם.

איתן כבל: רצה הקונה – זה כבר משא ומתן בין הלקוח לבין זה.

איתן כבל: הוא יגיד לו: אם תיתן לי מעבר ל-15% אוסיף לך חיישנים.

איתן כבל: אני מקבל את זה.

דוד ביטן: לפי הנוסח של סעיף 67(א), אם המוכר - - -, ואני לא מסכים לזה.

<חוה ראובני: אני לא מבינה.

דוד ביטן: הסברנו את זה מאה פעמים.

דוד ביטן: אני שיניתי את העמדה בגלל שביקשתם.

דוד ביטן: סעיף 67(א) אומר דבר מאוד פשוט שאם המוכר מיידע את הקונה בזכות שלו לקבל ערבות בנקאית, הוא יכול לבקש ממנו גם 100% במועד ההזמנה.

דוד ביטן: אני אומר שזה עליי לא מקובל.

דוד ביטן: להשאיר את זה שהערבות הבנקאית היא לא חובה, בסדר?

דוד ביטן: אבל עד 15% - אני לא רוצה 20%, אני רוצה 15% - הוא יכול לתת לו.

דוד ביטן: מעבר לזה זה תלוי בקונה.

דוד ביטן: שיעשו משא ומתן, ואם הקונה יסכים שייתן לו.

דוד ביטן: אני לא מבין מה הבעיה עם זה.

דוד ביטן: למה שזו תהיה חובה?

איתן כבל: כן, מה הבעיה עם זה?

איתן כבל: גם היום, אגב, חלק מהדברים זה מתנהל כך.

דוד ביטן: למה שזה יהיה חובה?

דוד ביטן: שהוא יגיד לו ואז הוא חייב לתת, למה?

דוד ביטן: זה עניין של משא ומתן.

דוד ביטן: בשיטה הזו תוריד את המחיר, תאמין לי.

<אבנר פלור: בכל מקרה זה לא חובה.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אתה טועה בגדול.

דוד ביטן: אני אקריא לך את הסעיף הזה, את סעיף 67(א), עוד פעם: "משווק רכב המוכר חדש וטרם הביר לקונה את הבעלות, לא יקבל מהקונה סכום העולה על 20% ממחירו על חשבון מחיר הרכב, אלא אם כן יידע את הקונה בדבר זכותו לקבל.

דוד ביטן: ".

דוד ביטן: זאת אומרת, אם אני - המוכר - אומר לו: מותר לך לקבל ערבות, עכשיו תן לי 100%.

דוד ביטן: זה הנוסח של הסעיף וזה לא מקובל עליי.

<חוה ראובני: אבל (ב) מטיל לבקשת הקונה- - -

דוד ביטן: זה כל כך ברור, כתוב.

<איתי עצמון: הוא לא רוצה רק יידוע, הוא רוצה גם שימסור לו לפי בקשתו.

איתן כבל: לא, לא.

דוד ביטן: הוא חייב לתת לו עד 15% חובה.

דוד ביטן: אם הם הגיעו להסכמה אחרת, אבל זה בהסכמת הקונה, לא בגלל שהוא מחייב אותו, זה הכול, אז ייתן לו.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: זה מובהר.

איתן כבל: דוד, אתה צודק.

דוד ביטן: תאמין לי שפה הם ילכו לקראתו ויירד המחיר.

איתן כבל: יגיעו, יהיה יותר טוב.

איתן כבל: כל העניין הוא שאנחנו מנסים שלא יהיה שהלקוח גם משלם והוא גם כבול, וגם לא בטוח.

דוד ביטן: אני מסכים שזה לא יהיה חובה ערבות בנקאית, בסדר?

איתן כבל: סיכמנו.

דוד ביטן: זה משא ומתן, ולא חובה.

איתן כבל: אני מבקש להביא לי ניסוח מובהר.

איתן כבל: תעשו את הניסוח בהפסקה.

דוד ביטן: תורידו את זה ל-15%, לא 20%.

<לאה ורון: ובכל מקרה (ד) זה יהיה 2% במקום 4%, כמו שאמר עו"ד שניידר?

איתן כבל: כן.

<חוה ראובני: ו-125 שקלים גם המינימום.

<חוה ראובני: אנחנו מחכים לנוסח ואז יוצבע.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: תעשו את זה מצדי אחרי זה, זה דקה.

איתן כבל: זה לא כזה - - - הלאה - תיאור הרכב.

<חוה ראובני: יש הגדרה לתיאור בסעיף 1, בסעיף - - -

איתן כבל: הקראנו את זה?

<אבנר פלור: כן, כן.

<אבנר פלור: אישרנו את זה בהגדרות.

איתן כבל: בסדר, לא זכרתי.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: ולמה רק אנגלית ועברית?

<דפנה עין דור: זה כרוך בעלויות.

<חוה ראובני: זה ספר שלם.

<חוה ראובני: אנחנו לא מדברים על עמוד משני צדדים שמצורף למפזר חום.

איתן כבל: למה באינטרנט זה לא יכול להופיע?

<אבנר פלור: יש את העניין של הדיסק און קי שביקשתם.

<אבנר פלור: יקי, זה עונה לכם?

<חוה ראובני: לא כתבנו שזה צריך להיות בנייר.

<קריאה: הבעיה היא בתרגום, עלויות בתרגום.

<דידי רוזנפלד: היום המכוניות הן כל כך מתוחכמות, והכפתורים הם כל כך מתוחכמים.

<דידי רוזנפלד: אם לא יתנו לך בשפה העברית ואתה לא יודע אנגלית, אז מה?

<דידי רוזנפלד: אז לא תדע לנסוע על האוטו הזה?

איתן כבל: ראית פעם תיאור הרכבה של מוצר בעברית, לא בשפה אחרת?

<קריאות: באיקאה.

איתן כבל: אני רוצה לראות אותך כשאני בא אליך הביתה.

איתן כבל: אתה אינטליגנט, נראה לפחות כך.

איתן כבל: רק אשתך תצליח.

<קריאה: קודם כל, היושב-ראש צודק.

<קריאה: כל דבר אשתי מצליחה יותר טוב ממני.

<קריאה: לאו דווקא באיקאה.

אמרתי לה: בואו נגיד את האמת, רק מי שכתב את ההסברים מבין אותם.

אמרתי לה: כל העניין הוא לעשות את הכול נגיש ופשוט.

אמרתי לה: אתה לא אומר לו איך להיכנס לאוטו ולנהוג.

אמרתי לה: אני רוצה לדעת את הדברים הפשוטים כמו איך להפעיל את השעון ואת הרדיו.

אמרתי לה: נכון, אני לא צריך.

אמרתי לה: אני נכנס לאוטו ומעביר הילוך.

אמרתי לה: מעטים המקומות שזה כתוב בשפת בני אדם.

אמרתי לה: לפעמים גם מישהו שעוסק בטכנולוגיה לא מבין.

אמרתי לה: זה תמיד ניסוי וטעיה.

אמרתי לה: בבקשה, שניידר.

<אהוד שניידר: חוץ מקידום התחרות יש לחוק הזה עוד מטרה וזה גם קידום הבטיחות.

<אהוד שניידר: להבדיל מריהוט של איקאה שאדוני יודע להרכיב או לא יודע, אנחנו מדברים על רכב שנוסע.

איתן כבל: אתה שוכח שריהוט יכול גם ליפול.

<אהוד שניידר: כן, זה נכון.

<אהוד שניידר: עדיין רכב יותר מסוכן מריהוט.

איתן כבל: אין ויכוח.

<אהוד שניידר: פה בשם קידום התחרות פוטרים את היבואן הזעיר מלתרגם את ספר הרכב כי הוא עבה ולא רוצים להטיל עליו את העלויות האלה.

<אהוד שניידר: נניח שאפשר לחיות עם זה.

איתן כבל: הוא יכול להסתכל אצל היבואן באינטרנט.

<אהוד שניידר: זה במקרה והוא ייבא את אותו רכב.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שאתה מייבא לארץ את הרכבים שהם מאותו תוצר כי מישהו צריך לתקן אותם בסוף.

<אהוד שניידר: אבל לא אותו דגם.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: נהיית לי עכשיו דקדקני עניות?

<אהוד שניידר: לפחות, אדוני, שלאותו אדם שקורא אנגלית פחות טוב אז לא יתרגמו לו את כל ספר הרכב, אבל את אותן הוראות שהן קשורות לבטיחות, נוריות אזהרה למיניהן, כן צריך לתרגם לעברית ולערבית.

איתן כבל: כן, זאב.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, אני מדבר הפעם גם בשם הרשות לסחר הוגן לפי בקשתם.

<זאב פרידמן: אנחנו רק רוצים לומר שיש גם מוצרים הרבה הרבה יותר זולים מאשר רכב שחלה לגביהם חובה למסור הוראות שימוש, ואין לזה שום קשר לכמה אקזמפלרים נמכרים או לא נמכרים.

<זאב פרידמן: אנחנו חושבים שבהחלט צריך לתרגם.

<זאב פרידמן: זה נכון באמת שכשמתרגמים הוראות שימוש של סיר בישול לא צריך לתרגם את המתכונים, אבל לפחות את ההוראות בטיחות בוודאי שכן.

איתן כבל: אתה צודק.

איתן כבל: אני רוצה לסכם.

איתן כבל: דוד, אני מקווה שתסכים איתי בעניין הזה.

איתן כבל: קודם כל, אני רוצה שתהיה חובת תרגום בשפות נוספות לאינטרנט, בכל הכבוד, עברית, אנגלית.

איתן כבל: אני חושב שערבית זו גם שפה.

איתן כבל: אנחנו בחוק נתוני אשראי מחייבים היום כמה וכמה שפות, בוודאי באינטרנט.

איתן כבל: נראה לי שיש פה עניין של נגישות.

איתן כבל: זה שזה לא נעשה עד היום לא אומר דבר וחצי דבר שזה לא צריך שיקרה.

דוד ביטן: צריכים לקבוע בחוק איזה שפה, ערבית, עברית - - -

איתן כבל: כיוון שספר רכב יש בו 90% יודעי ח"ן, ואלה אנשי המקצוע במוסך שממילא אתה צריך להעביר לו את כל המידע המקצועי, אני רוצה שלפחות בשפות: עברית, אנגלית, ערבית ורוסית, אנחנו נגדיר בענייני בטיחות, בענייני הפעלה בסיסית של ההוראות.

איתן כבל: אני מבקש שלדיון הבא תביאו לי הגדרה של מה הם הנושאים שהם must מתוך הספר העבה.

איתן כבל: אני לא רוצה את כל הספר, בסדר?

איתן כבל: יהיה את הספר בעברית ובאנגלית, אבל שאר הדברים שאני מגדיר אותם.

איתן כבל: אגב, מבחינתי, זה מיבואן זעיר ועד זה.

איתן כבל: כל דבר אני רוצה שכשאתה נכנס לתוך הרכב שיהיה לך את זה באתר האינטרנט או בתוך הזה, כך שתקבל את המידע הבסיסי.

איתן כבל: זה חובה, אתה צודק.

איתן כבל: שניידר, בעניין הזה אני מסכים אתך - בטיחות.

איתן כבל: זו כבר פעם שנייה היום, זה מתחיל להדאיג אותי.

איתן כבל: יש נתוני סוד שחייב שהם יהיו build in עם קניית הרכב, בוודאי בטיחות והפעלה.

איתן כבל: זאת אומרת, הדברים הכי בסיסיים: חגורות, נורות.

<דידי רוזנפלד: להזיז את הכיסא.

איתן כבל: ברכב שהכריחו אותי לקחת אותו ויתרתי.

איתן כבל: רק להזיז את הרכב אתה צריך ללכת לסמינר שבוע.

<קריאה: רק אצלם צריך הדרכה, עושים שינויים בארץ.

איתן כבל: אנחנו נצביע על הסעיף הזה, בשבוע הבא תיתנו נוסח יותר מובהר.

<חוה ראובני: אולי אפשר להסכים על העקרונות.

<חוה ראובני: אם אני מבינה נכון האמירה היא שהספר המפורט יהיה בעברית ואנגלית, ופטורים ממנו היבואן הזעיר - - -

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: אני לא פוטר אף אחד.

<אבנר פלור: לא, מה שהנוסח עכשיו שכתוב, המפורט.

<חוה ראובני: הספר המפורט.

<חוה ראובני: חוץ מזה, תהיה וריאציה - - -

איתן כבל: חובה לכולם.

<חוה ראובני: לא, לא.

<חוה ראובני: אני מדברת על הספר המפורט כרגע.

<אבנר פלור: הספר המפורט כמו שהנוסח פה.

איתן כבל: נכון.

<אבנר פלור: לגבי מה שביקשת - הפעלה ובטיחות, בעברית, אנגלית, - -

איתן כבל: לכולם.

<אבנר פלור: - - לכולם, רוסית וערבית, באתר האינטרנט.

איתן כבל: כן.

<אבנר פלור: אז אפשר להכניס כבר את זה ולאשר את זה, חבל.

<אבנר פלור: ממילא נעשה את זה בתקנות.

<לאה ורון: - - -

איתן כבל: לאה צודקת בעניין הזה.

איתן כבל: הספר הקטן שבו הוראות ההפעלה הבסיסיות, אין שום סיבה שלא יהיה אותו גם כן מודפס ברכב עצמו.

<לאה ורון: ברכב עצמו.

<לאה ורון: כשאתה קונה קומקום יש לך הוראות הפעלה בעברית.

<אבנר פלור: בסדר, אבל זה הפעלה.

איתן כבל: אם זה באינטרנט אתה תדפיס לו ותיתן לו.

<חוה ראובני: אז מבקשים להוסיף פה עוד סעיף קטן על מידע מצומצם יותר שיהיה בשפות נוספות והוא יחול כבר על סוגי היבואנים בלי הגבלה.

<לאה ורון: נכון.

<אבנר פלור: אבל זה בחקיקת משנה.

<חוה ראובני: זה כתוספת.

<איתי עצמון: מי יגדיר את המידע הזה?

<איתי עצמון: הם רוצים בחקיקת משנה, בתקנות.

<אבנר פלור: כן, בחקיקת משנה.

איתן כבל: כן, אני מעדיף.

<איתי עצמון: באישור ועדה, אני מציע.

איתן כבל: באישור ועדה כמובן.

איתן כבל: אוקי, הסעיף מועלה להצבעה.

איתן כבל: מי בעד עם התיקונים והתוספות ירים את ידו?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

<לאה ורון: אז סעיף 70 אושר לבסוף.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: אני מחדש את הישיבה.

איתן כבל: 71, חוה, בבקשה.

<חוה ראובני: "הסכם בכתב לרכישת רכב – 71.

<חוה ראובני: משווק רכב יתקשר בהסכם לרכישת רכב, בכתב, עם הקונה שיכלול את כל הפרטים האלה: הגורם שממנו קנה היבואן את הרכב ומקום מושבו, מקום ייצור הרכב אם הוא יבואן רכב מסחרי, מחיר הרכב, תנאי רכישת הרכב ומועד הספקתו ואם ניתנת אחריות לרכב מטעם יצרן הרכב או סוכן מורשה – היקף האחריות; העתק ההסכם יימסר לקונה עם חתימתו".

איתן כבל: רק כדי להבין, סעיף 71 – כך אני רוצה לקוות – שהלקוח מקבל את מקסימום המידע שהוא צריך לקבל?

<לאה ורון: היקף האחריות כולל גם את השנה וגם מה כוללת האחריות, זאת אומרת, מה מספר השנים של האחריות?

<חוה ראובני: את התקופה ומה כלול בה.

איתן כבל: יש עוד משהו נתון שאפשר להוסיף?

איתן כבל: אינני איש מקצוע.

<אהוד שניידר: כן, העתק האחריות.

<קריאה: העתק האחריות יחד עם המסירה של הרכב, לא בכריתת החוזה.

<קריאה: אפשר לצרף את זה לחוזה, מה הבעיה?

<קריאה: אין בעיה.

<אהוד שניידר: אני מניח שעורך הדין עצמון יסכים איתי שבחוזה אחיד צריך לצרף כל מסמך שהוא רלוונטי לחוזה האחיד.

<אהוד שניידר: במקרה הזה, אם אתה רק אומר את היקף האחריות, ואתה לא אומר את תנאי האחריות, זה כאילו שכרתת רק חלק מהחוזה.

<אהוד שניידר: לכן אני חושב שחובה לצרף גם את - - -

<איתי עצמון: תנאי האחריות, תקופת האחריות והיקף האחריות?

<אהוד שניידר: את תנאי האחריות.

<אהוד שניידר: בחוזה עצמו.

<קריאה: יש היקף אחריות ותנאי אחריות.

<איתי עצמון: לא, אני שואל מה - - - לעניין האחריות.

<אהוד שניידר: האחריות היא - - - תקרא לזה הסכם אחריות, תקרא לזה איך שאתה רוצה, אבל - - -

<חוה ראובני: אחריות זה לא הסכם.

<אהוד שניידר: אחריות זה הסכם.

<אהוד שניידר: לגמרי.

<חוה ראובני: בין מי למי?

<חוה ראובני: זה לא בין הקונה - - -

<אהוד שניידר: לא בין הלקוח לבין היצרן, אלא בין הלקוח לבין היבואן.

<אהוד שניידר: האחריות היא הסכם.

<אהוד שניידר: כך בית משפט פסק, וזה ברור שהיא הסכם, ולכן צריך לצרף אותה בחוזה ההזמנה.

<אהוד שניידר: אם זה ברור, אז בסדר.

<איתי עצמון: ההסכם כולל את היקף האחריות.

<איתי עצמון: נוסיף גם ותנאיה.

<חוה ראובני: בסעיף 60, כשאנחנו מדברים על מתווך לעניין היבוא האישי, אחד הדברים שצריך למסור זה תקופת אחריות לרכב והיקפה, ככל שניתנה אחריות לרכב על-ידי היצרן.

<חוה ראובני: זה הנוסח שאושר לגבי סעיף 60.

<לאה ורון: כמו ששם.

איתן כבל: כל העניין הוא שהדברים יהיו ברורים, ואם עורך הדין שניידר לא הבין את זה, אז קל וחומר שצריך לתקן.

<אהוד שניידר: אגב, גם בית הדין לחוזים - - - פסק - - -

איתן כבל: בסדר, אנחנו אתך לגמרי.

איתן כבל: סליחה?

איתן כבל: ואם הוא קנה את זה ממישהו - - -

<רון מלכה: אבל הוא יבואן מסחרי.

איתן כבל: סליחה, מה הקשר?

איתן כבל: זה שאתה יבואן מסחרי, אני לא צריך לדעת מאיפה קנית?

<לאה ורון: על כל קופסת שימורים כתוב.

איתן כבל: מה הבעיה?

<רון מלכה: כי זה חושף את המקורות שלי.

איתן כבל: אתה קונה מהמוסד הפלסטיני?

<רון מלכה: אני אסביר.

<רון מלכה: חלק מהבעיה היא שיצרנים – ברגע שאני חושף את המקורות שלי, חוסמים לי אותם.

<רון מלכה: חוסמים לי אותם.

<רון מלכה: חד וחלק, על השולחן.

<רון מלכה: איך אמרו?

<רון מלכה: דבר דבור על אופניו, דבר דבור על אופניו.

<רון מלכה: אם אני אתחיל לכתוב בכל חוזה את ההוא קניתי מזה, את ההוא קניתי מזה ואת ההוא קניתי מזה, אני חושף ממי קניתי - - -

איתן כבל: יש לי דילמה כזו עכשיו עם ייבוא שמן הזית.

איתן כבל: אותו דבר.

איתן כבל: כל אחד יש לו את הסיפור שלו.

<זאב פרידמן: כולם יודעים שזה מספרד.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני לא מדבר על הבקבוק, אני מדבר אתך על הבאלות שמוהלים אותן אחר-כך בתוך – אז במקום שיהיה כתוב שמן זית 20% מכך וכך, הם נותנים את זה כאילו זה שמן זית ישראלי, ייצור מקומי כולו.

איתן כבל: יש עם זה בעיות.

<רון מלכה: אבל פה העניין הוא שהאוטו הוא אוטו יחיד, אני לא משנה אותו.

איתן כבל: זאב, מה אתה אומר?

<זאב פרידמן: זאב פרידמן, המועצה הישראלית לצרכנות.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, גם בשמה של הרשות לסחר הוגן, צריך לפרט שחובה לציין את התיאור מלא של הרכב.

<זאב פרידמן: תיאור מלא של הרכב – כל הפרטים שנוגעים ספציפית, לרבות האבזור המיוחד שלו, שזה יופיע בהסכם משום שזה חלק מהתנאים העיקריים, והרשות עומדת על כך שזה יופיע בתוך ההסכם.

<אהוד שניידר: קוראים לזה מפרט טכני, וצריך לצרף אותו.

איתן כבל: מפרט טכני.

איתן כבל: מאה אחוז, מקבל.

<יונתן צויקל: שלום, יונתן צויקל מרשות ההגבלים העסקיים, מהמחלקה המשפטית.

<יונתן צויקל: לגבי הגורם שרכש ממנו את הרכב, יש בכל זאת חשיבות ככל הניתן לא לחשוף את המידע הזה באופן - - -

איתן כבל: או שאתה חושף או שאתה לא חושף.

איתן כבל: על מה אתה מתלבט?

איתן כבל: אתה לא יכול לכתוב את זה בנייר לקמוס.

<יונתן צויקל: אני אסביר למה.

<יונתן צויקל: כפי שאנחנו יודעים, היצרנים בחו"ל - - -

איתן כבל: יש לך משהו להוסיף מעבר?

איתן כבל: אתה תומך בעמדה?

<יונתן צויקל: אני תומך בעמדה כיוון שאני חושש שהחשיפה של המידע הזה תקל על יצרנים בחו"ל לחסום את מקורות היבוא המקביל.

איתן כבל: בואו ננסה למצוא מה גובר על מה.

איתן כבל: במערכת האיזונים.

איתן כבל: מה יקרה ללקוח אם הוא לא ידע בדיוק מאיפה הוא קנה – האם זה ישנה לטיפול?

איתן כבל: האם זה ישנה למחיר?

איתן כבל: האם זה ישנה לכל אחד מהתהליכים?

<איתי עצמון: יש כתובת לצרכן.

איתן כבל: הכתובת של הצרכן, כל עוד היא לא נפגעת, אני חושב שאל מול הדברים שאתה אמרת ויונתן מההגבלים העסקיים, והוסיף גם רון מלכה בעניין הזה, אני חושב שזה גובר יותר בעניין הזה.

<לאה ורון: לא נראה לי שאם לקוח ישאל את הלקוח את המוכר מאיפה את משווק, הוא יגיד לו אני לא - - -

איתן כבל: יש הבדל גדול בין לשאול אותו לבין שזה יהיה כתוב בצורה מסודרת.

איתן כבל: אני מקבל את ההערה שלכם.

איתן כבל: אין חובה - - -

דוד ביטן: רק בעיה אחת יש, אם הוא פושט את הרגל, אז אנחנו יכולים ללכת אחורה, ואם הוא לא כותב, אז אין לי - - -

<רון מלכה: משרד התחבורה מחזיק - - -

דוד ביטן: למשרד התחבורה יש.

איתן כבל: הנתון הזה הוא לא נתון במובן הזה של - - -

<אבנר פלור: הוא נמצא בחוזה.

איתן כבל: רק כשהוא מביא את הרכב הוא חייב למסור את כל הפרטים.

דוד ביטן: אם יש לכם את זה, אז אין בעיה.

<חוה ראובני: אז מחקנו את הגורם שממנו קנה.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: ונוסף מפרט טכני.

<איתי עצמון: רק בנוסף מפרט טכני והרחבה לעניין האחריות כפי שהגדירה עורכת הדין ראובני.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: 71 עם הגריעה ועם התוספות.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 71 – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: עבר.

איתן כבל: אתם צריכים להיות זריזים.

<אהוד שניידר: אני בעד הלקוח.

<אהוד שניידר: במקרה הזה, לפחות הארץ שממנה זה יובא.

איתן כבל: אתה תגיע לזה לבד.

איתן כבל: תתאמץ.

דוד ביטן: יש את זה במשרד.

איתן כבל: אפשר לחשוב שהוא לא יודע מאיפה מייבאים את הרכב.

<אהוד שניידר: בשם הבטיחות.

<אהוד שניידר: אנחנו לא צריכים את זה.

<רון מלכה: בשם הבטיחות, החפרפרות שלהם במכס - - -

<אבנר פלור: זה קיים ברישיון הרכב.

<דידי רוזנפלד: חבר הכנסת כבל, הבריחה הזאת מהסתרה היא לא רלוונטית, כי אם אני כותב פה - - -

איתן כבל: דידי, אתה יכול לספר את זה - - -

דוד ביטן: שמעת מה אמר הרשות להגבלים עסקיים.

איתן כבל: חברים יקרים, 72.

איתן כבל: אין מידע שאי-אפשר לדעת אותו.

איתן כבל: כל העניין הוא – גם לפעמים בנדמה לי שאנחנו משחקים עם עצמנו, זה גם חשוב.

איתן כבל: בבקשה.

<חוה ראובני: "רישום הרכב – 72.

<חוה ראובני: משווק רכב ירשום את הרכב על שם הקונה בטרם מסירתו לקונה".

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 72 – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: 73.

<חוה ראובני: "חובת מתן תעודת אחריות – 73.

<חוה ראובני: (א) משווק רכב לא ימכור רכב בלי למסור לידי הקונה תעודת אחריות לרכב ולחלקיו בשפה העברית, ככל שניתנה אחריות לרכב על ידי יצרן הרכב או סוכן מורשה".

<איתי עצמון: הכוונה היא שהוא לא ימכור את הרכב, כלומר, בעת החתימה על חוזה המכר?

<איתי עצמון: מתי בדיוק תהיה החובה למסור לידי הקונה את תעודת האחריות?

<חוה ראובני: הכוונה פה היא במסירה.

<חוה ראובני: הוא נותן לו את הרכב, שייתן עם זה תעודת אחריות.

איתן כבל: תקראי גם את (ב).

<חוה ראובני: "(ב) משווק רכב המציע תקופת אחריות נוספת מעבר לתקופת האחריות שנתן יצרן הרכב או סוכן מורשה, יפרט את תנאיה, ואם היא כרוכה בתשלום – יציג את מחירה בנפרד ממחיר רכישת הרכב ולא יתנה את רכישת הרכב ברכישת אחריות נוספת כאמור".

<זאב פרידמן: זאב פרידמן, המועצה הישראלית לצרכנות.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, גם בשמה של הרשות לסחר הוגן, כשאנחנו מדברים על תעודת אחריות, אני חושב שיש מקומות שהחוק כאן עלול לסתור את הוראות חוק הגנת הצרכן.

<זאב פרידמן: מכיוון שיש סוגים שונים של רכבים ויש סוגים שונים של אחריות שעשויים להינתן, אני חושב שצריך לפרט כאן יותר.

<זאב פרידמן: צריך לפרט כאן שזה מבלי לגרוע מחובות מתן תעודת אחריות שבחוק הגנת הצרכן, למשל לרכבים שהם חשמליים, לצורך הדוגמה.

<זאב פרידמן: אבל יש גם מערכות נוספות שקיימות בתוך רכבים שלפעמים צריך לתת להם - - -

איתן כבל: יש פה משהו מעבר לשמירת הדינים שמסדיר את השוק.

<זאב פרידמן: אני חושב שני פרטים – א', יש דברים שחוק הגנת הצרכן לא חל לגביהם, כמו למשל הרכבים הרגילים שהם אינם רכבים חשמליים.

<זאב פרידמן: אזי צריכים לקבוע, לפחות כמו בחוק הגנת הצרכן, למשל התקופה שבה יסופקו חלקי החילוף, התקופה המינימלית שבהם הם יסופקו, או יסופקו בלא תשלום.

<אבנר פלור: אבל זה לא כאן, זאב.

<זאב פרידמן: צריך להכפיף את הדין כאן.

<זאב פרידמן: ברגע שאתה קובע את ההוראה הזאת כהוראה כללית, מבחינה פרשנית היא נראית שזאת ההוראה, שהיא גוברת על ההוראות האחרות.

<זאב פרידמן: לכן אני חושב שכדאי להבהיר את זה בכפוף לכל הוראה אחרת לגבי תקופות, או כל מה שלא יהיה.

<זאב פרידמן: רק להתייחס לעוד דבר אחד, ישנן מערכות ברכבים שמתקינים אותן, כמו למשל מערכות שמע ומערכות שנפרדות מתוך - - -

<חוה ראובני: זה מוצרי תעבורה.

<חוה ראובני: זה כבר מוצרי תעבורה.

<זאב פרידמן: שצריך לתת להן תעודת אחריות בנפרד.

<חוה ראובני: יש על זה פרק נפרד.

<אבנר פלור: כן, זה בנפרד.

<אבנר פלור: יש את זה בפרק הבא.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, היקף האחריות והתנאים שלה, מי שקבע אותם זה היצרן.

<אבנר פלור: וכאן השאלה אם ההכנסה של מה שזאב מבקש לא תהווה סתירה.

<אבנר פלור: מי שגובר כאן זה היצרן ולא - - -

<זאב פרידמן: סביר להניח שלא, ומה שצריך לעשות זה לא יפחת מ-.

<זאב פרידמן: משום שהוראות חוק הגנת הצרכן הן באמת מינימליות.

<זאב פרידמן: זה אומר תקופת אחריות של שנה, פלוס שנה אספקה של חלקי חילוף.

<זאב פרידמן: צריכים כמובן לקבוע כמה חלקי חילוף צריכים להיות זמינים.

<זאב פרידמן: נכון שאפשר להסדיר אותם, אבל לפחות תעודת האחריות – ברכבים חשמליים אתה מבטל את הוראות חוק הגנת הצרכן, ואז מה שיקרה, שהיצרן יכול לגבור על הוראות חוק הגנת הצרכן, ואין מקום לזה.

<זאב פרידמן: הוא יכול לקבוע הוראות מחמירות יותר, אבל לא פחותות יותר.

<חוה ראובני: לעניין חלקי חילוף - - -

<זאב פרידמן: לא, גם לרכב עצמו, לרכב חשמלי.

<אבנר פלור: הוא מדבר על הרכב עצמו.

<זאב פרידמן: למשל רכב חשמלי, חלות לגביו ההוראות של חוק הגנת הצרכן.

<זאב פרידמן: אז זה בסדר גמור שאנחנו קובעים.

<זאב פרידמן: קבע יצרן הרכב תקופת אחריות ארוכה יותר, זה בסדר גמור, אין לי בעיה עם זה.

<זאב פרידמן: אבל רק שלא יקבע הוראה קצרה יותר.

<אבנר פלור: יש פה גם מצב שהוא לא יקבע בכלל.

<זאב פרידמן: אם הוא לא יקבע בכלל, אז חלים הכללים.

<זאב פרידמן: אז אין לי בעיה.

<זאב פרידמן: עורך הדין עצמון אומר שאם הוא לא קובע שום הוראה אחרת, חלות ההוראות שקבועות בחוק הגנת הצרכן.

<איתי עצמון: לא, יכול להיות שיהיה רכב ללא אחריות.

<זאב פרידמן: אז צריכות לחול הוראות חוק הגנת הצרכן.

<אבנר פלור: שמה הן?

<אבנר פלור: במקרה שהיצרן - - -

<אבנר פלור: שיש אחריות לתקן כל קלקול במשך שנה.

<אבנר פלור: זו ההוראה הכללית שם.

<אבנר פלור: שיש חובה לספק אספקת חלקי חילוף לצורך התיקון במשך שנה.

<אבנר פלור: על חשבון מי?

דוד ביטן: אני לא מכיר את ההוראות.

דוד ביטן: אתה מכיר את ההוראות האלה?

דוד ביטן: יש משהו להכניס?

<איתי עצמון: אני לא בטוח שיש לקבוע כאן הוראה מיוחדת מעבר למה שכתוב כאן.

<איתי עצמון: מכיוון שלפי מה שאני מבין ממשרד התחבורה, יכול שיגיעו לארץ – בניגוד למצב המשפטי היום, אגב – כלי רכב שאין לגביהם תעודת אחריות.

<זאב פרידמן: אז אני מבקש מהוועדה שבדיוק את הרכבים האלה לא יכניסו, אלא אם כן היבואן מקבל על עצמו לספק תעודת אחריות.

דוד ביטן: לפי הנוסח הזה, יכול שלרכב לא תהיה אחריות.

<איתי עצמון: כן.

<קריאה: אבל יש את חוק המכר.

איתן כבל: איזה רכבים אתה מביא בלי אחריות?

<אבנר פלור: אני אסביר.

דוד ביטן: אתם לקחתם את החריג ועשיתם אותו כלל, זה כל העניין.

דוד ביטן: זאת הבעיה.

<אבנר פלור: אני אסביר.

<אבנר פלור: אני אסביר.

<אבנר פלור: היום האחריות שניתנת לפי הצו כיום זה עד שנתיים.

<אבנר פלור: זאת אומרת, האחריות שניתנת לרכב היא שנתיים.

<אבנר פלור: יכול שהיא תינתן על-ידי יבואן ו/או היצרן מבחינת ההיקף.

<אבנר פלור: מה שאנחנו מחייבים בחקיקה את היבואן הישיר, זה לממש אחריות.

<אבנר פלור: אנחנו אומרים אתה יכול לממש אחריות במידה והיצרן נתן אחריות לאותו סוג רכב מסוים.

<אבנר פלור: זאת אומרת, יכול להיות מצב, מכל מיני סיבות – הדילר בחו"ל, הסוכן המורשה בחו"ל – שהוא רכש רכבים בלי אחריות, גם זה יכול להיות.

דוד ביטן: אבל אתה אומר שיש צו שמחייב אותו.

<אבנר פלור: היום.

<אבנר פלור: אבל בחקיקה - - -

<איתי עצמון: החוק הזה בא להחליף את הצו.

<אבנר פלור: בחקיקה החדשה אין את זה.

<אבנר פלור: אבל מה שזאב מעלה פה, שהיצרן קבע שאין אחריות, והוא כן רוצה שתהיה אחריות.

<אבנר פלור: על מי זה יושת?

דוד ביטן: אני מבין מה שאתם אומרים.

דוד ביטן: יש רכבים מסוימים שאפשר לתת בלי אחריות, אבל אתם לקחתם את החריג ועשיתם אותו הכלל, וזה מובן.

<זאב פרידמן: לא, לא עשינו אותו כלל.

דוד ביטן: בחוק הכנסתם ככל שניתנה אחריות לרכב על-ידי יצרן הרכב או סוכן מורשה.

<זאב פרידמן: אז זה כבר עוד יותר מדאיג משום שאז הבקשה שלי היא לגבי רכב ביבוא רגיל.

דוד ביטן: אם אני קונה 3,000 רכבים - - -, ובדרך כלל, אם הרכב הוא – יש אחריות עליו.

דוד ביטן: פה הוא יכול לא לתת גם ל-3,000 רכבים.

<אבנר פלור: לא, הוא חייב לתת.

דוד ביטן: אבל זה הנוסח.

<אבנר פלור: שנייה, לפני הנוסח.

דוד ביטן: הנוסח בחוק הוא שהוא יכול לא לתת.

<אבנר פלור: בוא רק נבין את המהות.

<אבנר פלור: המהות – אם היצרן כן נתן אחריות, אז הוא מחויב לבצע.

דוד ביטן: אם הוא נתן, אין ויכוח.

דוד ביטן: אם הוא לא?

<זאב פרידמן: אבנר, אם פתחת פה תחרות - - -

<אבנר פלור: דקה, זאב.

<אבנר פלור: עוד משהו חשוב.

דוד ביטן: הבנתי שאם הוא נתן הוא מחויב, אם הוא לא נתן.

<אבנר פלור: אנחנו עושים פה גם שקיפות.

<אבנר פלור: כלומר, כשהלקוח בתהליך רכישת הרכב, אומרים לו.

<אבנר פלור: אומרים לו אם יש אחריות או אין אחריות, ומה היקף האחריות.

<אבנר פלור: לשיקול דעתו – הוא יחליט אני רוצה לרכוש את הרכב ללא אחריות.

דוד ביטן: אתה לא ירדת לסוף דעתי.

<אבנר פלור: ויש גם סעיף שאומר שהוא יכול לתת אחריות גם מעבר למותר.

דוד ביטן: אני חושב שצריך לקבוע שיש חובה לתת אחריות אלא במקרים חריגים.

דוד ביטן: הפוך.

דוד ביטן: כי הנוסח הזה מלמד שאפשר לא לתת.

דוד ביטן: זה הנוסח בחוק.

דוד ביטן: תסתכל, ככל שניתנה אחריות לרכב על-ידי יצרן הרכב.

דוד ביטן: זאת אומרת, אם הוא נתן אז הוא חייב להציג, ואם הוא לא נתן אז הוא לא חייב להציג.

<זאב פרידמן: - - - יש לך שנתיים אחריות לפחות.

דוד ביטן: אתה לא חייב לתת אחריות מסוימת?

דוד ביטן: רק לחריגים לא.

איתן כבל: דוד, שנייה.

דוד ביטן: אבל זה לא מנוסח ככה.

<דידי רוזנפלד: אני חברה גדולה, יכול לקנות באירופה בלי אחריות.

איתן כבל: זאב, תן לי.

<קריאה: - - -

<דידי רוזנפלד: מאה אחוז, עכשיו אתה בא לקנות - - - יבואן מקביל בא לקנות אצלי.

<דידי רוזנפלד: אז מה הוא קונה?

<דידי רוזנפלד: בלי אחריות.

<קריאה: יצרן אירופי, אין מצב שאתה קונה אותו בלי אחריות.

<קריאה: אין דבר כזה.

איתן כבל: דידי, אתה קונה בלי אחריות?

<דידי רוזנפלד: אני לא.

איתן כבל: ידע אישי.

<דידי רוזנפלד: בואו נגדיר.

<דידי רוזנפלד: קודם כל, אני קונה עם אחריות כי אני קונה פה אצל יבואני הרכב.

<דידי רוזנפלד: אני לא קונה רכב בלי אחריות כי אני קונה אצל היבואן פה בארץ.

איתן כבל: דידי, אתה לא הוספת לי כלום.

איתן כבל: לא חשוב לי מה שאתה אומר עכשיו, סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להבין, לגעת בנקודה.

<רון מלכה: - - -

איתן כבל: אני אתן לך, תן לי קודם כל להבין מפיו של זאב, שהעלה את העניין.

איתן כבל: שים את האצבע, אל תתחיל את ההרצאה.

איתן כבל: שים את האצבע.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, אם תתפתח פה תחרות, לא מן הנמנע שמישהו ייגש לדילר ויגיד לו תוזיל לי את המחיר ואני מוותר לך על האחריות.

<זאב פרידמן: אז יגיעו לכאן רכבים כאן בלי אחריות, הצרכנים חשופים, זה הכול.

<זאב פרידמן: ברגע שיש פרצה שמתירה להביא רכבים ללא אחריות, יכול לקרות מצב שאין אחריות.

<לאה ורון: זאת אומרת שלדעתך צריך למחוק את הסיפה של 73(א)?

<אהוד שניידר: זה לא הסעיף הרלוונטי.

<אהוד שניידר: זה רק התעודה.

<איתי עצמון: אני רוצה רק להתייחס כי חובת האחריות, הנושא הזה עלה גם בכנסת הקודמת וגם בדיונים בכנסת הזו.

<איתי עצמון: סעיף 73 אולי מחדד את העניין, אבל ההכרעה העקרונית, להבנתי, בעניין הבאת כלי רכב לארץ שאין לצדם תעודת אחריות כבר התקבלה בסעיפים קודמים, בסעיף 29, בסעיף 35 ו-36.

איתן כבל: שמה?

איתן כבל: תזכיר לנו.

<איתי עצמון: שיכול שיהיו כלי רכב שיגיעו לארץ ללא תעודת אחריות.

<איתי עצמון: אם אינני טועה, הדבר הזה גם נאמר בדיון.

דוד ביטן: אבל אין שום חובה בחוק לשווק.

דוד ביטן: אין שום חובה לתת אחריות, בזה הוא צודק.

דוד ביטן: עזוב, אם הם נתנו הם חייבים להציג, ואם אין אחריות הם לא חייבים להציג.

דוד ביטן: זה מה שאומר הסעיף.

דוד ביטן: אני אומר שצריכה להיות חובת אחריות למעט במקרים חריגים, שהשר - - - בתקנות, אני לא יודע מה.

דוד ביטן: מינימום.

<איתי עצמון: אבל אז זה דורש דיון מחדש בחלק - - -

איתן כבל: חברים, בואו נסיים.

איתן כבל: סליחה.

<רונן לוי: לפי מה שאנחנו יודעים, באיחוד האירופי הצו מחייב שנתיים אחריות מינימום, לא משנה אם קנית אותו בלי אחריות, זה שמשווק נותן מינימום שנתיים אחריות.

<רונן לוי: מה שאנחנו מציעים, כמו בארצות-הברית, כשאתה משווק אוטו מסוים, כתב האחריות גם יהיה מפורסם באתר האינטרנט.

<רונן לוי: זה גם חלק מהתחרות.

דוד ביטן: כתב האחריות הספציפי?

דוד ביטן: הוא צריך להביא לך את הספציפי.

<רונן לוי: אין שום בעיה.

<רונן לוי: כתבי האחריות מפורסמים בארצות-הברית באינטרנט, גם בארץ בחלק מהמקרים.

<רונן לוי: אנחנו מציעים מינימום שנתיים, כמו שקורה לפחות באירופה, מינימום שנתיים שמשווק רכב יהיה חייב לתת.

<רונן לוי: שתיים, שכתב האחריות יהיה מפורסם באתר האינטרנט.

<לאה ורון: למה שהוא יהיה מפורסם?

<לאה ורון: אם ממילא לכל כלי הרכב - - -

<רונן לוי: אם את רוצה לקנות עכשיו אוטו, את רוצה לדעת מה היקף האחריות שלו.

<רונן לוי: היום אנשים עושים סקר - - -

דוד ביטן: הוא נותן לך את זה בהסכם.

<רונן לוי: - - לראות אם האחריות שהוא נותן לשלוש שנים, יש לה באמת היקף.

<רונן לוי: גם תראי שפה זה לא באחריות, זה לא באחריות, זה לא באחריות.

<רונן לוי: - - - באחריות 50% מהדברים לא מכוסים.

<רונן לוי: בן אדם רוצה לדעת מה הוא קונה.

<רונן לוי: היום אנשים עושים את הקניות והם אוספים את המידע לפני כן, הם לא באים ישר לסוכנות.

<רונן לוי: הוא יכול לפנות - - -

דוד ביטן: מה שאנחנו מתכוונים שיש סיטואציות - - -

<רונן לוי: - - לפני להנגיש שקיפות - - -

דוד ביטן: - - - שמחייב אחריות, וסעיף (ב) ו-(ג) יהיה (א) ו-(ב).

<רונן לוי: - - - בארצות-הברית זה מקובל.

<רונן לוי: הכול כתוב באתר האינטרנט.

<יעקב אנוך: יקי אנוך, נשיא איגוד יבואני הרכב.

<יעקב אנוך: לעניין האחריות – אין אחריות אוטומטית מוכללת על כל מה שקורה בעולם.

<יעקב אנוך: יש אחריות אזורית.

<יעקב אנוך: יש מכוניות שנמכרות על-ידי היצרן שהאחריות היא פורפה.

<יעקב אנוך: מהו פורפה?

<יעקב אנוך: מי שקונה את המכוניות, לדוגמה, סוכן בגרוזיה.

<יעקב אנוך: הוא מקבל הנחה – תלוי בסוג של הרכב – של 2% בערך.

<יעקב אנוך: אין לו אחריות יצרן, הוא לוקח על עצמו את האחריות.

<יעקב אנוך: הדברים האלה נעשים בעיקר במקומות שהצרכנים לא יכולים לסמוך על דיווחי האחריות בצורה ראויה.

<יעקב אנוך: יש אחריות שהיא אחריות טריטוריאלית.

<יעקב אנוך: כלומר, יכול אוטו לקבל אחריות במקום מסוים, במדינה מסוימת, והאחריות לא חלה מחוץ למדינה.

איתן כבל: מה שאני אומר, מר אנוך, בסוף, בלי משים, אנחנו כבר קיימנו על זה דיון, וכבר בסעיף 29(ג):

איתן כבל: אם לרכב אין אחריות בתוקף שבידי היבואן האמצעים הדרושים לתיקון הרכב.

איתן כבל: זאת אומרת, בכל מקרה, גם אם זה לא מופיע, מה שחשוב לי בסוף, שמישהו יוכל לתקן את הרכב על-פי כל אמות המידה הנדרשות.

דוד ביטן: אבל זה בכסף.

דוד ביטן: האמת, איתן, צריכים לעשות איזה סעיף שאומר שחייבת להיות תקופת אחריות מסוימת, אלא במקרים חריגים.

דוד ביטן: אני מוכן לקבל את החריגים.

איתן כבל: אני אגיד לך מה העניין - - -

<רונן לוי: אם היבואן קנה בלי אחריות, שהוא ייתן אחריות לצרכן.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: אז הוא נותן לו מחיר זול יותר ב-5,000 שקל, ולא נותן לו אחריות, מה עשינו?

דוד ביטן: לא עשינו כלום.

<אבנר פלור: יש פה בעיה.

<רונן לוי: אמרתי שהוא חייב לתת.

איתן כבל: זה מה שרונן אומר.

<רונן לוי: זה מה שאני אומר, זו בעיה שלו אם הוא קנה בלי אחריות.

<אבנר פלור: יש פה בעיה, אני רוצה להבהיר אותה שוב.

<אבנר פלור: חבר הכנסת ביטן, מה שאנחנו מחייבים את היבואנים הישירים, בביצוע מימוש אחריות.

<אבנר פלור: יגיעו לפה רכבים שהדילר נתן אחריות מטעמו והיצרן לא נתן אחריות.

<אבנר פלור: איך היבואן הישיר יוכל לממש את האחריות?

<אהוד שניידר: הוא לא יוכל.

<אבנר פלור: הוא לא יוכל לממש את האחריות.

<אבנר פלור: אז יש אחריות של הדילר, אבל לא של היצרן.

דוד ביטן: לא, היבואן צריך לתת בכל מקרה את האחריות שלו.

<אבנר פלור: היבואן המקביל?

דוד ביטן: כן.

<דידי רוזנפלד: אם לא ייתן היצרן, שייתן היבואן.

דוד ביטן: אני לא מבין את זה, אתם רוצים להוזיל את המחיר בתמורה בלי אחריות?

דוד ביטן: אז בואו נבנה בתים בלי ממ"ד, אז המחיר ירד ישר.

דוד ביטן: זה לא רק המחיר, גם צריך לתת גם איזשהו מוצר בסיסי מסוים.

דוד ביטן: אז בואו נוריד את כיבוי האש בבתים, נוריד את הממ"ד, נוריד, נוריד, נוריד, ונוריד מעלית, ואין ביטוח, ואז נמכור דירות בחצי מחיר.

דוד ביטן: העיקר שיהיה מחיר יותר נמוך.

איתן כבל: דוד, תן לי להבין.

איתן כבל: לפעמים כשאני בא, אני מוכן לוותר על האחריות ואני מקבל את הרכב במחיר זול יותר.

איתן כבל: אבל אני לוקח בחשבון שהאחריות לתיקונים היא עלי בכל מקרה.

איתן כבל: אני לא מסכים פה.

<דידי רוזנפלד: פה יהיו הרבה הטעיות.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: בתנאי שהוא עושה את חובת הגילוי.

איתן כבל: לפעמים יש אנשים - - -

דוד ביטן: אתה מסכים שיבואן רגיל שמוכר אלפי מכוניות בשנה ייתן את זה בלי אחריות?

דוד ביטן: אני רוצה להבין.

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל.

דוד ביטן: ברור שהמקביל - - -

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל.

דוד ביטן: איפה התחרות?

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: זו בדיוק הנקודה.

איתן כבל: אני מנהל שיחה.

דוד ביטן: לא מצפים את זה מיבואן רגיל.

איתן כבל: למה אני לא מצפה?

איתן כבל: כי היבואן מייבא את המסה הגדולה, והוא מרוויח מהעובדה שהוא מייבא מסה.

איתן כבל: אני רוצה לתת כלים לקטנים להתחרות אל מול - - -

דוד ביטן: אז אמרתי, מקרים חריגים, אין בעיה.

דוד ביטן: שהם יקבעו בתקנות - - -

איתן כבל: מה זה מקרה חריג?

איתן כבל: הרי מה מטריד אותך ואותי בסוף?

איתן כבל: שיהיה מישהו שהוא כתובת לתיקון.

דוד ביטן: ומה קורה – הרבה פעמים שאתה קונה רכב, והוא לא טוב מההתחלה, הוא נכנס למוסך עשר פעמים.

<אבנר פלור: אז הוא לקח את זה בחשבון.

איתן כבל: זה גם.

איתן כבל: זה מה שהוא אומר.

איתן כבל: זה יכול לקרות גם אצל - - -

<דידי רוזנפלד: היבואן הראשי מחליף את האוטו.

דוד ביטן: החוק חייב להתייחס לתופעות האלה.

איתן כבל: מחליף את האוטו?

<דידי רוזנפלד: כן, אם אוטו - - -

איתן כבל: דידי, הוא מצליח להיכנס לאוטו שהחליפו לו עם מקל עד שהחליפו לו.

איתן כבל: הוא כבר לא יודע לנהוג כי מרוב הוויכוחים - - - כבר השתנה.

דוד ביטן: לדעתי זה בעייתי.

איתן כבל: מנורה לוקח זמן להחליף.

דוד ביטן: עכשיו אני מבין למה המקביל יכול למכור יותר זול, אז הוא לא נותן אחריות, הוא לא נותן את זה, והוא לא נותן את זה.

דוד ביטן: הכול בסדר, אין בעיה.

איתן כבל: לא, לא, אתה לא מקטין בטיחות.

דוד ביטן: מה לא?

דוד ביטן: ערבות אתה לא רוצה לתת, אתה אומר העלות - - -

<רון מלכה: לא, ערבות אני מוכן לתת, אחריות אני לא יכול.

דוד ביטן: - - אחר-כך אתה אומר אחריות אולי אני גם לא אתן.

דוד ביטן: אז אם אתה לא נותן כלום, אתה נותן רק את הרכב, אז אתה מוכר אותו יותר זול.

<רון מלכה: לא, למה?

<רון מלכה: אני בעד אחריות.

<רון מלכה: אני לא נגד, בניגוד למה שאתה אומר.

<רון מלכה: אני דווקא כן חושב שאנחנו צריכים לתת אחריות.

איתן כבל: עזוב את זה עכשיו, זה דיון שכבר נגמר.

דוד ביטן: אני לא עומד על זה.

דוד ביטן: אם אתם רוצים - - -

איתן כבל: לא, לא, זה לא עניין של רוצה ככה.

איתן כבל: בוא נסכם מה שחשוב קודם כל.

איתן כבל: מה שחשוב, שהוא יוכל לתקן את - - -

דוד ביטן: זה כתוב בסעיף אחר.

איתן כבל: אמרתי.

איתן כבל: כל העניין הוא שאנחנו רוצים – לפעמים אנשים קונים דרך כל מיני גורמים רק כדי לעקוף כל מיני חובות שיש להם בדרך, והוא לוקח בחשבון שאם הוא יידרש בסוף לתקן את הרכב, יהיה לזה מחיר.

איתן כבל: יהיה לזה מחיר.

איתן כבל: זה לא כל אלפי המכוניות המיובאות.

איתן כבל: הנחת העבודה היא שיש - - -

<איתי עצמון: הוא צריך לעמוד בדרישות תקינה וכולי.

איתן כבל: כן, כן, הוא עובר את כל הדברים האלה בסופו של תהליך.

איתן כבל: כן, זאב.

<זאב פרידמן: זה לא בהכרח שזה עובר את כל התהליך.

<זאב פרידמן: יכול להיות שזה דגם של רכב שהיבואן הרשמי החליט לא להביא אותו כיוון שיש לו בעיות.

<זאב פרידמן: יש שם איזה דילר שתקוע עם הרבה מכוניות כאלה, והוא מוכן למכור אותן במחיר מאוד מאוד מוזל, רק בלי אחריות, למה?

<זאב פרידמן: כי הוא יודע מה שמחכה.

<זאב פרידמן: ונגד זה בדיוק אני מתקומם.

<זאב פרידמן: זה מצב בלתי אפשרי, זה מצב בלתי הגיוני.

<זאב פרידמן: היום אתה קונה קומקום ב-150, אתה כבר מקבל על זה תעודת אחריות.

<זאב פרידמן: ואנחנו תמיד אומרים שבכל זאת יש איזו אחריות מסוימת ליבואן – יבואן יקר, תסתכל מה אתה קונה.

<זאב פרידמן: אז גם פה, אתה אומר לבן אדם, את המינימום שתעשה, תבדוק שאתה קונה מוצרים שלא תצטרך לממש את האחריות, זה הכול.

<אהוד שניידר: יש חוק המכר, וחוק המכר מטיל על מוכר את האחריות לפגמים שיש בממכר, זה לא משנה.

<אהוד שניידר: הוראות חוק המכר לא משתנות.

איתן כבל: אני אגיד לך משהו.

איתן כבל: דווקא פה אני פחות דווקן, ובתנאי שיש לך מי שדואג ומטפל לך ברכב.

איתן כבל: על זה נלחמנו.

<זאב פרידמן: אין בעיה להחליף את המנוע, אדוני, רק בוא ניקח בחשבון כמה עולה מנוע, כמה אלפי שקלים אנחנו צריכים להשקיע.

<זאב פרידמן: בן אדם קונה רכב חדש - - -

<אבנר פלור: כשהוא קנה את הרכב, הוא ידע שאין לו אחריות.

<אבנר פלור: הוא לקח את זה בחשבון.

<אבנר פלור: הוא לקח את זה בחשבון והוא שילם 10,000 ו-20,000 שקל פחות.

איתן כבל: אני אתן לך דוגמה ממקום אחר.

איתן כבל: אני רכשתי כמה מזגנים.

איתן כבל: עברה תקופת האחריות.

איתן כבל: אני מקבל טלפון מהחברה, היא מודיעה לי אחרי כמה שנים שהאחריות הסתיימה.

איתן כבל: היא אומרת לי תשמע, אנחנו רוצים לחדש לך, אתה לקוח טוב.

איתן כבל: האוזניים נמסות לי.

איתן כבל: ואז אני אומר לה אוקיי, כמה זה עולה?

איתן כבל: היא אומרת לי 2,400 שקל לשנה.

איתן כבל: אמרתי אני אקנה מזגן חדש.

איתן כבל: זאת אומרת, בכל שנה – בכל שנה – מזגן.

איתן כבל: זה המחיר.

איתן כבל: פחות, עוד נשאר לי ביד.

איתן כבל: מה אני מנסה להגיד?

איתן כבל: עכשיו בבית שלי, חוץ מהביטוח הכולל שיש לי לבית, אין לי ביטוח ספציפי על המזגנים.

איתן כבל: אני לוקח בחשבון שלא שווה לי לשים 2,400 שקל, אלא – אין מצב כזה, זה רק אם לא יודע מה יקרה – שכל המזגנים בכל החדרים באותו יום מפסיקים לעבוד.

איתן כבל: נתתי לך דוגמה שאני מעדיף לא לשלם אחריות על המזגן, ואם בחלוף התקופה הזו יש תקלה, מקסימום זרקתי אותו לפח האשפה.

דוד ביטן: כן, אבל זו לא דוגמה.

איתן כבל: למה לא?

דוד ביטן: כי מזגן עולה 2,000 שקל, ורכב עולה בין 100,000 ל-300,000.

<זאב פרידמן: זה רכב.

<זאב פרידמן: זה מזגן שעבד לך שנה שלמה ואתה מראש יודע שהוא עובד שנה, ואתה גם יודע שיש לך חלקי חילוף במשך שבע שנים כי החוק מגן עליך ומחייב שיהיה לך.

איתן כבל: הכול יש לך פה.

דוד ביטן: יש את זה.

איתן כבל: אתה טועה, זאב.

דוד ביטן: השאלה מי משלם.

איתן כבל: זאב, הוויכוח הוא - - -

דוד ביטן: פה אתה טועה.

איתן כבל: הוויכוח שמתקיים פה, האם למרות שהלקוח – כל התהליכים מסביב מתקיימים.

איתן כבל: אין שום בעיה.

איתן כבל: הוויכוח היחיד האם אנחנו אומרים למרות זה שהלקוח אני רוצה להרוויח אלפייה או 3,000 – לא משנה כמה – אני מכריח אותו, אני אומר לו לא, אתה חייב לקחת את האחריות כי אתה לא מבין שכשילך לך המנוע, המחיר שאתה תצטרך לשלם יהיה יותר גבוה.

איתן כבל: אני חושב שזו התערבות גסה מדי מטעמנו כל עוד הנתונים האלו הונחו - - -

<זאב פרידמן: במזגן כן וברכב לא?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: במזגן הוא לא יכול לחייב אותי.

איתן כבל: עובדה שאני אומר לו אני לא רוצה.

<זאב פרידמן: אתה יכול לומר במזגן לא רוצה כי החוק קובע שאתה לא יכול לבקש - - -

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: נכון.

<זאב פרידמן: בדיוק אותו הדבר אני אומר לך גם לגבי הרכב.

<זאב פרידמן: לא יתכן מצב כזה, משום שמה שיקרה בשלב הבא זה שהיבואנים יחליטו להתחרות, גם הם יביאו רכבים בלי אחריות.

<זאב פרידמן: ולרכב לא תהיה אחריות מאת היצרן.

<אהוד שניידר: אני חושש שזאב טועה מפני שחוק המכר במקרה הזה מטיל אחריות על מוכר נכס במקרה שהוא מכר רכב פגום.

<אהוד שניידר: אז אם אותו דילר - - -

<זאב פרידמן: אני לא מדבר על רכב פגום, אני מדבר על רכב תקין שמשהו - - -

<אהוד שניידר: לא - - -

איתן כבל: חבר'ה, זאב, מה שאמרת בסוף, אחרי כל ההרצאה שלך, אמרת את המשפט הכי חשוב.

איתן כבל: עזוב, אתה לא כבר לא מדבר יותר בסעיף הזה.

איתן כבל: הבנו.

<אהוד שניידר: מתי חלה האחריות?

<אהוד שניידר: האחריות חלה כאשר המוכר מכר נכס שהוא פגום, שיש בו איזשהו פגם.

<אהוד שניידר: זו המשמעות של האחריות, וזה מטיל על המוכר את האחריות לתקן את הפגם או להחליף, וזה גם מה שאומר חוק המכר.

<אהוד שניידר: לכן הקונה הזאת או הלקוח הזה לא נשאר - - -

איתן כבל: האמת, אני רוצה לקבל את עמדתך, אבל היא לא עונה לי.

דוד ביטן: אבל זה חוק ספציפי.

דוד ביטן: זה לא נכון מה שאתה אומר, אבל לא משנה.

דוד ביטן: אני אמרתי כבר, אני לא עומד על הסעיף.

איתן כבל: שניידר, הגעתי עם האוטו, נסעתי בו חצי שנה.

איתן כבל: יש דברים שאתה יכול לראות אותם רק בחלוף הזמן ובחלוף השימוש.

איתן כבל: אחרי חצי שנה הלך לך המנוע.

איתן כבל: יטפלו בך חבל על הזמן – אתה תשב, תהיה פינת קפה, מיזוג, כל מה שאתה רוצה, רק אתה כל הזמן תנוע לדעת כמה זה עולה לך.

איתן כבל: יקרעו אותך לגמרי עם המחיר.

<קטי מורלי: יכול להיות שזה לא כלול בתעודת האחריות.

<קטי מורלי: - - - לא כלול.

<קטי מורלי: לפעמים, הרבה פעמים אתה לא יודע מה כלול באחריות.

<קטי מורלי: זה מתגלה לך כשבאמת קורה איזשהו פגם ואתה מתקשר.

<קטי מורלי: ואז אומרים לך סליחה, זה לא באחריות.

<קטי מורלי: זה לא כלול.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אני אסביר לך יותר מזה.

איתן כבל: אני עוד לא מצאתי שבאתי פעם לחברת ביטוח שמה ששילמתי עליו בזיעת אפי בדיוק כלול באותו זמן.

איתן כבל: תמיד – למה לא הכנסת את זה?

איתן כבל: בדיוק זה.

איתן כבל: אז על מה אני משלם?

איתן כבל: אני תמיד נפצע בדברים הלא כלולים.

<אהוד שניידר: אדוני, אהוד שניידר, מטעם איגוד יבואני הרכב - - - חברות הביטוח.

<אהוד שניידר: אני רוצה להגיד, גם למקרה שאדוני הציע, אם יש מה שנקרא פגם נסתר, שלא ניתן היה לגלות אותו בעת רכישת המוצר, וגם לפי סעיף 14 לחוק המכר - - -

דוד ביטן: אז הוא ייגש לבית משפט.

דוד ביטן: עד שהוא יגמור את התהליך - - -

איתן כבל: שניידר, סלח לי, אני אזרח תמים.

דוד ביטן: אתה תגיד לו לא פגם נסתר - - - בית משפט.

דוד ביטן: בינתיים הוא ישלם.

איתן כבל: שמע, אנחנו חברי כנסת - - -

<אהוד שניידר: אבל זה מה שקורה - - -

איתן כבל: אני לא אספר פה איך רימו אותי בקניית רכבים.

איתן כבל: לקחתי חבר שלי מומחה, יבואן, שיש לו סוכנות.

איתן כבל: שניידר מדבר כאילו הוא מומחה, אתה מבין?

דוד ביטן: הוא מדבר מבחינת החוק.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: לקחנו אותו, הוא מסתכל – זה אוטו סבבה.

איתן כבל: אשתי – רק אני מגיע לאות הראשונה – אני לא רוצה לעשות פה גילוי, אני לא רוצה לפגוע, בכל זאת, יש כמה אנשים שצופים בנו.

איתן כבל: אני אגיד את הדברים האלה – ואללה, עם מקל אנחנו לא מתקרבים לזה.

איתן כבל: הכול בסדר.

איתן כבל: שמע, בסוף זו לא שאלה של חוכמה, גם אם אני פרופסור לשילוח טילים לירח.

איתן כבל: זאת שאלה.

איתן כבל: בבקשה, איתי.

איתן כבל: זאת שאלה מעניינת.

דוד ביטן: אני ויתרתי לך, אמרתי לך שאני לא עומד על זה.

דוד ביטן: תחליט מה שאתה תחליט.

<איתי עצמון: כפי שנאמר כאן, יש כאן שתי שאלות.

<איתי עצמון: שאלה אחת היא היחס לדיני הגנת הצרכן, ואני רוצה להתייחס להערה שהעיר עורך דין פרידמן.

<איתי עצמון: לפי תקנות מכוח חוק הגנת הצרכן שעניינן אחריות ושירות לאחר מכירה, יש חובה לתת אחריות לגבי מוצרי חשמל, גז ואלקטרוניקה, מוצרים חדשים, שמחירם עולה על 150 שקלים חדשים.

<איתי עצמון: גם בהינתן סעיף של שמירת דינים, יכול להיות שצריך להתייחס כאן לעניין רכב חשמלי, כפי שאמר עורך הדין פרידמן, זאת שאלה שהוועדה צריכה להכריע בה – האם לגבי כלי הרכב האלה ניתן יהיה להביא כלי רכב עם אחריות, כן או לא?

<איתי עצמון: אני לא יודע.

דוד ביטן: אלה הסכומים שמדובר בהם?

דוד ביטן: אלה הסכומים?

<איתי עצמון: בחוק הגנת הצרכן?

<איתי עצמון: כן.

<איתי עצמון: לפי התקנות מכוח חוק הגנת הצרכן.

דוד ביטן: אלו סכומים פעוטים, מה אתה רוצה?

<זאב פרידמן: מעל.

דוד ביטן: מעל, אבל אתה יודע, יש סבירות.

דוד ביטן: מעל 150 שקל זה לא חצי מיליון.

<זאב פרידמן: דווקא אז.

<זאב פרידמן: להיפך, ככל שזה עולה יותר - - -

<איתי עצמון: השאלה מתעוררת לגבי כלי רכב חשמליים או כלי רכב שמונעים בגז, אני לא בטוח.

<חוה ראובני: העניין הוא שכל השאלה הזאת היא בכלל לא של הסעיף הזה.

<חוה ראובני: הסעיף הזה מדבר על מסירת תעודת אחריות, היא לא מסדירה את עצם מתן האחריות, היא לא קובעת את החובה.

דוד ביטן: זה נכון.

דוד ביטן: אבל אנחנו התייחסנו לזה, אז עלינו על העניין.

<חוה ראובני: זה אי-שם בחוק, 35.

<חוה ראובני: פה אנחנו אומרים שככל שיש אחריות, בין אם היא חובה לפי סעיף אחר או בין אם לא, אם יש אחריות, אין תעודה.

<חוה ראובני: זה כל מה שכתוב פה.

<זאב פרידמן: אני אזכיר לך מה - - - בסעיף 35, חוץ מזה שאני רואה בעצם מסירת תעודת אחריות כחלק מהסכם, ולכן - - -

איתן כבל: זאב, סליחה, אני מציע את הדבר הבא – אני מאשר את הסעיף כמו שהוא.

איתן כבל: אני אעלה אותו להצבעה כמו שהוא.

איתן כבל: אם עם הזמן אני אשתכנע שבכל זאת צריך לפתוח את הסעיף של האחריות - -

<איתי עצמון: את כל הסעיפים שנוגעים לנושא.

איתן כבל: - - את כל הסעיפים הנוגעים לאחריות, אני אפתח את זה.

איתן כבל: אני אומר את זה לפרוטוקול, אם יסתבר שיבואני הרכב ינצלו את התהליך הזה כדי לעשות – חוה, את שומעת מה שאני אומר?

<חוה ראובני: שומעת כל מילה.

איתן כבל: שאם יסתבר בשלב כזה או אחר – אני אומר את זה גם להגבלים, למרות שזה לא בדיוק, אבל זה סוג.

איתן כבל: כשאתם רוצים, אתם יודעים לתת חוות דעת כמה שאתם רוצים.

איתן כבל: אז אני רק מסב את תשומת הלב.

איתן כבל: כי זה סוג של פעולה שמשנה כללים.

איתן כבל: אם יסתבר שהם יתחילו לספק רכבים בלי אחריות כדי להוריד מחירים, אז אנחנו מצפים - - -

<איתי עצמון: - - -

איתן כבל: ברור, אבל אחריות היא בילט-אין.

איתן כבל: גם בתחרות יש איזה רף מסוים שאני לא מסכים שנעבור אותו.

<איתי עצמון: אתה מתכוון לכלי רכב ברמה מאוד נמוכה, שלא תהיה אחריות.

<איתי עצמון: כי ניתן יהיה לפי הצעת החוק להביא לארץ כלי רכב ללא תעודת אחריות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד, אם זה ייהפך לתופעה שלא במקרים יוצאי דופן – הרי מה העניין?

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל.

איתן כבל: כי כשהיבואן מייבא, מה הטענה שלו?

איתן כבל: אני מביא מהיצרן, אני מביא מהיצרן.

איתן כבל: הטענה אצלם היא פחותה אל מול יבואני הרכב שאנחנו פותחים להם את השוק החדש, את העולם החדש הזה.

איתן כבל: בדרך כלל כשאתה רוכש, אתה עלול לבצע רכישות בשרשור מסוים - - -

<אבנר פלור: לא, אבל אלו כלי רכב עם אותה תקינה שהיבואן הישיר מייבא.

<אבנר פלור: מבחינה מקצועית זה לא משהו שהוא ברמה פחותה.

איתן כבל: הבעיה היא לא תקינה.

איתן כבל: הבעיה היא שהוא מקבל את זה, כמו שאמרנו, בלי אחריות, קונה את זה בלי – הבעיה היא לא - - -

<אבנר פלור: המעטפת.

<אבנר פלור: אתה מדבר על המעטפת.

איתן כבל: הבעיה לא קשורה לתיקון או לא תיקון או כל הדברים האלה.

איתן כבל: לגבי זה סיכמנו שאין שום בעיה.

איתן כבל: העניין הוא שבשביל להרוויח את ה-3,000-2,000 שקל, הוא מוכר לך את זה בלי אחריות, וחצי שנה לאחר מכן אתה בא להחליף מנוע.

איתן כבל: והאזרח, כמה שהוא לא מבין את גודל הברוך שעלול להיות לו אם הוא לא מקבל על זה אחריות, כי באותו רגע הוא רואה פחות 3,000-2,000 שקל, וזה מסתדר לו באותו רגע.

איתן כבל: לכן מה שאני מנסה להגיד, אנחנו נאשר את הסעיף הזה כמו שהוא.

איתן כבל: רצית בכל זאת להגיד לפני כן?

<ינון עמית: ינון עמית, "גלובל אוטו מקס", יבואן מקביל.

<ינון עמית: אנחנו לא מאמינים שיש יבואן מקביל שימכור אוטו בלי אחריות.

<ינון עמית: אנחנו גם לא מאמינים שיש צרכן שיקנה אוטו בלי אחריות.

<ינון עמית: עלות האחריות היא בין 2%-1% ממחיר האוטו, היא לא מהותית.

<ינון עמית: החשיבות של הנושא היא בעיקר בכלים.

<ינון עמית: לא בעלות, אלא בכלים ליישם אותה, שהם נידונו בסעיף 35, והם אלה החשובים.

<ינון עמית: הוועדה החליטה לחייב את היבואן הסדיר ליישם אותה, לחייב בעלות ככל שהיצרן לא נושא בה, את היבואן המקביל, ובמקרה של אי-הסכמה, שמשרד התחבורה יקבע את העלות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עזרת לי.

איתן כבל: מה שאני רוצה לומר, אנחנו מאשרים את סעיף 73.

איתן כבל: אם אנחנו נראה לנכון בהמשך להציף מחדש את כל נושא האחריות, אנחנו נציף את זה.

איתן כבל: בעד אישור סעיף 73– פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין סעיף 73 אושר.

<לאה ורון: סעיף 73 אושר.

<זאב פרידמן: למרות שאנחנו אחרי האישור של הסעיף, אני חייב לומר לאדוני שמדובר כאן בפריצה ראשונה של הוראות חוק הגנת הצרכן לענייני תעודות אחריות.

<זאב פרידמן: אני לא אוהב להיות פסימי, אבל אני משוכנע שעכשיו יתחילו לצוץ ולצוץ כל אותן בקשות לכל מיני נושאים - - -

דוד ביטן: אז יעשו תיקון לחוק.

דוד ביטן: יעשו תיקון.

דוד ביטן: אם זה יהיה שכיח, יעשו תיקון.

איתן כבל: אמרתי את הדברים לפרוטוקול בצורה ברורה.

איתן כבל: אם יתחיל פה טרנד - - -

דוד ביטן: בפועל זה כמעט לא קורה.

<זאב פרידמן: כי היום על-פי החוק הוא חייב לתת - - -אחריות.

דוד ביטן: כולם ירצו אחריות.

<זאב פרידמן: אז ייתנו לו לשנה אחת או שייתנו לו לחצי שנה אחריות.

<איתי עצמון: החובה היום לתת אחריות היא לפי צו הפיקוח.

<חוה ראובני: והתחרות היא כלפי מעלה, לא כלפי מטה.

דוד ביטן: מקסימום, אל תבטלו את צו הפיקוח הזה, מה הבעיה?

דוד ביטן: אתם חייבים לבטל אותו?

<אבנר פלור: החוק אמור להחליף אותו.

<איתי עצמון: החוק אמור להיות במקום צו הפיקוח.

דוד ביטן: אז את הסעיף הזה תשאירו.

<איתי עצמון: אי-אפשר.

<איתי עצמון: הכנסת, בין היתר, התחייבה לבטל את חקיקת החירום.

<חוה ראובני: "נזק שנגרם לרכב לפני מסירתו לקונה – 74.

<חוה ראובני: משווק רכב ידווח לקונה על נזק שנגרם לרכב לפני מסירתו לקונה; השר, באישור הוועדה, רשאי לקבוע הוראות לעניין סוג הנזק שעליו נדרש לדווח ולעניין אופן הדיווח לקונה".

<איתי עצמון: כלומר, עד שלא יהיו תקנות, מה גדר החובה שתחול על משווק הרכב?

<אבנר פלור: יש נוהל מסודר במסגרת המועצה המייעצת, שעל איזשהו נזק כמו שריטות של עד 6% או משהו כזה – 5% - - -

<איתי עצמון: לא, אני שואל הסעיף כנוסחו אומר שני דברים.

<איתי עצמון: הוא אומר שיש חובה על משווק הרכב לדווח לקונה על נזק, כאשר לא ברור מהו נזק לעניין הזה, ולאחר מכן יש הסמכה לשר באישור הוועדה להתקין תקנות שבהן ייקבעו הוראות לעניין סוג הנזק שעליו נדרש לדווח ואופן הדיווח.

<איתי עצמון: השאלה שלי היא, ככל שלא יותקנו תקנות, על מה משווק הרכב חייב לדווח?

<איתי עצמון: על מה הוא יחויב לדווח?

<דידי רוזנפלד: משרד התחבורה התחייב בתוך שלושה חודשים אחרי שהם יעבירו את החוק לעדכן את כל התקנות.

<דידי רוזנפלד: לא רק את - - -

<איתי עצמון: הסמכות כאן היא סמכות שבשיקול דעת, וההוראה הנורמטיבית לא מותנית בהתקנת תקנות.

דוד ביטן: נזק זה דבר שנגרם כתוצאה מאיזה פעולה מסוימת, נכון?

דוד ביטן: אז למה שלא יהיה כתוב נזק או פגם?

<חוה ראובני: לא פגם.

<חוה ראובני: זה משהו אחר.

<חוה ראובני: אנחנו יוצאים מתוך הנחה שיש כאן רכב שיצא שלם, תקין - - -

דוד ביטן: אבל אם יש פגם קטן, שזה לא משמעותי, צריך להגיד לו.

<איתי עצמון: פגם ביצור אתה מתכוון?

<איתי עצמון: אני מניח שהכוונה כאן היא לנזק שנגרם למשל בעת ההשקה של הרכב.

<חוה ראובני: בהובלה, שריטות.

דוד ביטן: אני אתן לך דוגמה, הוא התניע את האוטו, ויש איזה פגם שלא ידעו כשהביאו את הרכב.

דוד ביטן: זה לא נזק כי זה לא נגרם כתוצאה מפעולה – נזק זה משהו כתוצאה מפעולה חיצונית.

דוד ביטן: אבל הוא ידע שיש פגם מסוים, וגם על זה צריך לדווח.

<איתי עצמון: אני חושב שזה בא בגדר חובות הגילוי הכלליות שלו לגבי המוצר הזה שנקרא רכב.

<איתי עצמון: אבל כאן זה אם נגרם נזק, למשל בעת השטת הרכב.

<לאה ורון: אבל כל נזק, למה נזקים מסוימים?

<איתי עצמון: אני לא יודע.

<רון מלכה: לפעמים מקבלים מכוניות שיש להן recall, ועושים את ה-recall לפני שמוסרים את האוטו ללקוח.

<רון מלכה: גם על זה צריך לדווח?

דוד ביטן: נזק הכוונה שזה נגרם מגורם חיצוני.

<רון מלכה: מתוך הובלה או משהו כזה.

דוד ביטן: הובלה, הורידו את זה מהאנייה.

<רון מלכה: 5%.

דוד ביטן: נסעת והאוטו נדפק קצת.

<קריאה: הביאו את האוטו עם נזק והוא תוקן.

דוד ביטן: זה סעיף כללי, אבל חבר'ה, אי-אפשר בחוק כל דבר להכניס פנימה.

דוד ביטן: יש דברים שצריך להשאיר לחיים, לפרשנות בית משפט, דברים מהסוג הזה.

<זאב פרידמן: זאב פרידמן, המועצה לצרכנות.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, הייתי מציע שההוראות שיקבע השר פה יהיו באישור הוועדה.

איתן כבל: כתוב.

דוד ביטן: הוועדה לא מוותר על הסמכויות שלה.

<לאה ורון: כתוב.

<לאה ורון: כתוב.

<לאה ורון: שאלת השאלות היא מה קורה אם השר לא מתקין את התקנות.

<איתי עצמון: האם יש חובה על המשווק או אין חובה על המשווק?

<חוה ראובני: חובה יש, רק נשאר מעורפל, לדעתי, מה כלול בה.

<זאב פרידמן: חובה לדווח.

<אבנר פלור: יש את הנוהל.

<אבנר פלור: יש לנו גם נוהל היום.

<זאב פרידמן: אני צריך את אישור הוועדה כדי - - -

<לאה ורון: אז אולי עד לאישור התקנות הוא ידווח על כל נזק.

איתן כבל: אני רוצה שאתם תכינו - -

<אבנר פלור: תיקון תקנות?

איתן כבל: - - לעניין הספציפי הזה.

<אבנר פלור: יש לנו כבר.

<אבנר פלור: יש.

<אבנר פלור: אנחנו נביא את זה לדיון הבא.

<אבנר פלור: אנחנו לא יכולים להגיש את זה עד שהחוק לא – אבל יש לנו נוסח של תיקון שעשינו.

<לאה ורון: אז תגידו מה זה כולל.

<אבנר פלור: אנחנו נביא את זה לדיון הבא.

איתן כבל: בסדר, אם יש את זה, אז לא - - -

<איתי עצמון: בכל זאת, לא לגמרי הצלחתי להבין מה גדר החובה על משווק הרכב עד שאין תקנות.

<אבנר פלור: אני אומר, כמו המצב היום, זה מה שאני אומר.

<אבנר פלור: יש את הנוהל.

<קריאה: והוראת מעבר.

<אבנר פלור: יש נוהל.

<אבנר פלור: יש הוראת נוהל מסוימת היום - - -

דוד ביטן: אז שהצו יישאר עד שהתקנות יהיו, מה הבעיה?

<אבנר פלור: זה לא צו, זה נוהל.

<אבנר פלור: זה נוהל שבצו - - -

דוד ביטן: אבל נוהל יהיה בכל מקרה.

<חוה ראובני: השאלה אם אפשר לקבוע כל עוד לא הותקנו תקנות, אולי גם לקבוע איזושהי מסגרת - - -

<איתי עצמון: זה בהוראות מעבר.

<אהוד שניידר: אם אפשר, אדוני, עוד הערה לסעיף?

<אהוד שניידר: אפשר עוד הערה לסעיף?

איתן כבל: לא, קודם כל נאשר את 74.

<אהוד שניידר: לא, אדוני, אבל זה ל-74 וזו הערה חשובה שאדוני יקבל.

איתן כבל: אני בטוח שאדוני יוסיף לי.

<אהוד שניידר: אני חושב שצריך להדגיש שחובת הדיווח חלה גם אם הנזק תוקן.

<אהוד שניידר: שלא יחשוב מישהו שאם הוא תיקן את הנזק, אז הוא כבר פטור מלדווח על זה שהיה נזק.

איתן כבל: אדוני צודק.

<דידי רוזנפלד: ואם הוא תוקן בחו"ל?

<קריאה: היום, לפי ההנחיות, עד 5% לא צריך לדווח.

איתן כבל: צריך לדווח בכל מקרה.

דוד ביטן: עוד לא הצבענו על הסעיף.

<אבנר פלור: השאלה אם כל נזק.

איתן כבל: בשביל זה יש תקנות.

<אהוד שניידר: בדיוק.

<חוה ראובני: מה שנכנס להגדרת נזק עדיין חייב דיווח אם הוא פגם או נזק.

איתן כבל: אבנר, מתי אתה מביא את התקנות?

<אבנר פלור: מחר אנחנו נציג את זה בוועדה.

<אבנר פלור: כמה זמן?

<איתי עצמון: כמה זמן אתם צריכים בשביל להביא את התקנות לאישור?

איתן כבל: תן לי להסביר.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, גם כן מבחינתי, יש תקנות שבלעדיהן החוק לא יכול לנוע.

איתן כבל: אבל יש תקנות כמו זה שאתה יכול להגיד נתקע אותן לסוף, נסתדר תוך כדי תנועה.

איתן כבל: נהפוך הוא, אני רוצה שהתקנות האלה – בגלל העובדה שהחוק יכול לחיות בלעדיהן, כך מישהו יכול להתרשם – שהן תהיינה תקנות שתבואנה ראשונות לאישור.

איתן כבל: כי אם לא, אני רואה אותן נבעטות.

איתן כבל: בתוך שלושה חודשים.

<איתי עצמון: שלושה חודשים מיום פרסומו של החוק.

דוד ביטן: ואיזה סנקציה?

דוד ביטן: הוא לא עשה, מה אתה עושה?

<איתי עצמון: זו הוראה שקיימת בהרבה דברי חקיקה.

איתן כבל: מה אני אגיד לך, אני הגשתי בג"ץ על זה, וזכיתי בו.

<איתי עצמון: על שני נושאים.

איתן כבל: כן, שני נושאים.

<אבנר פלור: איתי, הכוונה שיוגשו לוועדה בתוך שלושה חודשים.

<איתי עצמון: יוגשו לוועדה בתוך שלושה חודשים.

<אבנר פלור: אבל האישור של הוועדה תלוי בוועדה.

<אבנר פלור: בעד אישור סעיף 74 – פה אחד

<אבנר פלור: נמנעים – אין

איתן כבל: 74 אושר עם שני התיקונים.

איתן כבל: איפה אנחנו עכשיו?

<חוה ראובני: אנחנו עוברים לפרק ו'.

סימן א': פרק ו' – הגדרות – 74א.

סימן א': בפרק זה – "סוחר ברכב שאינו רכב חדש" – בעל רישיון לסחר ברכב שאינו רכב חדש לפי סעיף 77".

סימן א': אני פספסתי.

סימן א': אין 77.

סימן א': 78(א).

דוד ביטן: "סחר ברכב שאינו רכב חדש" – קניית רכב שניתן עליו רישיון רכב לפי פקודת התעבורה ומכירתו, דרך עיסוק".

דוד ביטן: כאן אנחנו עוברים לענף נוסף, כאשר אנחנו מבדילים כאן בין סחר ברכב חדש לסחר ברכב לא חדש.

דוד ביטן: המבחן יהיה מבחן חד-משמעי, מה כבר רשום וניתן לו רישיון רכב, ומה עוד לא.

דוד ביטן: אלה ההגדרות לצורך העניין.

דוד ביטן: זו ההגדרה.

דוד ביטן: יש הערות?

דוד ביטן: הכול בסדר?

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 74א – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: מאשרים.

דוד ביטן: הלאה, 75.

"סימן ב': רישיון סוחר ברכב מיבואן – 75.

"סימן ב': (א) מי שנתקיימו בו כל אלה זכאי לקבל רישיון לקניית רכב מיבואן רכב ישיר או עקיף ומכירתו דרך עיסוק: (1) הוא עוסק מורשה תושב ישראל או תאגיד רשום כדין, שאחד מבעלי העניין בו ומנהלו הכללי לפחות הם תושבי ישראל; (2) לרשותו מקום מתאים לניהול עסקו, ובכלל זה לחניית כלי הרכב שהוא מוכר, כפי שקבע השר; (3) הוא המציא אישור מרואה חשבון המעיד כי יש לו הון עצמי, כפי שקבע השר, לאחר התייעצות עם שר האוצר, בהתאם לסוג הרכב, ולגבי מי שהחזיק ברישיון לפי סעיף זה בשנה קודמת – גם בהתאם לכמות כלי הרכב שהוא מכר באותה שנה".

"סימן ב': את סעיף (ב) אנחנו מבקשים להשמיט במסגרת ההצעה הכוללת על תקופות רישיון.

"סימן ב': זה יוסדר.

דוד ביטן: להסדיר.

דוד ביטן: יש לך את מה שהם רוצים?

<איתי עצמון: המשרד התחייב להביא הוראה כללית לגבי תקופת הרישיונות.

<אבנר פלור: לכל החוק.

דוד ביטן: זה אושר?

<איתי עצמון: לכן סעיף קטן (ב) יימחק.

דוד ביטן: יש הערות?

<לאה ורון: הערות ל-75(א).

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, עלה נושא לדיון לגבי ההגבלה של רישיונות במצבים של בן אדם שהורשע בעבירות על-פי חוק הגנת הצרכן.

<זאב פרידמן: אני חושב שבסעיף הזה זה הדבר שהוא הכי רלוונטי.

<זאב פרידמן: זה תחום שהאכיפה בו היא חיונית מאין כמוה, ולכן אני חושב שבמקום הזה צריכים לקבוע הוראות מיוחדות.

<לאה ורון: שמה?

<לאה ורון: עורך דין פרידמן, הוראות שאומרות מה?

<חוה ראובני: זה לא המשומש.

<רון מלכה: זה יבואן, יקירי.

<זאב פרידמן: אז אני חזרתי בי.

<רון מלכה: רק הערה קטנה.

דוד ביטן: אתה יבואן או סוחר?

<רון מלכה: יבואן.

דוד ביטן: לפחות תתייחסו למה שאתם באמת.

דוד ביטן: או שאתה רוצה להיות יועץ לוועדה?

<רון מלכה: לא, לא, אני יבואן.

<רון מלכה: אני לא יודע, יכול להיות שבפעם השנייה היום אני אדבר במקביל עם היבואנים הסדירים.

<רון מלכה: אם אתה מסמיך אותי, למה אתה צריך להסמיך גם את מי שמוכר בשמי?

<רון מלכה: הרי הוא מוכר בשמי על הח.פ. שלי, על האחריות שלי, על הערבות שלי, על הכול.

<רון מלכה: למה גם הוא צריך לקבל רישיון?

דוד ביטן: מה התשובה?

<חוה ראובני: כי בסוף הוא זה שעומד מול הלקוח.

<חוה ראובני: הלקוח במצב הזה לא מכיר אותך, הוא מכיר את מי שמוכר לו את הרכב.

<רון מלכה: הוא מכיר את מי שעשה אתו הסכם, בח.פ. רשום.

<חוה ראובני: לא על זה מדברים.

<חוה ראובני: מדברים על מצב שהח.פ.

<חוה ראובני: הוא לא זה, אלא הוא קונה ממישהו אחר.

<חוה ראובני: הלקוח מכיר אותו, לו הוא נותן את הכסף, וממנו הוא צריך לקבל את הרכב.

<רונן לוי: רק לקבל הבהרות ממך.

<רונן לוי: סוכני משנה שעובדים על עמלות ולא קונים?

<חוה ראובני: אם הם לא קונים את הרכב מהיבואן, אלא הם רק סוכני משנה - -

דוד ביטן: אז זה לא חל עליהם.

<חוה ראובני: - - אולמות תצוגה, ובסוף הקונה חותם הסכם עם היבואן, אז זה לא נכנס פה.

דוד ביטן: חבר'ה, זה ברור.

דוד ביטן: לא צריך על כל דבר שאלה.

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 75 – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

איתן כבל: אוקיי, הסעיף מאושר.

איתן כבל: הסעיף הבא.

<חוה ראובני: "החלת חובות על סוחר ברכב מיבואן – 76.

<חוה ראובני: על סוחר ברכב מיבואן יחולו החובות הקבועות בסעיפים 67, 68, 70 ו-72 עד 74, בשינויים המחויבים".

<חוה ראובני: אלו הסעיפים, למעט 67, שאישרנו כאן על חובות של משווק.

<חוה ראובני: 67 זה הבטחת כספי קונה.

<חוה ראובני: 68 זה תיאור ומידע לקונה, רישום, אחריות, נזקים לפני מסירה.

<חוה ראובני: כל החובות האלה שהטלנו על המשווק, יחולו גם על סוחר כמובן.

דוד ביטן: מה רצית להגיד?

<סיגלית בן ששון: עורכת הדין סיגלית בן ששון מטעם איגוד יבואני הרכב.

<סיגלית בן ששון: לא ברור למה סעיף 71, שמחייב הסכם רכישת רכב עם כל התנאים שאישרנו לפני זמן קצר לא חל גם על סוחר.

<סיגלית בן ששון: למה לא מחייבים לתת גם הסכם בכתב?

<סיגלית בן ששון: יש פרטים מאוד מהותיים.

דוד ביטן: למה באמת?

דוד ביטן: זה נשמע - - -

<חוה ראובני: אנחנו מסכימים.

דוד ביטן: מסכימים, זה בסדר.

דוד ביטן: תוספת ל-71 מאושרת.

דוד ביטן: הסעיף הבא.

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 76 – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

<חוה ראובני: "חובת דיווח בנושא הון עצמי – 78.

<חוה ראובני: (א) סוחר ברכב מיבואן יגיש למנהל עד ליום 31 ביולי מדי שנה אישור רואה חשבון המבוסס על דוחות כספיים מבוקרים לגבי השנה הקודמת, כי יש לו הון עצמי כאמור בסעיף 75(א)(3), כפי שקבע השר.

<חוה ראובני: (ב) פחת ההון העצמי של סוחר ברכב מיבואן מההון העצמי שנקבע לפי סעיף 75(א)(3), ידווח על כך למנהל בכתב בתוך שבעה ימים".

דוד ביטן: על זה כבר קיימנו דיון בסעיפים הקודמים, אני זוכר.

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 78 – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: מאושר.

דוד ביטן: הלאה.

"סימן ו': רישיון סוחר ברכב שאינו רכב חדש – 78א.

"סימן ו': מי שנתקיימו בו כל אלה זכאי לקבל רישיון סוחר ברכב שאינו רכב חדש: (1) הוא עוסק מורשה תושב ישראל או תאגיד רשום כדין, שאחד מבעלי העניין בו ומנהלו הכללי לפחות הם תושבי ישראל; (2) לרשותו מקום מתאים לניהול עסקו, ובכלל זה לחניית כלי הרכב שהוא מוכר, כפי שקבע השר".

"סימן ו': כאן אנחנו מדברים על עיסוק שהוא עיסוק חדש כיוון שהיום אין חובת רישוי לסוחר רכב משומש.

"סימן ו': יש אפשרות לקבל רישיון, ובצדו יתרונות מסוימים, אבל אין חובת רישוי לסוחר רכב משומש.

<איתי עצמון: זה רישיון היום?

<חוה ראובני: קוראים לזה תו סחר רישיון מסחרי.

<חוה ראובני: תקנות התעבורה אינן עקביות בניסוח, אבל קיים מן מוסד כזה שמקבל מאתנו איזושהי תעודה שבצדה אי-אילו יתרונות שמהווים תמריצים להירשם, אבל אין חובה, ואדם יכול להיות סוחר ברכב משומש בלי שום אישור ושום רישיון.

דוד ביטן: כתבת זכאי.

<חוה ראובני: אבל יש חובה כללית בחוק שכל העיסוקים המוסדרים פה, אסור לעסוק בהם בלי רישיון.

דוד ביטן: למה המילה זכאי?

דוד ביטן: זכאי זה לא חובה.

<חוה ראובני: כאן אנחנו אומרים מתי הזכות שלו.

<איתי עצמון: אם הוא עומד בתנאים מסוימים, הוא - - -

<חוה ראובני: אז עומדת לו זכות לקבל את הרישיון.

<חוה ראובני: האיסור לעסוק בלי רישיון נמצא בסעיף 3 או 4, משהו כזה, בהתחלת החוק.

<איתי עצמון: שמתי לב שלעניין התנאים לקבל רישיון כאן אין חובה שיהיה לאותו מבקש רישיון הון עצמי מספיק, ואין גם תנאים נוספים.

<איתי עצמון: השאלה היא מדוע הפחתתם את הדרישה הזו, והאם אין מקום לכל הפחות להסמיך את השר באישור הוועדה לקבוע תנאים נוספים בהמשך ככל שתראו צורך בכך?

<איתי עצמון: כי בעצם זה רישיון חדש, כי אין היום חובת רישוי.

<חוה ראובני: תנאים נוספים, אנחנו מסכימים.

<חוה ראובני: לגבי הון עצמי, אנחנו מדברים כאן על מצב – סחר ברכב משומש, בניגוד לסחר ברכב חדש לא מתנהל עם מצב של הזמנה - - - תשלומים, החזר.

<חוה ראובני: הוא נכנס, שם את הכסף, יוצא עם האוטו.

<חוה ראובני: הצורך להבטיח את היציבות הפיננסית של הסוחר הוא מופחת בהרבה, לכן לא ראינו בו צורך.

<חוה ראובני: הסיכונים ללקוח פה הם אחרים לגמרי.

<איתי עצמון: נוסיף הסמכה לשר לקבוע בתקנות באישור הוועדה תנאים נוספים.

<זאב פרידמן: מה שאמרתי קודם בטעות, אני חושב שצריך להחיל כאן.

<זאב פרידמן: אדוני, אני אנסה להבהיר, ברשותך, את המציאות הנוכחית שקיימת היום, שיש הרבה מאוד מקרים שבהם אנשים מאבדים עשרות אלפי שקלים על-ידי כל מיני סוחרים שפועלים בדרכים של הטעייה ומכירה של רכבים שמגיעים מכל מיני מקומות – חוקיים או לא חוקיים – הכול בחסות של שלט שזה כל מה שיש להם של סוחר רכב.

<זאב פרידמן: אני חושב שזה המקום שבו אם רוצים להסדיר באופן ספציפי סעד של נטילת הרישיון, זה כאן.

<זאב פרידמן: משום שהריבוי של האנשים האלה לא רק פוגע באנשים שפועלים באופן לגיטימי, אלא פוגעים בראש ובראשונה בצרכנים בכמויות ובמסות ובסכומי עתק.

דוד ביטן: יש לנו תשובה לזה.

<זאב פרידמן: בסעיף 13 - - -

דוד ביטן: סעיף 13 – נו, אז מה הבעיה?

<זאב פרידמן: א', בסעיף 13 אין לנו את אותן עילות שיש כאן, כמו למשל עילות של הטעיה על-פי חוק הגנת הצרכן, אלא רק אם זה במקרה של הרשעה.

<זאב פרידמן: אני חושב שכאן צריכים לעשות משהו שהוא גמיש יותר שמאפשר למשרד להתערב במקום שמקבלים דיווחים על אדם שעושה פעם, פעמיים, שלוש, ארבע הטעיות.

<זאב פרידמן: זה צריך להיות משהו קצת יותר - - -

דוד ביטן: רגע, נראה את סעיף 13.

<חוה ראובני: אני רוצה לומר, כיוון שהיום זה מוסדר במין חצי רישוי עיסוק בפקודת התעבורה שבצדה אין סמכויות פיקוח ואכיפה, עצם המעבר לחוק הזה עם סעיף 13, עם פרק פיקוח ואכיפה, עם פרק עיצומים כספיים, התמונה תהיה אחרת לגמרי.

דוד ביטן: יש את הכול, אני לא מבין.

דוד ביטן: כתוב.

דוד ביטן: אתה רוצה להגיד מה התיקון שאתה רוצה?

<זאב פרידמן: 13(8) עוד לא נכנס.

<זאב פרידמן: מה שרצינו להוסיף שם, את הנושא של עבירות על-פי חוק הגנת הצרכן, וגם אז זה רק אם הוטל לגביו עיצום.

<זאב פרידמן: למקרה של הטעייה, על-פי חוק הגנת הצרכן, אני חושב – למרות שלפי דעתי האישית שצריך היה להחיל את זה לגבי כולם ולהוסיף את זה בסעיף 13, אבל זה עדיין לא נכנס בסעיף 13.

<זאב פרידמן: אני חושב שכאן צריך לאפשר התערבות כירורגית שהיא הרבה יותר מאשר מצב של - - -

דוד ביטן: אז תשאיר את מה שאתה אומר לדיון בסעיף 13.

דוד ביטן: הוא עדיין לא אושר, אז נוסיף את זה.

<איתי עצמון: יש כמה פסקאות בסעיף 13 שעדיין לא אושרו.

איתן כבל: אני חושב שיש משהו.

איתן כבל: אבל עדיין, מה המידתיות?

איתן כבל: כמה עבירות?

איתן כבל: עבירה אחת ולוקחים לו את הרישיון?

איתן כבל: לכן צריך לחשוב על זה טוב.

איתן כבל: נעשה את זה בסעיף 13, אוקיי?

איתן כבל: שמור את ההערה שלך, יש בה משהו, אני לא אומר שלא.

<חוה ראובני: אני מבקשת עוד להוסיף שעל סוחרי רכב משומש גם חל חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות), שמטיל אחריות פלילית על אי-קיום כל מיני חובות שם, שהן בראש ובראשונה חובות של הסכם בכתב או חובות.

<חוה ראובני: מטיל אחריות פלילית, והסעיף הזה חל על כל הקבוצה הזאת פה.

<איתי עצמון: אתה מאשר את 78א?

<איתי עצמון: בעד אישור סעיף 78א – פה אחד

<איתי עצמון: נמנעים – אין

דוד ביטן: 78א מאושר עם התוספת שאמרנו.

דוד ביטן: תקראי בבקשה את 78ב.

<חוה ראובני: "החלת חובות על סוחר ברכב שאינו רכב חדש – 78ב.

<חוה ראובני: על סוחר ברכב שאינו רכב חדש יחולו החובות הקבועות בסעיפים 67" – שטרם אושר – "68 ו-74, בשינויים המחויבים".

<חוה ראובני: אנחנו בכוונה השמטנו את 72, כי יש את 78ב1 בהמשך.

<חוה ראובני: בעד אישור סעיף 78ב – פה אחד

<חוה ראובני: נמנעים – אין

דוד ביטן: מאושר, הלאה.

<איתי עצמון: סעיף 71 לא יחול?

דוד ביטן: מה שהוספנו אז.

<זאב פרידמן: הסכם בכתב.

<זאב פרידמן: יש את זה - - -

<חוה ראובני: את זה יש את זה בחוק גילוי נאות.

דוד ביטן: אוקיי, אז זה מאושר.

דוד ביטן: את 78ב1 קראת?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: תקראי.

<חוה ראובני: "רישום הרכב – 78ב1.

<חוה ראובני: סוחר ברכב שאינו רכב חדש, ירשום את הרכב על שם הקונה בתוך ששה ימי עבודה מיום מסירתו לקונה".

דוד ביטן: אני הייתי מעדיף לצמצם.

דוד ביטן: הרבה פעמים לא רושמים בכלל.

<קריאה: זו בעיה.

<קריאה: איפה הבעיה?

דוד ביטן: לא יודע.

דוד ביטן: זו אחת הבעיות המרכזיות, ואז אנשים מקבלים קנסות, נקודות, ומה לא, וצריכים לרוץ אחרי - - -

<חוה ראובני: האינטרס הוא אינטרס דו-סטרי.

<חוה ראובני: גם למוכר יש אינטרס שהרכב לא יישאר על שמו, כיוון שאז הוא יקבל את דוחות התנועה של הקונה, ואת החשבונות שלו בכביש-6, שאותם אי-אפשר אפילו להסב.

דוד ביטן: מה לגבי המס?

דוד ביטן: זה משפיע על "שלמה-סיקסט"?

<דידי רוזנפלד: קודם כל, כן.

<דידי רוזנפלד: כי לוקח זמן עד שמשחררים את האוטו מהשעבוד שלו.

<דידי רוזנפלד: זה לא תמיד נתון בידי הסוחר.

דוד ביטן: אז אל תיתן את הרכב.

<דידי רוזנפלד: להיפך, הבן אדם רוצה לנסוע על הרכב מיד.

דוד ביטן: אני לא מדבר על חברה כמו שלך.

דוד ביטן: בוא נדבר על סוחרים קטנים יותר, תמיד יש בלגן עם זה.

<אבנר פלור: אנחנו בדקנו את זה יסודי.

<אבנר פלור: רצינו גם שלושה ימים, אבל זה לא התאפשר מכל הסיבות שהציגו כאן.

דוד ביטן: אז אולי לקבל את הנוסח שהיועץ המשפטי מציע?

דוד ביטן: בוא תגיד.

<איתי עצמון: מה שלי הפריע בנוסח הסעיף, שנוקבים כאן בתקופה, ובתוך התקופה הזאת צריך לרשום.

<איתי עצמון: אני חושב שאולי כדאי לכתוב ירשום את הרכב בהקדם האפשרי, ולא יאוחר מ-.

<חוה ראובני: אין בעיה.

דוד ביטן: מקובל?

דוד ביטן: הסעיף מאושר.

<רון מלכה: שנייה.

<רון מלכה: יש בעיה עם שישה ימים.

<רון מלכה: לפעמים אתה מוכר אוטו ביום חמישי וחברת הנאמנות משחררת לך אותו רק ביום חמישי שלאחר מכן.

<חוה ראובני: ימי עבודה.

<קריאה: כתוב ימי עבודה.

<רון מלכה: ימי עבודה.

<חוה ראובני: כתוב ימי עבודה.

<רון מלכה: כתוב ימי עבודה, אבל זה בדיוק על הדקה, זאת אומרת, אם איחרתי ביום, אני עובר על החוק.

דוד ביטן: עזוב.

דוד ביטן: אני רציתי פחות עוד.

דוד ביטן: לא, לא, לא.

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 78ב1 – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: מאושר עם התיקון שאמרנו.

דוד ביטן: 78ג עכשיו.

דוד ביטן: תקראי.

<חוה ראובני: "חובות לפי חוק מכירת רכב משומש – 78ג.

<חוה ראובני: על סוחר ברכב שאינו רכב חדש יחולו הוראות חוק מכירת רכב משומש (זכאות למידע וגילוי נאות), התשס"ח–2008, בשינויים המחויבים".

איתן כבל: הזכרנו כותרת מתוך הסעיף הזה, מה החוק הזה אומר.

<אהוד שניידר: מה השינויים המחויבים?

<איתי עצמון: בטכניקה שבה כותבים חקיקה.

<איתי עצמון: למשל, הרבה פעמים שינויי עברית, שינויים לשוניים.

<איתי עצמון: זו הטכניקה שאנחנו כותבים סעיפים שעניינם החלת הוראות או החלת חוקים על-.

<אהוד שניידר: אין פה משהו מהותי.

<חוה ראובני: באופן גורף.

<חוה ראובני: מה שמהותי היה צריך לציין במפורש.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: 78ג – מי בעד?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 78ג– פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

"סימן ד': חובת הצבת שילוט – 78ד.

"סימן ד': בעל רישיון לפי פרק זה יציב שלט בולט לעין במקום המכירה, שיכלול את שם בעל הרישיון ומספר רישיונו".

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 78ד – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: אושר.

<חוה ראובני: "איסור הסעה או הובלת מטען בתמורה – 78ה.

<חוה ראובני: בעל רישיון לפי פרק זה לא יסיע נוסעים בתמורה בכלי רכב שבהם הוא סוחר, לא יוביל מטען בתמורה בכלי רכב כאמור, ולא יתיר לאחר לעשות כן".

<חוה ראובני: אנחנו רוצים לוודא שמתייחסים לכלי הרכב הזה כמלאי עסקי.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 78ה– פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 78ה אושר.

איתן כבל: עכשיו מגיעים לפרק נחמד.

<חוה ראובני: אנחנו פותחים כאן עולם תוכן חדש לגמרי.

<חוה ראובני: יצאנו מעולם הרכבים השלמים וירדנו לרמת מוצרי התעבורה.

<חוה ראובני: אנחנו נמצאים עכשיו בנושא של מוצרי תעבורה, בחלפים ובחלקים.

<חוה ראובני: כאן, גם כן, יש לנו כמו ברכב השלם את הייצור, את הייבוא ואת הסחר.

איתן כבל: אני רק רוצה להבהיר, לפני שנכנסים לתוך עולם התוכן החדש הזה, שיובהר – כדי שלא ניכנס עכשיו עוד פעם לוויכוחים – מנקודת המבט שלי, שכל חלק – חוה, אבנר, אני אומר את זה לכם ואני אומר את זה ליבואנים ולכולם – שהיבואן דואג שיגיע למוסך שלו, אנחנו מצפים ותובעים שיגיע לכל המוסכים האחרים.

איתן כבל: לפני שאנחנו נכנסים שוב לוויכוחים ומברברים את עצמנו לדעת.

איתן כבל: בבקשה.

<חוה ראובני: השאלה אם אתה רוצה סקירה כללית של הענף, או שנתחיל להיכנס ישר לקריאת הסעיפים?

איתן כבל: מישהו חשוב לו פה הסקירה הכללית של הענף?

איתן כבל: אין לי תכניות כאלה.

איתן כבל: אם יש פה מישהו ש- – מה שחשוב לנו זה העיקרון שאני אמרתי.

<חוה ראובני: בכל זאת, הקדמה מאוד מאוד קצרה.

איתן כבל: לא, עם זאת, צודק איתי, תגידי לנו לקראת מה אנחנו הולכים.

<איתי עצמון: מה המודל שלכם בפרק הזה?

<חוה ראובני: זה בדיוק מה שעמדתי להגיד.

<חוה ראובני: מוצר תעבורה מוגדר בסעיף 2 לחוק שאושר כאביזר, חלק, מערכת חלקים, מכשיר, למעט המכשירים שהם כלי עבודה שמשמשים את המוסך או את היצרן בלבד, מתקן או חומר נוזלי, חומר מוצק או גז המשמשים או מיועדים לשמש להרכבתו, תחזוקתו או פעולתו התקינה של הרכב ולהבטחת בטיחותו של הרכב או של המשתמש בו או לנוחיותו, וכן כל אחד מאלה שעליו להימצא ברכב על-פי דין.

<חוה ראובני: הגדרה מאוד מאוד רחבה.

<חוה ראובני: בפרק ז' אנחנו יורדים להגדרה הרבה יותר מצומצמת.

<חוה ראובני: אנחנו אומרים בתחום הייצור אנחנו מתערבים ומסדירים אך ורק את אלה שייקבעו בצו.

<חוה ראובני: תראו את 78ו', הכלל הוא שבחוץ הפרק הזה לא חל, למעט כשאנחנו נמצאים בתחום של מה שנמצא ברשימה שיקבע השר.

<חוה ראובני: ואת כל החוק צריך לראות בראיה הזאת, שהפרק הזה חל רק על מוצרים שכלולים ברשימה הזאת, רשימה מצומצמת שתקבע לפי שיקולים, תראו בסעיף 78ו'.

<אבנר פלור: אולי אני אעשה עוד דקה כדי שתהיה לכם את התמונה הכוללת.

<אבנר פלור: כמו שחוה הציגה, יש פה שלושה פרקים שאנחנו מתייחסים לנושא מוצרי תעבורה – אחד, פרק ז', שמתייחס לייצור, פרק ח' מתייחס ליבוא, ופרק ט' מתייחס לרישיון סחר במוצרי תעבורה.

<אבנר פלור: מה שאנחנו ראינו במהלך השנים, יש המון חסמים, המון כשלים.

<לאה ורון: מי הם אותם יצרני מוצרי תעבורה?

איתן כבל: אומרת לאה שיכול להיות שבכלל לא הזמנו - - -

<לאה ורון: אני אפילו לא יודעת מי אלה.

<אבנר פלור: יש פה את היבואנים, את יבואני החלפים.

<לאה ורון: היבואן הוא לא יצרן.

<אבנר פלור: היצרנים הם גם תחת האיגוד, איגוד החלפים וגם התאחדות התעשיינים - -

<לאה ורון: מה שאני אומרת, שיכול להיות שבכלל לא הזמנתי אותם.

<אבנר פלור: - - תחת התאחדות התעשיינים.

<אבנר פלור: אני חושב שהם נמצאים ברשימה.

<לאה ורון: זה מה שאני הולכת לבדוק.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, מה שאנחנו עשינו, היום יש למעלה מ-20,000 חלקים ברכב.

<אבנר פלור: משרד התחבורה התעסק במהלך השנים עם מרבית הכמות הזו של החלפים.

<אבנר פלור: מה שאנחנו עשינו בחקיקה החדשה, צמצמנו את ה-20,000 ל-80-70 מוצרים שמשרד התחבורה יקבע לגביהם את דרישות התקינה טרום היבוא.

<אבנר פלור: זאת אומרת, שיהיה מעורב בתהליך של טרום היבוא.

<אבנר פלור: ושאר החלקים, ה-20,000 הנוספים, משרד התחבורה יהיה מעורב בהם רק בתהליך השיווק והמכירה, ולא בתהליך של היבוא.

<אבנר פלור: ברמה הכללית, בנתונים שישנם, בין 60%-50% מהחלקים המשווקים היום בישראל אלו חלקים מקוריים.

<אבנר פלור: חלק גדול משווק על-ידי יבואני הרכב שהם גם יבואני חלפים, ובערך 50%-40% אלו חלפים שהם או תחליפים או משומשים או יבוא מקביל.

<לאה ורון: אדוני היושב-ראש, הצוות של ועדת הכלכלה לא הזמין לבקשתי את התאחדות התעשיינים, אלא רק את איגוד לשכות המסחר.

<לאה ורון: לפיכך אני מציעה לעבור לפרק ט', לסחר במוצרי תעבורה.

<אבנר פלור: או ח', זה יבוא.

<לאה ורון: או ח'.

<איתי עצמון: לגבי ח', הבנתי שאתם מבקשים להביא נוסח חדש לוועדה.

<לאה ורון: בכל מקרה, את פרק ז' אני מציעה להשאיר לדיון בהשתתפות התאחדות התעשיינים.

<חוה ראובני: יש שינויים מסוימים לעומת הנוסח.

<חוה ראובני: אני לא הבאתי איתי את פרק ט'.

<לאה ורון: את ט' שלחת לנו, עורכת הדין ראובני.

<חוה ראובני: כן, אבל איתי לא הבאתי, עם - - -

איתן כבל: ההערות שלך.

<אבנר פלור: יש לנו.

<לאה ורון: אתם רוצים שהוועדה תדון בפרק ח', או שאתם רוצים להביא לפרק ח' נוסח אחר?

<חוה ראובני: אחרי המשלוח לוועדה נכנסו מספר שינויים.

<חוה ראובני: בעצם, אחד מהותי שבא לידי ביטוי בכמה סעיפים.

<לאה ורון: זאת אומרת שאתם מבקשים לדלג על פרק ח'.

<לאה ורון: אני מבקשת לדלג על פרק ז', ולפיכך נציע ליושב-ראש לדון עכשיו בפרק ט'.

איתן כבל: הצעתך התקבלה.

<חוה ראובני: אז ההקדמה עכשיו היא הפוכה.

<חוה ראובני: כיוון שבפרק ט', כשאנחנו מדברים על סחר במוצרי תעבורה, אנחנו כן מסתמכים על ההגדרה הרחבה, ומחריגים ממנה מוצרים שהפרק הזה לא יחול עליהם.

<חוה ראובני: אתה רוצה לתת הקדמה יותר רחבה?

<אבנר פלור: כבר נתתי.

<אבנר פלור: נתתי לשלושת הפרקים.

<רונן לוי: אפשר לפני שתתחילו להגיד משהו?

<רונן לוי: צו הפיקוח – למוסכים היה פטור מעוד רישיון, מרישיון סחר.

<רונן לוי: אנחנו רוצים שזה גם יהיה כאן.

<רונן לוי: אנחנו לא רוצים שמוסך יצטרך להוציא עוד רישיון, עוד אגרות וכולי, כי כאן זה לא מוגדר.

<רונן לוי: מוסך צריך להיות אוטומטי.

<רונן לוי: הוא סוחר בחלפים.

<רונן לוי: לקבל את זה בצורה אוטומטית.

<חוה ראובני: יש סעיף כללי של פטור.

<אבנר פלור: יש את זה.

<אבנר פלור: אתה מדבר על פרק ט'?

<רונן לוי: כן.

<אבנר פלור: בסדר, אז בוא נתחיל - - -

<רונן לוי: - - - מוצרי תעבורה.

<רונן לוי: ברגע שאתה בא למוסך, אתה מקבל גם חלקים.

<רונן לוי: לא יכול עכשיו עוד רישיונות ולהתחיל לעשות עוד רישוי לפי זה.

<רונן לוי: מוסך פטור היום אוטומטית לפי הצו.

<רונן לוי: מה שאומר הצו, אנחנו רוצים להעתיק את זה לכאן.

<רונן לוי: שיהיה ברור שזה העיסוק של מוסך.

<רונן לוי: אני לא צריך שלושה רישיונות בשביל להיות מוסך.

<רונן לוי: מוסך כולל בפנים את - - - בצו זה ברור, פה זה לא ברור.

<אבנר פלור: בסדר, בואו נתחיל.

<חוה ראובני: זכרתי שזה כתוב.

<אבנר פלור: יש את זה.

<אבנר פלור: אנחנו ניכנס לתוכן.

<חוה ראובני: "הגדרת מוצר תעבורה – פרק ט' – 91ב.

<חוה ראובני: בפרק זה, "מוצר תעבורה" – למעט מוצר תעבורה או סוגי מוצרי תעבורה שקבע השר בצו לפי סעיף זה, בין היתר לפי סוג הרכב".

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 91ב.

איתן כבל: – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: אושר.

<חוה ראובני: "רישיון לסחר במוצרי תעבורה – 92.

<חוה ראובני: (א) מי שנתקיימו בו כל אלה זכאי לקבל רישיון לסחר במוצרי תעבורה: (1) ברשותו מקום מתאים לאחסון של מוצרי תעבורה כפי שקבע השר, לפי סוג מוצר תעבורה; ואולם, מצא המנהל כי בשל מאפייני פעילותו של מבקש הרישיון אין צורך במקום אחסון כאמור, רשאי הוא לפטור מבקש רישיון, בהחלטה מנומקת בכתב, מהחובה לפי פסקה זו, ובלבד שקבע ברישיון תנאים חלופיים להבטחת בטיחות הסחר במוצר התעבורה; פטור לפי פסקה זו יכול שיינתן לעניין סוג של מוצר תעבורה; החלטות לפטור לפי פסקה זו יפורסמו באתר האינטרנט של המשרד; (3) הוא איש מקצוע שמתקיימים לגביו התנאים המפורטים להלן או שעומד לרשותו איש מקצוע כאמור: (א) הוא בעל ניסיון מוכח של שנתיים לפחות בסחר במוצרי תעבורה מהסוג שמבקש הרישיון מבקש לסחור בהם, או שהוא בעל תעודת מקצוע באחד או יותר ממקצועות הרכב, כפי שקבע השר, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה; (ג) הוא עמד בהצלחה בבחינות שקבע השר, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה".

<קריאה: - - - המספור?

<חוה ראובני: ירדו סעיפים.

<חוה ראובני: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א)(3)(א), לעניין בעל רישיון לסחר בצמיגים – על איש המקצוע כאמור באותה פסקה להיות מנהל מקצועי של מוסך לתיקון צמיגים ואבובים" - - -

איתן כבל: דרך אגב, התייעצות עם שר הכלכלה, הם חייבים לדבר ביניהם?

<אבנר פלור: לא, לא השרים, אלו אנשי המקצוע.

<חוה ראובני: ואז יש פנייה פורמלית משר לשר, והוא משיב לו שהוא מאשר את ההתייעצות אחרי שהמשרד אומר שזה בסדר, אנשי המקצוע.

איתן כבל: והשר חותם על משהו שהוא לא יודע.

<חוה ראובני: - - "על איש המקצוע כאמור באותה פסקה להיות מנהל מקצועי של מוסך לתיקון צמיגים ואבובים, או טכנאי מוסמך או הנדסאי או מהנדס במדור שקבע השר, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה.

<חוה ראובני: (ב1) על אף האמור בסעיף קטן (א), רשאי השר לפטור גופים שיקבע מחובת רישיון לסחר במוצרי תעבורה, ואת הסוחר במוצרי תעבורה המיועדים לשמש סוגי רכב שיקבע".

<חוה ראובני: (ג) זה הנושא של התקופות.

<חוה ראובני: "(ד) השר יקבע את תכנית הבחינות לפי סעיף קטן (א)(3)(ג), סדרי הבחינות, דרך קבלת תוצאות הבחינות והשגה על תוצאותיהן".

<איתי עצמון: אפשר להסביר את סעיף קטן (ב1), שלא היה בנוסח הקודם?

איתן כבל: זה נראה לי – בלי קשר אם הוא היה או לא היה – מה זה - - -

<חוה ראובני: זה בדיוק מה שהעיר רונן לוי לפני כמה דקות.

איתן כבל: שמה?

<רונן לוי: אנחנו לא צריכים פטור, זה צריך להיות ברור.

<רונן לוי: - - - מוסך לפי סעיף 100, סעיף 101.

<אבנר פלור: זה יהיה בתקנות.

<איתי עצמון: השאלה למה בתקנות?

<איתי עצמון: אם כבר היום אתם חושבים שאין הצדקה לחייב את המוסכים ברישיונות כאלה, מדוע יש לחכות לתקנות?

<רונן לוי: למה אני צריך לבקש פטורים?

<אבנר פלור: אבל אולי יש עוד דוגמאות כאלה.

<רונן לוי: מה זה משנה?

<רונן לוי: מה זה קשור?

<רון מלכה: כמו למשל יבואן, אתה רוצה ממנו שהוא יחזיק חלפים, ואתה מבקש ממנו שמונה רישיונות?

<רונן לוי: מוסך הוא מוסך, אין בשום מקום בעולם שמוסך צריך לבקש פטור.

<רונן לוי: קודם כל, אנחנו מוגדרים בסעיף 1 – מוסך בעל רישיון 100 לפי 101, זה צריך להיות בסעיף א(1).

<רונן לוי: עכשיו תיתני פטור למי שאת רוצה, אין לזה קשר.

<רונן לוי: אי-אפשר להגדיר אותנו - - -

איתן כבל: אני מוכרח להודות שבתוך כל ההקראה שלך זה סעיף שקפץ לי מיד, לא הבנתי בדיוק את מהותו.

איתן כבל: אבל אני אתן לאדוני.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<יוסף סקורניק: יוסי סקורניק, יושב-ראש איגוד החלפים בלשכת המסחר.

<יוסף סקורניק: לגבי הסעיף הזה, הכוונה היא שישנם יבואנים שמביאים עבור מישהו ואין להם מחסן.

<יוסף סקורניק: הם מביאים את הסחורה, הם נציגים של יבואן, של יצרן.

<יוסף סקורניק: הם מביאים את הסחורה, משחררים אותה, ושולחים אותה ישר לקונה.

<יוסף סקורניק: ולכן אין להם מחסנים משלהם.

איתן כבל: אבל זה 92(1).

<אבנר פלור: יוסי, זה לא הסעיף הזה.

<איתי עצמון: זו פסקה (1), אתה צודק.

<איתי עצמון: פסקה (1) מתייחסת למקום אחסון, אנחנו מדברים על (ב1).

איתן כבל: אנחנו מדברים על (ב1).

<אבנר פלור: על רישיון סחר.

<אבנר פלור: בכל מקרה הוא חייב רישיון סחר.

<אבנר פלור: לדוגמה שהבאת הוא חייב.

<חוה ראובני: רק פוטרים אותו מאחסון.

<יוסף סקורניק: בקשר ל-(1), במקום ברשותו, אני חושב לכתוב לרשותו, כי יש היום הרבה שימוש במחסנים לוגיסטיים חיצוניים.

איתן כבל: אני מודה לאדוני ואין לי בעיה שהוא יתייחס לאחר מכן לסעיפים.

איתן כבל: הבעיה שלי ברגע זה היא (ב1).

<אהוד שניידר: אני אפתור לאדוני את הבעיה.

<אהוד שניידר: יש סעיף 8 שממילא מסדיר - - -

איתן כבל: אני יכול לא להתאושש אחר-כך אם אני אקבל את עמדתך.

<אהוד שניידר: בסעיף 8 ממילא שמרנו לשר את הסמכות הזאת, אז למה צריך את הכפילות הזאת פה?

<חוה ראובני: ההבדל בין 8 לפה - - -

איתן כבל: חוה, תני לנו לשפוך קודם כל כל אחד את בעיותיו.

איתן כבל: תמיד את יכולה לענות.

איתן כבל: כן.

<אבי גונן: אבי גונן, מהנדס ראשי לרכב, משרד התחבורה.

<אבי גונן: הסעיף הזה נולד לתת פתרונות.

<אבי גונן: יש כאלה שמייבאים מוצרים לצורך פיתוח והם לא צריכים רישיון סחר.

<אבי גונן: יש כאלה שמייבאים מוצרים לצורך ניסוי, וזה לא מיועד למכירה.

איתן כבל: אתה נתת גם אז את הדוגמה עם הרכב.

<אבי גונן: יש גם דוגמה עם הרכב, אותה דוגמה.

<אבי גונן: אני מכיר מקרה של אחד שמביא קסדות מיצרן ומרכיב בתוכן מערכות שמע לפיתוח.

<אבי גונן: פתאום הוא נדרש ברישיון סחר, הוא לא עומד בתנאים.

איתן כבל: ברור.

<רונן לוי: זה לא קשור למוסכים.

איתן כבל: למה?

<אבנר פלור: בסדר, אתה צודק.

<רונן לוי: מוסך – צריך להיות ברור שיש לנו פטור.

<רונן לוי: יש לנו רישיון סחר.

<רונן לוי: ברגע שאני מוסך לפי סעיף 100 ו-101, מקבל את רישיון הסחר, צריך להיות ברור חד-משמעית.

<אבנר פלור: זה קיים גם בצו היום.

<רונן לוי: רק ביקשנו להעתיק את הצו.

<רונן לוי: ביקשנו את זה גם בפעם שעברה.

<אבנר פלור: יש בקשה – אם אותם גופים שאנחנו יודעים היום שקיימים, האם להכניס אותם למסגרת הסעיף שאומר שהם פטורים מרישיון סחר, ואז נשאיר את האופציה במידה וישנם עוד גופים שאנחנו לא יודעים כרגע?

<איתי עצמון: אני לא כל כך יודע למה הכוונה כשאתה אומר גופים.

<איתי עצמון: בסעיף 8 השר, באישור הוועדה, יכול לקבוע פטור מחובת רישוי לגבי בעלי רישיונות אחרים לפי החוק, או כדי לקיים התחייבות בינלאומית שהמדינה צד לה.

איתן כבל: לדעתי אתם צריכים להבין את הסעיף הזה קודם כל אתם.

איתן כבל: הרי בסוף אנחנו רוצים לדעת למה אתם התכוונתם.

<חוה ראובני: 8 וזה לא אותו דבר.

<איתי עצמון: נכון, זה מה שאמרתי.

<חוה ראובני: 8 מדבר על תנאים לקבלת הרישיון וזה פטור - - -

איתן כבל: נא להסביר לי, חוה או אבנר, מה זה סעיף (ב1).

<חוה ראובני: (ב1) אומר שיש סמכות לפטור גופים שונים מעצם הצורך ברישיון, בעוד שסעיף 8 מדבר על תנאים לקבלת הרישיון.

<איתי עצמון: כולם או חלקם?

<איתי עצמון: פטור מתנאים לקבלת - - -

איתן כבל: זה אותו דבר.

<חוה ראובני: כולם או חלקם, אבל עדיין צריך רישיון.

<חוה ראובני: ב-8 זה בלי תנאים אולי, אבל עדיין צריך רישיון.

<איתי עצמון: מה המשמעות של חובת רישוי בלי תנאים?

<איתי עצמון: אני לא יודע.

איתן כבל: את לא חייבת להתעקש רק כי זה רשום.

איתן כבל: יכול להיות שזה פשוט לא מתחבר.

דוד ביטן: מה שהיא אומרת זה שאם מישהו שלא צריך, אז זה פוטר אותו.

דוד ביטן: אבל איך זה פוטר אותו?

<איתי עצמון: זה בתקנות.

דוד ביטן: לא כתוב.

<חוה ראובני: גופים שיקבע.

דוד ביטן: איפה כתוב?

<חוה ראובני: גופים שיקבע.

איתן כבל: השר רשאי.

<חוה ראובני: לפי חוק הפרשנות, יקבע את זה בתקנות.

<רונן לוי: אנחנו לא פטור, אנחנו בעלי רישוי.

דוד ביטן: מה זה משנה?

דוד ביטן: אתה מקבל פטור.

<רון מלכה: מה שרציתי להוסיף, במסגרת ההערה של מר רונן לוי, אני אנצל את ההזדמנות, אני רציתי להוסיף שלא רק המוסכים, זה גם היבואנים המסחריים.

<רון מלכה: כשאתה אומר להם תדאג לי לחלפים, תדאג לי לזה וזה, במקום להוציא שמונה רישיונות, ברגע שהוא יבואן מסחרי של רכב, אוטומטית הוא צריך להיות מעורב בנושא חלפים, ולזה המשרד צריך לתת את הדעת.

<חוה ראובני: אנחנו מדברים כאן על סחר, לא על יבוא.

<רון מלכה: אבל אם אני בתור יבואן מחזיק ארבעה או חמישה מוסכים שפרוסים והם לא שלי, הם של קבלני משנה, נגיד כמו רונן, אז אני סוחר בחלפים כי אני מספק לו חלפים.

<רון מלכה: בדיוק אותו דבר כמו כל יבואן מסחרי אחר.

<חוה ראובני: אבל אתה עדיין צריך את הרישיון.

איתן כבל: חוה, הוא שאל אותך, אבל את לא צריכה לענות, אני קובע אם את עונה.

דוד ביטן: מה שהוא אומר, שאם הוא קיבל רישיון למוסך לפי סעיף 101, יש לו גם רישיון לשני.

דוד ביטן: זה מה שהוא אומר.

איתן כבל: אנחנו נאשר את הסעיף.

איתן כבל: אני מבקש מכם בהקשר הזה, כמו שאיתי אמר, לבחון את השאלה אם הגופים הפטורים - - -

<רונן לוי: ההבדל הוא לא פטור, אנחנו מקבלים אוטומטית את הרישוי, יש לנו רישיון.

איתן כבל: אז ממה אתה מוטרד?

איתן כבל: אתה לא מופיע פה.

<רונן לוי: הפוך, אני צריך להופיע פה בתור אחד שיש לו רישיון - - - מי שיש לו רישיון מוסך, יש לו רישיון - - - לקבל אותו אוטומטית.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: כן, חוה.

איתן כבל: צודק, עכשיו הבנתי את מה שאתה אומר.

איתן כבל: הלאה, (ג).

איתן כבל: יש עוד הערות?

<יוסף סקורניק: רק לחזור על ההערה שב-(א)(1) במקום ברשותו, לרשותו שיהיה רשום.

<איתי עצמון: פה זה עניין של עברית.

<איתי עצמון: אין בעיה.

<איתי עצמון: אנחנו נבדוק עם הממונה על הנוסח, מה הנוסח המתאים.

דוד ביטן: אז מה אתם מחליטים?

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אנחנו נאשר את הסעיף, להוציא (ב1), שינסו לתת את הניסוח הפוזיטיבי.

<רונן לוי: זה ב-(א), לא ב-(ב1), זה מה שהוא ניסה להגיד.

<יוסף סקורניק: זה ב-(א)(1).

<קריאה: שהגופים האלה והאלה יהיו פטורים - - -

איתן כבל: מה הבעיה?

איתן כבל: יש לכם בעיה עם זה?

<רונן לוי: - - - רישיון לפי סעיף 100 - - -

<אבנר פלור: זה המצב הקיים היום גם, אין לנו בעיה.

איתן כבל: אוקיי, אז קדימה.

<אבנר פלור: זה המצב הקיים היום גם.

<אבנר פלור: בסדר, ניקח את זה מהצו.

דוד ביטן: גם מה שהוא אמר לגבי היבואנים.

<אבנר פלור: אין לנו בעיה עם זה.

<חוה ראובני: גם היבואנים פטורים?

<אבנר פלור: כן.

איתן כבל: אוקיי, בסדר.

איתן כבל: תראה איך אנחנו הולכים לקראתכם.

<קריאה: זה ההיגיון.

<אהוד שניידר: אנחנו לא ביקשנו את זה, אני חושב שזו טעות.

דוד ביטן: אז נוריד את זה.

<אהוד שניידר: אני חושב שיבואן רכב צריך לעמוד - - - ואם הוא רוצה - - - הוא צריך לעמוד בעוד תנאים.

<אהוד שניידר: הוא צריך להיות - - - למה לפטור אותו?

דוד ביטן: לא פוטרים אותו.

דוד ביטן: כשהוא מקבל את רישיון היבואן, כולל על החלפים, אז נותנים לו את התנאים גם של החלפים.

דוד ביטן: זה מה שהם צריכים לעשות.

דוד ביטן: הוא לא צריך לרוץ פעמיים בירוקרטיה.

<חוה ראובני: אנחנו מבקשים לנסח את זה לצורך סמכויות האכיפה והפיקוח והעיצומים הכספיים לא שהוא פטור, אלא שיראו אותו כמי שניתן לו רישיון.

איתן כבל: מקובל.

איתן כבל: דיברנו על מוסכים ודיברנו על יבואנים.

דוד ביטן: יבואנים על חלפים.

איתן כבל: נכון?

איתן כבל: אמרת יבואנים.

<אבנר פלור: יבואני רכב.

<חוה ראובני: יבואני רכב מסחריים ומוסכים מורשים.

איתן כבל: יראו בהם כמי ש-?

<חוה ראובני: שניתן להם רישיון.

איתן כבל: אוקיי.

דוד ביטן: מקובל.

דוד ביטן: אם אתה לא רוצה, אנחנו נבטל את הסעיף.

איתן כבל: (ב1) – אפשר לוותר עליו, אם כך.

<אבנר פלור: וגם יצרני רכב.

<אבנר פלור: אז איפה אלה, של הניסוי?

<אבנר פלור: את (ב1) משאירים?

דוד ביטן: (ב1) זה מקרים מיוחדים.

<אבנר פלור: זה מקרים מיוחדים, בסדר.

דוד ביטן: למרות שכל שהדוגמאות שהוא נתן זה לא סחר.

דוד ביטן: כל הדוגמאות שהוא נתן יבאו לא לצורך סחר.

דוד ביטן: זה בכלל לא חל בסעיף, אבל לא משנה, נלך אתכם.

איתן כבל: אז ב-(ב1) מה נדרש, חברים?

דוד ביטן: אין בעיה עם (ב1), הוא מתקן את זה לפי - - -

איתן כבל: אז מה צריך אותו?

<אבנר פלור: סעיף 29, כתבנו שם את הניסוי.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: תשאיר אותו.

איתן כבל: תשאיר אותו, הוא צודק.

איתן כבל: באישור ועדת הכלכלה.

איתן כבל: מי בעד הסעיף?

דוד ביטן: עם כל התיקונים שאמרנו.

<איתי עצמון: היא קראה את כולו?

<איתי עצמון: את סעיף קטן (ג) גם כן?

איתן כבל: היא קראה את הכול.

<חוה ראובני: (ג) אמרנו שזה במסגרת הנושא של התקופות, ההסדר הכללי שיבוא.

איתן כבל: אוקיי, ו-(ד)?

איתן כבל: קראת, נכון?

<חוה ראובני: כן.

<חוה ראובני: (ב1) נשאר?

איתן כבל: כן.

<איתי עצמון: (ב1) באישור הוועדה.

<איתי עצמון: כל התקנות באישור הוועדה.

איתן כבל: באישור הוועדה הוספנו.

איתן כבל: אוקיי, אנחנו מאשרים את סעיף 92 ללא סעיף (ג'), עם התוספות והתיקונים הנדרשים.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 92, למעט סעיף קטן (ג) – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: אושר.

"סימן ב': סחר במוצרי תעבורה מיובאים – 93.

"סימן ב': (א) בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה לא יסחר במוצר תעבורה, אלא אם כן מוצר התעבורה יובא בהתאם להוראות לפי פקודת הייבוא והייצוא, ולעניין מוצר תעבורה כהגדרתו בסעיף 88א – גם בהתאם להוראות לפי פרק ח'".

"סימן ב': 88א, שנייה, אני אמצא אותו.

"סימן ב': זה סעיף שנראה לי שלא דנו בו עדיין.

"סימן ב': "(ב) לא יסחר אדם במוצר תעבורה משומש שאיננו מסוג שנקבע לפי סעיף 90ב, למעט לשימושים אלה: (1) שימוש בחומר הגלם שממנו עשוי מוצר התעבורה; (2) הרכבתו ברכב שאינו רשאי לנסוע בכביש לפי הוראות פקודת התעבורה; (3) הרכבתו ברכב אספנות".

<איתי עצמון: מה ההגדרה של מוצר תעבורה משומש?

<חוה ראובני: מוצר תעבורה משומש – "מוצר תעבורה שפורק מרכב שלא לשם הרכבתו מחדש באותו רכב".

<חוה ראובני: זו הגדרה שאושרה בסעיף 2.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: אנחנו נאשר את סעיף 93 ללא סעיף (א) כיוון שעדיין לא דנו בפרק ח'.

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: בעד אישור סעיף 93 – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: 94.

<חוה ראובני: אלא אם כן אדוני רוצה בכל זאת לדון ב-88(א), ואז הוא יכול לאשר.

<חוה ראובני: זה רק סעיף הגדרה.

איתן כבל: אוקיי.

<איתי עצמון: אבל גם את כל פרק ח' לא אישרנו.

<חוה ראובני: בסעיף הזה לא נגענו לעומת הנוסח שנשלח לוועדה.

<איתי עצמון: לא מדובר רק על ההגדרה, מדובר גם על החלת הוראות - - -

איתן כבל: לא הבנתי, מה גברתי רוצה?

<חוה ראובני: סליחה, צודק מר עצמון.

<חוה ראובני: "אחריות למוצרי תעבורה – 94.

<חוה ראובני: (א) לא ימכור בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה, אלא אם כן מסר ללקוח בעת המכירה תעודת אחריות למוצר התעבורה ולפעילותו התקינה לתקופה שלא תפחת משלושה חודשים או לנסיעה של 6,000 קילומטרים מיום התקנת המוצר ברכב, ככל שנדרשת התקנה כאמור לצורך השימוש במוצר, ואם לא נדרשת התקנה – מיום המסירה ללקוח, הכול לפי המוקדם; השר, באישור הוועדה, רשאי לשנות את התקופה ואת מספר הקילומטרים כאמור בסעיף קטן זה.

<חוה ראובני: (ב) על אף הוראות סעיף קטן (א) – (1) נקבעה לפי דין תקופת אחריות ארוכה יותר מהתקופה כאמור באותו סעיף קטן – תחול התקופה הארוכה יותר; (2) לא תפחת תקופת האחריות שייתן בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה ללקוח, מתקופת האחריות שנתן יצרן מוצר התעבורה או מי מטעמו; (3) בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה רשאי לתת ללקוח אחריות למוצר התעבורה באמצעות חשבונית שהוא מוסר ללקוח לפי דין, ובלבד שכלל בחשבונית פרטים שקבע השר, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה ובאישור הוועדה; בתקנות כאמור רשאי השר לקבוע את גודל האותיות המזערי ואת אופן הצגת פרטי האחריות בחשבונית; הוראות פסקה זו לא יחולו על מוצרי תעבורה שחלות עליהם הוראות לפי חוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981, לעניין אחריות ושירות לאחר מכירה.

<חוה ראובני: (ג) הוראות סעיף זה באות להוסיף על הוראות לפי כל דין, ובכלל זה לפי חוק הגנת הצרכן, ולא לגרוע מהן".

איתן כבל: מה אומר הסעיף הזה?

איתן כבל: בגדול.

<חוה ראובני: אנחנו מסדירים כאן חובת מתן אחריות על מוצרי תעבורה, קובעים את המשך שלה או בחודשים או במשך שימוש לפי זמן, ומחילים פה למעשה את הפרטים.

<חוה ראובני: האחריות יכולה לבוא לידי ביטוי בחשבונית ולא בתעודה.

<חוה ראובני: הרי לא על כל פרט ובורג שמתקינים ברכב נותנים תעודת אחריות לחוד, אבל בחשבונית מפורט מה הותקן ברכב.

<חוה ראובני: זה כפוף ובלי לגרוע מהוראות חוק הגנת הצרכן.

<רונן לוי: היות ואנחנו המוסכים משווקים את רוב החלפים בארץ, יש כמה דברים שאנחנו רוצים להגיד כאן.

<רונן לוי: דבר ראשון זה בקשר לעניין של תעודות האחריות.

<רונן לוי: חלק מתעודות האחריות שאנחנו מקבלים – הרי אנחנו עכשיו רוצים לפתוח את התחרות.

<רונן לוי: חלק מהחלפים אתם מאשרים בייבוא חופשי, חלק אתם מאשרים לפי חלקים שעכשיו אתם תצטרכו עליהם רישיון.

<רונן לוי: הרבה פעמים קורה שחלק הוא כושל, למרות שאנחנו לא יודעים אם הוא מספיק טוב או לא טוב כשאנחנו רוכשים אותו, ולא מקבלים עליו תעודות אחריות.

<רונן לוי: ואז זה יוצר מצב שאנחנו לא מקבלים התקנה נוספת.

<רונן לוי: זאת אומרת, החלק הזה כושל, אנחנו קונים אותו מיבואני החלפים, ואז אנחנו צריכים להתקין פעמיים או פעם שלישית, ואנחנו משלמים את זה.

<רונן לוי: אף אחד לא משלם לנו על ההתקנה הזו, להבדיל ממה שקורה באחריות, שכן נתתם סיכון שהיבואנים המקבילים כן ישלמו ליבואנים הישירים את האחריות.

<רונן לוי: למעשה, אם אנחנו מקבלים חלפים שיובאו בייבוא חופשי ואין לנו את המידע המוקדם אם הם מספיק איכותיים, ואחרי שהם כשלו ברכב, אין לנו מי שייתן לנו את הגב ואת ההתקנה הנוספת של אותו חלק שאנחנו נספק את האחריות.

<אבנר פלור: הוא מוגדר כריקול או שאתה אומר כללי?

<רונן לוי: באופן כללי.

<רונן לוי: קניתי ציריה ממישהו, הוא נתן לי אחריות.

<רונן לוי: הוא ייתן לי עוד פעם את הציריה, אבל אני צריך עוד פעם שעתיים לעבוד ולהתקין אותה.

<רונן לוי: הוא ייתן לי את הציריה.

<רונן לוי: אין לי בעיה שהוא ייתן לי את האחריות, אבל אף אחד לא ישלם לי את ההתקנה.

<רונן לוי: אנחנו רוצים בשרשרת האחריות הזו שאם הציריה שהוא מכר לי התקלקלה, ואני נותן את האחריות ללקוח, אני לא לוקח ממנו כסף, שיהיה לפחות שרשור גם בהתקנה.

<רונן לוי: לא יכול להיות שמוסך יעבוד פעמיים ושלוש, וזה שהביא את - - -

<אהוד שניידר: אל תקנה חלפים ממי שלא נותן לך אחריות.

<רונן לוי: אני לא מכיר מקרה שקונים מהיבואנים הישירים ונותנים את הכסף הזה, אלא אם כן הוא מוסך מורשה.

איתן כבל: אני שואל כמה מקרים כאלה יש.

<רונן לוי: לא מעט.

<רונן לוי: 20% בערך.

<קריאה: 20% חוזר לך חלקים?

<יעקב אנוך: אם 20% זה בלאי בחלקים ודברים כאלה, אז איך החלקים מגיעים לארץ?

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: חלקים גרועים אם ככה.

<רונן לוי: אף אחד מכם לא מנהל מוסך.

<רון מלכה: רוב החלקים שנגועים בתופעה הזו הם חלקים משומשים או משופצים.

<קריאה: מה הקשר?

<קריאה: מה זה קשור ליבואן?

<רון מלכה: לא מייבאים חלקים משומשים.

איתן כבל: חברים, אני רואה שאתם אוהבים לשוחח ביניכם.

איתן כבל: למה אני צריך לגרום לכם להזדמנות הזו?

איתן כבל: תקבעו אחרי או לפני.

<רון מלכה: ברוב החלקים מביאים מחלקים משומשים ציריות, מנועים, גירים, ורוב התופעה היא שם.

<יוסף סקורניק: יוסי סקורניק, לשכת המסחר.

<יוסף סקורניק: אני יבואן של חלפים כבר 43 שנה.

<יוסף סקורניק: מה שאומר רונן זה מינורי וזה בהסכם היחסים ביני לבינו.

<יוסף סקורניק: כשמוכרים לו חלפים, הוא יודע בדיוק מראש את תנאי האחריות שלי.

<יוסף סקורניק: אם הוא ירצה ממני אחריות גם על עבודה, שיבקש, נראה אם אני אתן לו.

<יוסף סקורניק: אבל תנאי האחריות מוגדרים בחוק חלק מול חלק.

<יוסף סקורניק: כמעט לא קורה שיש דבר כזה.

<יוסף סקורניק: אם קורה שהחלק כשל – הוא מוכיח הרי גם - - - את העבודה שלו, וגם זה קרה.

איתן כבל: אוקיי, חברים, רונן, הפעם הזו אני מצטער.

איתן כבל: ניסית.

איתן כבל: בעד אישור סעיף 94 – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: 94 אושר.

איתן כבל: 95.

<חוה ראובני: "תיאור מוצר תעבורה – 95.

<חוה ראובני: בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה יתאר תיאור מלא ונכון של מוצרי התעבורה, וייתן לקונה הנחיות בדבר התקנתם, הרכבתם והשימוש בהם, או יפנה אותו לקבלת שירות במוסך, לפי סוג המוצר".

איתן כבל: הערות?

<אהוד שניידר: כן.

<אהוד שניידר: לא ברור לי מההוראה הזו אם לגבי חלק שממילא צריך להרכיב אותו למוסך אני גם צריך לתת הנחיות כיצד להרכיב אותו.

<קריאה: לא, זה על וישרים.

<רונן לוי: גם אנחנו לא הבנו.

<חוה ראובני: ייתן לקונה הנחיות או יפנה אותו.

<חוה ראובני: זה או-או.

<אבנר פלור: הוא יפנה אותו למוסך.

<רונן לוי: זה לא היה בנוסחים הקודמים בכנסת הקודמת.

<רונן לוי: אולי תסבירי לנו למה בכלל הבאת - - -

<אבנר פלור: למה לא היה?

<חוה ראובני: היה.

<אבנר פלור: למה לא היה?

<אבנר פלור: זה היה.

<אבנר פלור: היה ויכוח בכנסת הקודמת למה הכוונה, ואז אמרתי שבחלק גדול מהמקרים הוא צריך לבצע את ההתקנה במוסך, הוא לא יכול לבצע את זה בכל מקום.

<דידי רוזנפלד: אסור לו לבצע – למעט מקרים בודדים.

<אבנר פלור: בסדר, אבל יש מקרים בודדים שהוא עושה את זה.

<רונן לוי: החוק הרי לא מאפשר למי שהוא לא בעל רישיון להרכיב.

<איתי עצמון: הסעיף נדון ב-30 בנובמבר 2014 בכנסת הקודמת.

<אבנר פלור: בואו נראה מה השאלות פה?

<אבנר פלור: מה הקושי בסעיף?

<אהוד שניידר: הקושי הוא שאפשר, לדעתי, לפרש את הסעיף כך שהוא חל גם במקרים שאני מוכר לו מוצר תעבורה שהוא אמור להרכיב במוסך, וגם אז הוא זכאי לקבל ממני - - -

<קריאה: ועוד אני אלמד אותו איך לעשות את זה.

<אהוד שניידר: - - אני לא רוצה להיות במצב שבו אני מפר את ההוראה של החוק, למרות שברור שהלקוח צריך להרכיב את המנוע במוסך.

<חוה ראובני: אני חושבת שמאוד ברור שיש כאן שתי חלופות.

<חוה ראובני: אחת היא לתת לקונה הנחיות התקנה, הרכבה ושימוש.

<חוה ראובני: חלופה שנייה, יפנה אותו לקבלת שירות במוסך.

<חוה ראובני: והבחירה בין שניהם זה לפי סוג המוצר.

<חוה ראובני: לא דומה המנוע לווישר.

<אבנר פלור: אבל גם כשהוא מגיע למוסך, הוא צריך הנחיות.

<אבנר פלור: לא הלקוח, המוסך.

<אבנר פלור: זה נותן את האפשרות - - -

<רונן לוי: אם היית אומר שאלו יהיו הנחיות למוסך, אין בעיה.

<יוסף סקורניק: זה בדיוק בסדר, מה אתם רוצים?

<יוסף סקורניק: וישר הוא ירכיב לבד, את היתר הוא יצטרך ללכת למוסך.

<יוסף סקורניק: מה הבעיה שלכם?

<אהוד שניידר: - - -

<אבנר פלור: אני חושב שהסעיף בסדר.

איתן כבל: גם אני חושב.

<אבנר פלור: עם מה שחוה הציגה, זה - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 95 – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: 95 אושר.

איתן כבל: 96.

<חוה ראובני: "סימון מוצרי תעבורה – 96.

<חוה ראובני: (א) בלי לגרוע מהוראות לפי חוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981, לעניין סימון טובין, בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה לא יסחר במוצר תעבורה, אלא אם כן מסומנים על גביו או על גבי אריזתו מספרו הקטלוגי, שם היצרן או סמלו המסחרי, ודרישות התקינה שלפיהן הוא יוצר, ככל שישנן.

<חוה ראובני: (ב) קיימות בדרישות התקינה כאמור בסעיפים 89 או 89א" – שטרם נדונו – "הוראות לעניין מועד הסימון של הפרטים כאמור בסעיף קטן (א), יהיה מועד הסימון לפי אותן דרישות תקינה; לעניין מוצר תעבורה שלא קיימות לגביו בדרישות התקינה הוראות לעניין מועד הסימון – יהיה מועד הסימון לאחר מועד הייבוא של המוצר, ואולם אין בכך כדי למנוע סימון של מוצר התעבורה לפני מועד הייבוא אם בעל הרישיון לסחר במוצרי תעבורה בחר לעשות כן.

<חוה ראובני: (ג) על אף האמור בסעיף קטן (ב), סימון המספר הקטלוגי, שם היצרן או סמלו המסחרי על גבי מוצר תעבורה מיובא או אריזתו, ייעשה טרם מועד הייבוא.

<חוה ראובני: (ד) הוראות סעיף קטן (א), למעט חובת סימון מספר קטלוגי, שם היצרן או סמלו המסחרי, לא יחולו על בעל רישיון לייצור רכב ושיווקו לגבי מוצרי תעבורה המשמשים לייצור הרכב.

<חוה ראובני: (ה) השר רשאי לפטור בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה מחובת הסימון של הפרטים האמורים בסעיף קטן (א), בתנאים ולגבי סוגי מוצרי תעבורה שיקבע".

<איתי עצמון: ההערה שלי לעניין נוסח הסעיף היא הלימה להוראות לפי חוק הגנת הצרכן.

<איתי עצמון: לפי סעיף 17 לחוק הגנת הצרכן חלה על עוסק חובה לסמן על גבי טובין פרטים שונים ובהם שם המצרך וכינויו המסחרי, ארץ הייצור, שם היצרן, מספר זהותו ומענו, כמות המצרך וכולי.

<איתי עצמון: אם אני זוכר נכון, זה מה שניסינו לעשות בזמנו בנוסחו של סעיף 96, וכאן ראיתי שהוספתם בכל זאת שם היצרן או סמלו המסחרי בסעיף קטן (א).

<איתי עצמון: להבנתי, זה מיותר.

<איתי עצמון: וכך גם בסעיף קטן (ד) – שם היצרן או סמלו המסחרי.

<איתי עצמון: אלו דברים שבכל מקרה יש חובה לסמן.

<אבנר פלור: אבל טרום היבוא.

<דידי רוזנפלד: גם בטרום היבוא.

<דידי רוזנפלד: גם בטרום היבוא.

<אבנר פלור: מכיוון שישנם מקרים שבהם לפחות שם היצרן חייב להיות טרום היבוא של הזיהוי.

<דידי רוזנפלד: שם היצרן אני מבין, אבל למה כל הדברים האחרים?

<אבנר פלור: לא, לא, זה לא.

<אבנר פלור: יש פה הגדרה בדיוק מה טרום היבוא.

<אבנר פלור: לא כל הדברים.

<אבנר פלור: לא כל הדברים.

<רונן לוי: משומשים.

<יוסף סקורניק: טרום היבוא זה או שם יצרן או סמלו המסחרי.

<יוסף סקורניק: או מק"ט, 111.

<אבנר פלור: או סמלו המסחרי.

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: השאר לא, את השאר הוא יכול אחרי.

<יוסף סקורניק: או-או-או.

<רון מלכה: מה קורה עם דלת משומשת וכולי?

<רון מלכה: מה קורה ביבוא של חלקים משומשים?

איתן כבל: מה, נכנסתי למוסך?

<רון מלכה: לא, חיים את זה.

<אבנר פלור: לגבי משומש?

<אבנר פלור: לגבי לדוגמה דלת?

<רונן לוי: הוא בא ורוצה שנתקין דלת משומשת?

<רונן לוי: אני אסמן אותה?

<אבי גונן: אין לך סימוני תקינה, זה חלק שמפורק מרכב.

<רון מלכה: אבל יש יבוא גם של משומש.

<אבנר פלור: יבוא של משומש.

<אבנר פלור: יבוא כן.

איתן כבל: אבל אתה מיידע את הלקוח?

<רון מלכה: בהחלט.

<קריאה: בוודאי.

<אבנר פלור: שזה משומש, כן.

<רונן לוי: הוא יודע שזה משומש, אבל מה עם הסימון?

<דידי רוזנפלד: הבעיה היא לא הידוע, הבעיה היא מכירת חלקים משומשים, ומה צריך להיות מסומן עליהם.

<דידי רוזנפלד: לפי החוק הזה - - - מאיפה הוא יודע בכלל?

<דידי רוזנפלד: פירקו מאיזה אוטו והביאו לו.

<רון מלכה: מה שמפורט פה בארץ, חל עליו חוקים אחרים במסגרת אתגר – אתה חייב לדעת את מספר רישוי השעות - - -

איתן כבל: אתה לא יודע לסמן את אלה שגנבו אותה מפה, לקחו אותה לשטחים והחזרת?

<דידי רוזנפלד: זה בארץ.

<דידי רוזנפלד: מה שמפורק בארץ צריך מספר רישוי, ואז לא יכול להיות שיש לו - - - יש קוד.

<אבנר פלור: אני אתן לך מענה.

<אבנר פלור: יש סעיף שמתייחס לנושא של משומשים, יבוא מוצרי תעבורה משומשים ב-90(ב) בפרק ח'.

<אבנר פלור: שם נתייחס לזה.

<רונן לוי: אבל זה יבוא, זה לא סחר.

<אבנר פלור: כן, כן, על יבוא.

<אבנר פלור: אתה דיברת על יבוא.

<רונן לוי: תאשר את חוק חובת רישום, וזה נגמר.

<רונן לוי: יש הרי חוק קיים שיש בו חובת רישום חלקים.

איתן כבל: רונן, מבלי לקרוא את סעיף ח' וכן להבין או לא להבין, אני לא יודע.

איתן כבל: אם אין סימון – צריך להיות סימון שהוא מיוחד לרכבים משומשים.

איתן כבל: אני לא חושב שצריכה להיות פה איזושהי בעיה, ולו רק כדי לדעת את השרשור.

איתן כבל: בסוף יש לו איזו נקודת מוצא.

איתן כבל: אז אתה לא תדע מאיזה רכב פורק, באיזה גראז'?

איתן כבל: זה לא חשוב?

<רון מלכה: מה זה העניין הזה?

<רון מלכה: אחר-כך באים אלינו בטענות.

דוד ביטן: למה את הסעיף הזה אי-אפשר בתקנות?

דוד ביטן: למה צריך להביא את זה בחקיקה ראשית?

דוד ביטן: מה יסמנו, איך יסמנו, את כל הדברים האלה.

<אבנר פלור: כי זה משהו מהותי.

דוד ביטן: אז גם קל לתקן.

איתן כבל: אתה צריך לקבוע את העיקרון בחקיקה.

דוד ביטן: אבל פה זה לא העיקרון.

דוד ביטן: פה העיקרון הוא סימון.

<אבנר פלור: אבל המועד של הסימון הוא מאוד עקרוני.

<יוסף סקורניק: לגבי מועד הסימון, אני מבקש עוד – כל הסימון, למעט שם יצרן או הלוגו יהיה בטרום הניפוק.

<יוסף סקורניק: היום כל הניפוק הולך לפני שזה יוצא למוסך ולא בעת הכניסה למחסן.

<יוסף סקורניק: זה מאוד יקל, וגם סיכמנו את זה בזמנו עם המשרד.

<יוסף סקורניק: טרום ניפוק.

<יוסף סקורניק: חוץ מהלוגו או שם היצרן או המק"ט, יתר הסימון, טרום ניפוק.

<דידי רוזנפלד: לא כתוב איפה - - -

<רון מלכה: טרום יבוא.

<קריאה: טרום יבוא זה רק הלוגו.

<דידי רוזנפלד: כתוב – הלוגו, או מק"ט - - - כל השאר לא כתוב.

<אבי גונן: השאר זה ניפוק.

<אבי גונן: אלה התנאים ביבוא.

<קריאה: שיהיה רשום פה - - -

<אבי גונן: אתה לא צריך לרשום, כי אלה התנאים.

<אבי גונן: אלה התנאים.

<אבי גונן: ומה שלא רשום, אתה יכול לעשות - - -

<גדעון רייס: הבעיה שכתוב כאן לאחר היבוא.

<גדעון רייס: ולאחר היבוא זה עניין של פרשנות כבר.

איתן כבל: שם ותפקיד, סליחה.

<גדעון רייס: מדבר גדעון רייס מאיגוד יבואני החלפים, לשכת המסחר.

<גדעון רייס: כאשר כתוב לאחר יבוא, יש עניין של פרשנות, אם זה יהיה רבע שעה אחרי היבוא, שעתיים אחרי יבוא, או שבוע אחרי היבוא.

<גדעון רייס: אנחנו מבקשים שזה יהיה טרום ניפוק.

<גדעון רייס: בגלל שהסחורה אצלנו שוכבת לאחר היבוא לפעמים גם שבועות וחודשים ארוכים עד שמסדרים אותה, עד שמעלים אותה - - -, עד שמכינים אותה למכירה.

<גדעון רייס: לכן ביקשנו כבר כמה פעמים שייכתב טרום ניפוק.

<גדעון רייס: הדברים האלה הועלו - - - משרד התחבורה וקיבלנו את האישור.

<אבנר פלור: בסדר.

<אבנר פלור: בסדר.

<אבנר פלור: בסדר.

<איתי עצמון: אני מצטער, לא הבנתי מה זה ניפוק לעניין הזה.

<אבנר פלור: ניפוק, הכוונה לפני שהוא מוכר את זה ללקוח, לפני השיווק ללקוח, הוא מחויב בכל הסימונים הנדרשים.

<גדעון רייס: טרם מכירתו.

<חוה ראובני: לאחר מועד היבוא של המוצר, הוא לא יאוחר - - -

דוד ביטן: טרם שיווקו אולי, לא מכירתו.

<חוה ראובני: וטרם שיווקו.

<אבנר פלור: אפשר לסמן גם לפני.

<איתי עצמון: כתוב – אולם אין בכך כדי למנוע.

דוד ביטן: לכל המאוחר, טרם שיווקו.

איתן כבל: סיכמנו.

איתן כבל: אני רק רוצה לוודא שיש חובת סימון לחלפים - - -

<אבנר פלור: משומשים?

איתן כבל: כן.

<אבנר פלור: בחוק הרישום.

איתן כבל: אני רק רוצה לוודא שיש.

דוד ביטן: כרגע אין.

איתן כבל: רישום.

איתן כבל: רישום.

<אבנר פלור: רגע, בוא נעשה סדר.

<אבנר פלור: קודם כל, אנחנו לא מאשרים יבוא של כל חלקים משומשים.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר את עצמי.

איתן כבל: הכוונה שלי היא שידעו שהרכב הזה הוא רכב חלף, ולמי הוא משתייך, זאת אומרת, ממי הוא נקנה.

<דידי רוזנפלד: בחלפים המשומשים?

<דידי רוזנפלד: מה שבארץ אתה צריך להגיד מספר אוטו שפירקת.

<דידי רוזנפלד: בחו"ל, אתה כותב שקנית, אתה לא כותב ממי.

<דידי רוזנפלד: בסך הכול בחשבונית אתה כותב מספר רישומון יבוא.

<דידי רוזנפלד: אפילו אתה לא יודע מה זה.

<חוה ראובני: ב-93(ב) כבר מאוד הגבלנו את היבוא של החלפים המשומשים.

איתן כבל: עזבי עכשיו.

איתן כבל: גם אם נשאר 20%, בסוף צריך שיהיה סדר בעניין הזה.

איתן כבל: כל מה שאני מבקש – אנחנו מקפידים ויוצרים כאן מצבים חדשים.

איתן כבל: דרך אגב, כל הדברים האלה היום זה מחשב.

איתן כבל: אתה אפילו לא סוחב את זה על הגב, וזה לא קופי על קופי.

איתן כבל: זאת עמודה, מדבקה אפילו.

<רונן לוי: יש שני סוגים.

<רונן לוי: אם זה מיובא, זה משהו אחר.

<רונן לוי: לנו יש חובת רישום על חלקים שנסחרים כאן, על חלק מהם.

איתן כבל: את זה כבר הבנו, עזוב, אנחנו כבר אחרי.

<אבנר פלור: הוא שואל על היבוא.

<דידי רוזנפלד: אתה תוכל להגיד ללקוח - - - מצרפת.

דוד ביטן: האמת, פעם חשבתי שמוסכניק צריך לעבוד.

דוד ביטן: עכשיו אני רואה שכל היום אתם ברישומים.

<רון מלכה: חלק ניכר מהעבודה זה בירוקרטיה.

<רונן לוי: כל היום בירוקרטיה.

איתן כבל: דרך אגב, חלקם כבר לא מלוכלכים כמו פעם.

איתן כבל: היום יש לך את זה במחשב, היום זה כבר נראה אחרת.

<דידי רוזנפלד: כמי שמייצג 400 מוסכים - - -

איתן כבל: לא אמרתי לגמרי, לא צריך להגזים.

איתן כבל: הוא מנסה להראות שאתם נהייתם פקידים בכירים.

<רונן לוי: בעלי המוסכים - - - בגלל הבירוקרטיה הישראלית.

<אבי גונן: הייתי רוצה להבהיר לגבי המשומשים.

<אבי גונן: אנחנו מתירים מוצרי תעבורה משומשים מסוג כזה שיש לו דרישות תקן, למשל כמו מראות ופנסים, ולגביהם חלה חובת הסימון לפי פרק ח', אבל מצד שני, אנחנו גם מתירים מוצרים כמו ידית לדלת, או כמו פלסטיק, או כמו דש-בורד, שאין להם סימונים, ואלה הם מוצרים תחליפיים, ולגביהם אנחנו לא דורשים סימון.

<אבי גונן: אבל נדרוש שיהיה רשום שזה משומש, שזה פורק מרכב.

איתן כבל: אוקיי, מה אדוני רוצה להגיד לי בזה?

<אבי גונן: עלתה פה שאלה האם המוצרים המשומשים מסומנים?

<אבי גונן: חלקם כן חלקם לא.

<אהוד שניידר: - - - יהיה כתוב - - -

איתן כבל: מה אני רוצה?

איתן כבל: אני רוצה לדעת באיזה עולם אני חי, זה הכול.

איתן כבל: אני אומר אתה עובד קשה פעם אחת.

איתן כבל: יש לך תכנה, יש לך מדבקה, אתה לא כל - - -

<אבנר פלור: אולי נרשום את שם היבואן, ואז יהיה לו את הפרטים עליו.

איתן כבל: הכי טוב.

איתן כבל: הכי טוב.

איתן כבל: חזקה עלינו שהוא יודע מאיפה הוא יבא את הדברים שלו.

<חוה ראובני: שזה משומש.

<דידי רוזנפלד: לך כלקוח זה אומר משהו?

<דידי רוזנפלד: אומרים לך הביאו את זה מפולניה.

<אבנר פלור: לא, לא אומר מאיפה.

<אבנר פלור: גם אם תדע שזה מפולניה, אז תיסע לפולניה?

איתן כבל: אז מה אם אתה יודע שזה מפולניה?

<איתי עצמון: אני רוצה להבין מה ההחלטות לגבי סעיף 96.

איתן כבל: אבנר, הוא רוצה לקבל הבהרות.

<איתי עצמון: אני רוצה להבין מהן ההחלטות לגבי סעיף 96.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (א) – שם היצרן או סמלו המסחרי צריך להימחק מכיוון שקיימת חובה כזו כבר לפי חוק הגנת הצרכן.

דוד ביטן: זה רק בשביל להדגיש.

<איתי עצמון: אנחנו משתדלים בחקיקה לא לחזור על הוראות שכבר קיימות.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (ב), בשורה אחת - - -

<אבנר פלור: אז רק להשאיר את דרישות התקינה?

<איתי עצמון: מספרו הקטלוגי ודרישות התקינה.

<איתי עצמון: אלה שני הפרטים שלא קיימים לפי סעיף 17 לחוק הגנת הצרכן.

<אבי גונן: ברגע שרשום מספר קטלוגי, שם יצרן, מבינים או-או.

<אבי גונן: ברגע שאתה מבטל - - -

<איתי עצמון: אני מבטל כי זה כבר קיים היום.

<איתי עצמון: אנחנו ננסח לו את הסעיף קצת אחרת כדי שיובהר שמדובר על נוסף על פרטים שיש לסמן לפי חוק הגנת הצרכן.

<איתי עצמון: תהיה חובה לסמן גם מספר קטלוגי ואת דרישות התקינה, ככל שישנן.

<אבנר פלור: אבל לא שם היצרן.

<אבנר פלור: אם יש לו מספר קטלוגי, לא צריך את שם היצרן.

<אבנר פלור: זו המשמעות.

<איתי עצמון: החובה לסמן את שם היצרן כבר קיימת היום בחקיקה.

<איתי עצמון: אין צורך לקבוע אותה שוב כאן.

דוד ביטן: הוא אומר שזה קיים בחוק אחר, אבל יכולים לא לשים לב לזה.

<איתי עצמון: אני אכתוב.

<איתי עצמון: ננסח את זה ככה שנוסף לפרטים שחובה לסמן לפי חוק הגנת הצרכן, תהיה חובה לסמן גם את הפרטים האלה.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (ב) אני מבין שתיווסף התיבה בטרם שיווקו.

<איתי עצמון: יהיה מועד הסימון לאחר מועד הייבוא של המוצר בטרם שיווקו.

<אבנר פלור: לכל המאוחר, טרום השיווק.

<איתי עצמון: אלו שני השינויים שנעשו.

<אבנר פלור: רצית לרשותו?

<איתי עצמון: לא, זה לא היה פה.

איתן כבל: אוקיי, אנחנו מעלים להצבעה את סעיף 96, עם התיקונים כמובן.

איתן כבל: מי בעד – ירים את ידו.

איתן כבל: בעד אישור סעיף 96 – פה אחד

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: אין 97, נכון?

דוד ביטן: אין.

איתן כבל: נשארו לנו עוד שני סעיפים.

איתן כבל: אתם הולכים לריב איתי על שני הסעיפים האלה?

איתן כבל: 98, 98א, 98ב, 99.

<אבנר פלור: סעיפים חשובים.

איתן כבל: רבים עליהם?

<אבנר פלור: לא, לא, לא.

<אבנר פלור: זה שקיפות.

איתן כבל: שקיפות, קדימה.

איתן כבל: אני צריך ללכת.

איתן כבל: 98א.

<חוה ראובני: "ליקוי בטיחותי במוצר תעבורה – 98.

<חוה ראובני: גילו המנהל, בעל רישיון לפי חוק זה או מעבדה מוסמכת לרכב כי יש פגם במוצר תעבורה שעשויה להיות לו השפעה על בטיחות רכב בו הוא מותקן (להלן – ליקוי בטיחותי), יחולו הוראות אלה: (1) בעל הרישיון לפי חוק זה או מעבדה מוסמכת לרכב, יודיעו על הליקוי הבטיחותי למנהל; (2) המנהל יודיע לכלל בעלי רישיון הסחר במוצרי תעבורה על הליקוי הבטיחותי ויפרסם הודעה על כך באתר האינטרנט של המשרד ובאתר אחר העוסק בתחום הרכב שהגישה אליו פתוחה לציבור הרחב; (3) בעל רישיון סחר במוצר תעבורה יפסיק מיד עם קבלת ההודעה את שיווקו של המוצר שיש בו ליקוי בטיחותי; (4) בעל רישיון סחר במוצרי תעבורה יפעל במאמץ סביר לאתר את בעלי כלי הרכב שבהם הותקן מוצר התעבורה האמור ויזמינם לביצוע החלפתו ללא עלות, לרבות פירוק המוצר הלקוי והרכבת מוצר תקין תחתיו".

<איתי עצמון: אם תוכלי להסביר מה השוני, למעט הטרמינולוגיה של תקלת בטיחות סדרתית אל מול ליקוי בטיחותי במוצר תעבורה.

<איתי עצמון: זה השוני שאני רואה לעומת הנוסח שנדון בכנסת הקודמת.

איתן כבל: דוד, בוא תחליף אותי.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: אנחנו ניפגש מחר.

איתן כבל: אני לא סיימתי את הדיון, דוד מחליף אותי.

איתן כבל: אני מודה לכם.

איתן כבל: עשינו היום עבודה לא רעה.

איתן כבל: תודה לכם, וסליחה.

<חוה ראובני: יש כמה הבדלים, לא הרבה.

<חוה ראובני: העיקרון הוא אותו עיקרון.

<חוה ראובני: אנחנו לא מודיעים לבעלי הרכב, אלא אם כן אפשר לאתר אותם, זה ההבדל העיקרי.

<חוה ראובני: ההבדל העיקרי כאן הוא שאף אחד לא בהכרח יודע איפה אם הותקן אותו מוצר תעבורה.

<חוה ראובני: אם מדובר במנוע, זה קל כי יש רישום מסודר איפה הוא מותקן, אין שום קושי לאתר את זה.

<חוה ראובני: גם מוצרים גדולים אחרים, יחסית יקרים וכולי, ברישום של המוסכים, שיש להם מספרים קטלוגיים מפורטים, יש אפשרות לאתר.

<חוה ראובני: אבל כאשר מדובר בסל הכללי של ברגים או מצתים וכולי שהם מאוד גנריים, אין רישום שמצת X, מצת Y, בורג זה או בורג אחר, נכנס דווקא לרכב מסוים.

<חוה ראובני: אז אנחנו מנסים להביא את זה – המנהל חייב לדעת.

<חוה ראובני: אנחנו מפרסמים את זה לכל מי שיכול היה לקנות את זה, ומנסים לאתר, מתי שאפשר, ומפרסמים גם הודעה לציבור.

<איתי עצמון: על איזה אתר אינטרנט אחר שעוסק בתחום הרכב?

<חוה ראובני: יש אתרי אינטרנט מקצועיים של אנשי מקצוע שעוסקים בענף הרכב, בין אם זה אתרים שונים, או אתרים של עיתונות מוטורית.

<חוה ראובני: יש אנשים שקוראים את הספרות הזאת באינטרנט.

דוד ביטן: בסדר, לא ניכנס לזה.

<חוה ראובני: העיקר מבחינתנו שזה יהיה לא רק באתר של המשרד, אלא גם בכל זה, ושיש לציבור גישה אליו, לא אתרים שצריך סיסמאות ותשלומים.

<אהוד שניידר: חסרה מילה בשורה הראשונה.

<אהוד שניידר: בסעיף 98 – גילו המנהל, בעל רישיון לפי חוק זה או מעבדה מוסמכת כי יש פגם סדרתי במוצר תעבורה.

<אהוד שניידר: המילה סדרתי חסרה.

<אהוד שניידר: אחרת על כל פגם שתגלו במוצר, גם אם הוא לא סדרתי.

דוד ביטן: אולי הוא פגם בטיחותי.

<אהוד שניידר: לא, לגבי בטיחותי, הוא כבר בהגדרה.

<אהוד שניידר: כתוב להלן ליקוי בטיחותי.

דוד ביטן: יש לנו הגדרה של פגם סדרתי?

דוד ביטן: אין לנו הגדרה כזו.

<איתי עצמון: למה הכוונה?

<אהוד שניידר: אבל הכוונה פה - - -

<רון מלכה: שזה לא משאבת בלם אחת, אלא כל - - -

<איתי עצמון: כלומר, בפס היצור.

<אבנר פלור: כן, אין בעיה.

<אבנר פלור: בסדר.

<דידי רוזנפלד: בסעיף 98 כתוב - - -

דוד ביטן: לא צריך להיות כתוב בטיחותי?

<דידי רוזנפלד: כתוב.

<חוה ראובני: כתוב.

<חוה ראובני: שעשויה להיות לו השפעה על בטיחות הרכב.

<אבנר פלור: כתוב.

<אבנר פלור: השפעה על בטיחות.

<אבנר פלור: רק בזה אנחנו מתעסקים.

<רונן לוי: זה יכול להיות משאבה אחת.

<איתי עצמון: הכוונה היא אכן לפגם סדרתי, גם בפס היצור?

<רונן לוי: לא, זה לא נכון.

<רונן לוי: כי לפעמים קורה שאנחנו רואים באוטו אחד פגם אחד, אנחנו צריכים להודיע.

דוד ביטן: מה זה סדרתי?

דוד ביטן: 10, 20, 30?

<אבנר פלור: כמות?

<אבנר פלור: כאילו שזה לא רק באחד, זה בכל הסדרה, או בחלק ממנה.

<רונן לוי: - - - שהוא סדרתי - - - שהוא סדרתי.

<אהוד שניידר: לפי חובת דיווח.

<קריאות: - - -

<רון מלכה: עורך הדין עצמון, זה מתחלק לשניים.

<רון מלכה: כדי שידעו שזה סדרתי, המוסכים השונים, שהם הצרכנים של המוצרים האלה – רונן צריך לדווח, משה צריך לדווח, דוד צריך לדווח, ואז המנהל יודע שזה סדרתי.

<רון מלכה: אבל כדי לעשות את כל שאר הפעולות – ריקול וכולי – צריך שזה יהיה סדרתי.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד משהו.

דוד ביטן: במקום לכתוב פגם סדרתי, בשורה שנייה לכתוב להיות לו השפעה על בטיחות רכבים, לא רכב.

<קריאה: כלי רכב.

<קריאה: אין מילה בעברית רכבים.

דוד ביטן: כלי רכב.

דוד ביטן: ואז זה סדרתי.

<איתי עצמון: לא משנה - - -

דוד ביטן: לא משנה?

דוד ביטן: הכוונה שזה יותר - - - וחד.

דוד ביטן: אני מפחד מהמילה סדרתי, יגידו לנו לא, סדרתי צריך להיות 1,000.

דוד ביטן: מה אני צריך את זה?

<אהוד שניידר: ממילא זו החלטה של המנהל בסופו של דבר.

<אהוד שניידר: יכולנו להיכנס, כמובן, להגדרה מה זה - - -

<איתי עצמון: לא, חובת הדיווח היא גם על בעלי הרישיונות לפי חוק - - -

<רונן לוי: זו השאלה, אם זה מה שאתה רוצה.

דוד ביטן: אז תשאיר סדרתי.

דוד ביטן: קיבלנו.

דוד ביטן: הלאה, מה עוד?

דוד ביטן: זהו?

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 98 – פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: אישרנו את סעיף 98.

<לאה ורון: בתוספת המילה סדרתי.

דוד ביטן: 98א, תקראי בבקשה.

<חוה ראובני: "מעקב אחר תלונות צרכנים – 98א.

<חוה ראובני: בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה ינהל מעקב בכתב אחר תלונות צרכנים שקיבל, לגבי מוצרי תעבורה שסחר בהם, תוך ציון מהות התלונה ואופן הטיפול בה, הכול כפי שקבע השר, באישור הוועדה".

דוד ביטן: אין לי הערות, מאושר.

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 98א– פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

<חוה ראובני: "השתלמות לאיש מקצוע – בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה – 98ב.

<חוה ראובני: סבר המנהל כי התפתחות טכנולוגית או שינוי בתקינה או בחקיקה מצדיקים עדכון של הידע המקצועי של איש המקצוע כמשמעותו בסעיף 92(א)(3) או (ב)" – זה מה שאישרנו קודם" – רשאי הוא להורות לבעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה כי איש המקצוע העומד לרשותו יעבור השתלמות מקצועית כפי שיורה לו, למעט אם בעל הרישיון משמש כאיש המקצוע כאמור".

דוד ביטן: "סיקסט".

<דידי רוזנפלד: לא הבנתי הפעם.

דוד ביטן: לא הבנת.

דוד ביטן: תסבירי לו.

<חוה ראובני: יש בעל רישיון, הוא עסק.

<חוה ראובני: יש לו איש מקצוע, או שהוא אדם והוא בעצמו אותו איש מקצוע, כי על עצם קיומו בנוי הרישיון לעסק.

<חוה ראובני: יש התפתחות טכנולוגית, יש שינויי תקינה.

<חוה ראובני: הסמכות כאן היא לחייב לעבור השתלמות מקצועית לשמור על התקנים והידע.

<אבנר פלור: אנחנו עושים את זה גם היום במוסכים.

<רונן לוי: אם זה לא, אז מה רוצים להגיד פה?

<רונן לוי: לא הבנתי.

<אבנר פלור: כמו לדוגמה היום.

<אבנר פלור: כמו לדוגמה במקרה שעשינו עם - - -

דוד ביטן: הוא הבין.

דוד ביטן: הוא הבין, זהו.

דוד ביטן: בוא נגיד, לא כל אחד - - - בחוק.

<אבנר פלור: - - - וכל המוסכים, אז פה לעשות לשאר - - -

<אבנר פלור: בעד אישור סעיף 98ב – פה אחד

<אבנר פלור: נמנעים – אין

דוד ביטן: מאושר.

דוד ביטן: 99.

<חוה ראובני: "מסירת מידע לעניין בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה – 99.

<חוה ראובני: (א) בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה יפרסם באתר האינטרנט שלו או באמצעות אתר אינטרנט של עוסק אחר (בסעיף זה – אתר האינטרנט) מידע על אודותיו ועל אודות מוצרי התעבורה שהוא מוכר, ובכלל זה את המחיר הכולל של מוצר התעבורה לצרכן, והכל כפי שקבע השר, באישור הוועדה; בסעיף זה, "המחיר הכולל" – כהגדרתו בסעיף 17א לחוק הגנת הצרכן, התשמ"א–1981.

<חוה ראובני: (ב) בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה יעביר את המידע כאמור בסעיף (א) למנהל במועדים ובאופן שיקבע השר.

<חוה ראובני: (ג) המנהל יפרסם באתר האינטרנט של המשרד את רשימת אתרי האינטרנט, כפי שימסרו לו בעלי הרישיונות לסחר במוצרי תעבורה".

דוד ביטן: הסבר קטן.

<חוה ראובני: כאן אנחנו מדברים על שקיפות בשביל הלקוח, כדי שהוא יוכל להשוות איפה מוצרים עומדים למכירה ומה המחירים.

דוד ביטן: יש הערה ליועץ המשפטי שלנו.

<איתי עצמון: שאלה.

<איתי עצמון: מדוע לא לחייב את בעלי הרישיונות לסחר במוצרי תעבורה, ככל שיש להם אכן אתר אינטרנט, לפרסם את המידע לעניין ריקול או הודעה על ליקוי בטיחותי במוצר תעבורה שעליו דיברנו כרגע בעת הדיון על בסעיף 98?

<חוה ראובני: אפשר?

<חוה ראובני: אין בעיה.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: למישהו יש הערה?

<יוסף סקורניק: אני מציע שזה יהיה רק על בעלי רישיון בגודל מסוים, כי לא כל יבואן קטן שיש לו 20 פריטים צריך לפרסם באינטרנט.

<אבנר פלור: אז כתבנו עוסק אחר.

<אבנר פלור: אז כתבנו פה או באמצעות אתר אינטרנט של עוסק אחר אם אין לו אתר אינטרנט.

<יוסף סקורניק: הוא ילך למתחרה שלו לפרסם אצלו?

<יוסף סקורניק: אתה צריך שקיפות, אתה צריך כמה יבואנים גדולים.

<יוסף סקורניק: זה כמו מכולות.

<יוסף סקורניק: מכולות לא מפרסמים.

<יוסף סקורניק: יבואנים גדולים יפרסמו.

<יוסף סקורניק: - - - של יבואן, שהוא חייב לפרסם, ואז יהיה לך את הכול.

<יוסף סקורניק: אבל כל יבואן שיש לו 40 פריטים יפרסם לך באינטרנט?

<יוסף סקורניק: יהיה גם כזה מידע, שאף אחד לא ימצא ידיים ורגליים במידע הזה.

<יוסף סקורניק: אפשר לקבוע מעל גודל מסוים שיפרסם, ואז יש לך את הכול.

<רונן לוי: אנחנו לא פה.

<רונן לוי: מוסך שיש לו רישיון סחר הוא לא יכול.

<רונן לוי: כי אנחנו קונים מיד ליד.

<רונן לוי: אין לו שום יכולת לפרסם את זה.

<יוסף סקורניק: אבנר, אי-אפשר שכל יבואן של 20 תפוחים יפרסם באינטרנט.

<יוסף סקורניק: זה לא הגיוני.

<חוה ראובני: מה זה מיד ליד?

<חוה ראובני: מה זאת אומרת מיד ליד?

<רונן לוי: אני עכשיו קונה מחנות, או קונה מיבואן.

<רונן לוי: באה עכשיו סובארו, אני קונה לסובארו.

<רונן לוי: לא מחזיקים מלאים לכל המכוניות בעולם.

דוד ביטן: טוב, בסדר.

דוד ביטן: קיבלנו את זה.

דוד ביטן: אנחנו נוסיף שהמנהל רשאי לפטור בהחלטה מנומקת בשל גודלו של העסק.

<איתי עצמון: של בעל הרישיון והיקף פעילותו.

דוד ביטן: נותנים לך את האפשרות להחליט מי כן ומי לא.

<איתי עצמון: מהחובה להפעיל אתר אינטרנט.

דוד ביטן: הבנתם את התיקון?

דוד ביטן: פלור, הבנתם?

<אבנר פלור: כן.

<רון מלכה: רוב הצרכנים של חלקי החילוף הם אנשי מקצוע.

<רון מלכה: אם המטרה של זה כדי שהצרכן הסופי, למשל, כשהוא בא למוסך כשהוא יקנה פילטר הוא יראה כמה הוא עולה, אז זה בסדר, אני יכול להבין את זה.

<רון מלכה: אבל רוב הצרכנים הסופיים של מוצרי תעבורה – פילטר, כנף, משאבת בלם, כל מה שאתה לא תגיד לי – זה מוסך.

<רון מלכה: בסוף מוסך הוא בעל מקצוע.

דוד ביטן: הבנו, אז הוא לא צריך את הדבר הזה.

דוד ביטן: אבל אם יבוא מישהו שכן צריך, אז שיהיה לו.

דוד ביטן: זה לא מפריע, זה רובד נוסף.

<אבנר פלור: אני רוצה לענות לרונן על השאלה שלו.

<אבנר פלור: הכוונה כאן, המהות של הסעיף הזה מתייחסת לאותם בעלי רישיונות סחר שהם יבואנים.

<אבנר פלור: לא כל אחד שמוכר שלושה פריטים צריך - - -

דוד ביטן: לא משנה, אבל זה לא מבדיל.

דוד ביטן: לכן כתבנו שההחלטה תהיה שלך לפטור מישהו.

<איתי עצמון: בהחלטה מנומקת בכתב.

דוד ביטן: זהו?

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 99– פה אחד

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: מאושר עם התיקון שאמרנו.

דוד ביטן: זהו, סיימנו להיום, נכון?

דוד ביטן: תודה רבה לכם.