ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 93, 2015-12-07 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: הנושא היום: הצעה לסדר היום, של חבר הכנסת יואל חסון, חברת הכנסת עליזה לביא, חברת הכנסת דוקטור ענת ברקו בנושא: ביטול פרויקט "בגרות ללוחמים" בצה"ל.

יעקב מרגי: כפי שנהוג בוועדה אני מיד אתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת המציעים ולאחר מכן נשמע את המשרדים הנוגעים בדבר ולכל מי שירצה להצטרף לדיון מתכבד להצטרף.

יעקב מרגי: אני יודע שהנושא הזה עלה לא פעם במליאת הכנסת גם בהצעות לסדר היום וגם בשאילתות.

יעקב מרגי: התחושה שניתנה לנו על ידי נציגי משרד הביטחון הייתה שהסוגיה נפתרה, אך הנושא ממאן לרדת מסדר היום כי כנראה זה לא כפי שהוצגה התשובה במליאת הכנסת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל חסון ראשון המציעים בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה אדוני היושב ראש, בוקר טוב.

יואל חסון: אני מאוד שמח על הדיון הזה וכמובן חברי הכנסת השותפים להצעה לסדר.

יואל חסון: כולנו גדלנו על האתוס, המציאותי צריך לומר, שצבא ההגנה לישראל הוא צבא העם ותפקידו בוודאי קודם כל לדאוג לביטחונה של מדינת ישראל, אבל לא רק.

יואל חסון: הצבא מאז ומתמיד היה גם מקום שבו חלק מהחיילים, בתחומים מסוימים כל החיילים, קיבלו וספגו דברים נוספים מעבר להיותם לוחמים.

יואל חסון: צה"ל היה עבורם מן מקום שדרכו הם היו יכולים ללמוד דברים מסוימים, להתחנך, להשלים בגרויות.

יואל חסון: אגב, צה"ל גם במסגרות של רווחה וגם במסגרות אחרת טיפל עם השנים, גם על זה דנו לא פעם בוועדה הזאת ובוועדות אחרות בנושאים לדוגמה: כל מיני פרויקטים של שיקום של בני נוער בצבא.

יואל חסון: באמת גם ברמת המציאות לרבים רבים מבני הנוער במדינת ישראל דווקא הצבא הוא האירוע המכונן והמכוון עבורם בחיים.

יואל חסון: אתם רואים, ואנחנו רואים לאורך השנים הרבה בני נוער שמגיעים לצבא ממשפחות מוחלשות, אזורים מוחלשים, לא תמיד הספיקו להשלים את נושא הבגרויות לדוגמה, תכף נגיע בזה, ועוד דברים אחרים.

יואל חסון: דווקא הצבא במסגרות מסוימות ידע לשלב אותם וידע לתת להם באמת אור אחר, עתיד חדש, כיוון חדש לחיים – אני חושב שזה הייחוד של צבא הגנה לישראל.

יואל חסון: אם משווים את זה לצבאות אחרים בעולם שהם ברובם צבאות מקצועיים ושבוודאי לא לוקחים על הגב שלהם גם לחנך את החיילים, או גם לתת להם כלים נוספים מעבר להיות לוחמים או חלק מהצבא, צה"ל הוא לא כזה.

יואל חסון: צה"ל הוא אחר.

יואל חסון: הפרויקט של "בגרות ללוחמים" זה אחד מהדברים, באמת, המדהימים ביותר שצה"ל היה מעורב בהם ועשה לטובת לחיילים.

יואל חסון: צריך לדעת, וכולנו יודעים, שבגרות זה תעודת הכניסה הראשונה לחיים האזרחיים אחרי הצבא, בכלל מבלעדי זה כמעט ואי אפשר לעשות דבר.

יואל חסון: המדינה מעודדת, אנחנו מעודדים וכל הזמן מוטרדים מאחוזי התלמידים שמשלימים בגרות.

יואל חסון: כל הערים מאוד גאות להגיד כמה עושים יותר וכמה עושים פחות וכמה אחוזים מכל מיני בתי ספר.

יואל חסון: יש הרבה כאלה שהם בשוליים, הם אותם אלה שאותם לא סופרים, שלא משלימים בגרות ולא מצליחים לעשות את זה בזמן התיכון והנה הם צריכים להגיע לצבא.

יואל חסון: בצבא, דווקא ללוחמים האלה, לאלה שבאמת נותנים את הכול הייתה תכנית מדהימה שגם אפשרה להם להיות לוחמים וגם אפשרה להם להשלים בגרות, להם לתת איזה כלי חשוב ומדהים.

יואל חסון: אני חושב שזה אחד התרומות החשובות שצה"ל יכול לתת.

יואל חסון: כשאני שומע היום שכנראה, נשמע היום יותר, באמת המציעים כולם הביאו את זה מהמליאה לכאן לוועדה כדי לבחון את העניין לעומק ולא רק ברמת הדיון ההצהרתי.

יואל חסון: באמת, כשאנחנו שומעים היום שכנראה – שוב, נדע את העובדות בהמשך אני מקווה – שבגלל עניינים כספים או בגלל רצון לחסוך וכל מיני דברים כאלה, הפרויקט הזה או יצטמצם או בדרך להיות מבוטל.

יואל חסון: כמובן שאנחנו רוצים היום לרדת לעומק העניין ולוודא ולקוות, בתקווה שגם הוועדה תדאג שהפרויקט לא רק שלא יתחסל או יצטמצם הוא אפילו יגדל, יגבר וירחב.

יעקב מרגי: תודה רבה חבר הכנסת יואל חסון.

יעקב מרגי: אין ספק, אנחנו מאמינים גדולים גם בהשבחת ההון האנושי במקומות העבודה וכל שכן בצה"ל.

יעקב מרגי: השבחת ההון האנושי בצה"ל, אנחנו מכירים מה זה חייל ממורמר שמצד אחד יש לו את "חוק שירות חובה" ומצד שני הוא לא ממצא את עצמו והוא מוצא את עצמו מעבר לאיזו הגדרה של צה"ל.

יעקב מרגי: 'צבא העם' – אני חושב שיש לזה איזו חשיבות, ערך מוסף נוסף.

יעקב מרגי: בבקשה חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: תודה אדוני היושב ראש.

עליזה לביא: תודה על הדיון.

עליזה לביא: תודה לחבריי וחברותיי המציעים והמציעות.

עליזה לביא: חנוכה, בואו נפיץ את האור, נמשיך להפיץ האור.

עליזה לביא: הנושא הזה של "בגרות לוחמים" אסור לו שייעצר.

עליזה לביא: 1999 מתחיל הפרויקט המדהים, הנפלא והחשוב הזה ודווקא במשמרת של שר אוצר ושל חינוך ושל שר ביטחון ושל ראש ממשלה שיודעים לבוא ולדבר על צבא חזק, על מספיק ועל לבוא ולתת לחיילים, הנה אנחנו רואים את אחד הפרויקטים היותר מופלאים, גם את שוויון בנטל מבטלים ועכשיו גם את הפרויקט הזה של "בגרות ללוחמים".

עליזה לביא: אני מזכירה לכולנו שזה אחד הפרויקטים היותר משמעותיים והיות חשובים שנותנים את הדרך, את ברכת הדרך לחיילים אחרי שלוש שנים קשות מאוד.

עליזה לביא: שלוש שנים שבהן הם התנתקו מעולם הידע והדעת.

עליזה לביא: שלוש שנים שבעולם הרחב חבריהם, גם במדינת ישראל הרבה מחבריהם לא משרתים בצבא והולכים ישר לאקדמיה בשם מענה כזה או אחר, "תורתם אמנותם".

עליזה לביא: אנחנו רואים אותם על ספסלי האקדמיה.

עליזה לביא: בואו לרגע נבין מי הולכים להיות לוחמים.

עליזה לביא: יש לי גם בן לוחם ויש לי גם בת ששירתה בפרויקט הנפלא הזה ולימדה מתמטיקה בגבעת חביבה בתנאי פנימייה.

עליזה לביא: שלושה חודשים חבר'ה מגיעים, יושבים, לומדים.

עליזה לביא: באתי לא אחת לבקר אותה והתרגשתי מהרוח ומהמוטיבציה ובאמת מהישיבה המשותפת של לבוא וללמוד.

עליזה לביא: אדוני היושב ראש, אתה יודע מה, זאת ציונות.

עליזה לביא: זאת ציונות לשמה של לבוא ולומר תודה רגע לפני היציאה לעולם האזרחי, באמת המאוד מאוד קשה.

עליזה לביא: אחרי שלוש שנים שבהן לא היה רגע לנשום, לבוא ולתת את המתנה.

עליזה לביא: אדוני היושב ראש, מאז תחילת הפרויקט 15 אלף לוחמים השלימו את בחינות הבגרות.

עליזה לביא: הציונים טובים מאוד.

עליזה לביא: כשאנחנו רואים את הממדים של הציונים הם טובים מאוד.

עליזה לביא: 85% מתוכם מקבלים ממוצע שגבוה יותר מהציון 85.

עליזה לביא: אלו תלמידים שלא סיימו תיכון שמקבלים ציונים כאלה גם במתמטיקה, גם באזרחות וגם באנגלית ולמרות זאת הצבא מחליט לעצור את הפרויקט הזה.

עליזה לביא: אדוני, אתה יודע אנחנו זימנו דיון במליאה והתשובה האומללה, האומללה והחסרה של סגן שר הביטחון במדינת ישראל, סגן השר אלי בן דהן, מה הוא אומר?

עליזה לביא: אני מצטטת לכל מי שלא זוכר: "בגלל שיקולי תקציב בוטלה התכנית" –זאת שערורייה אדוני.

עליזה לביא: לא מתקבל על הדעת שחיילים שבאמת מסכנים את חייהם, שאנחנו נעצור דווקא בפרויקט היותר מבורך והיותר חשוב הזה.

עליזה לביא: פתאום אין כסף.

עליזה לביא: רק הבוקר שמעתי שמשרד האוצר מוציא שני מיליון שקל על דוברות.

עליזה לביא: שני מיליון שקלים על דוברות! אדוני היושב ראש, על דוברות.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: כלומר, למה אי אפשר לבוא ולהמשיך את הפרויקט הנפלא והמבורך הזה לטובת הלוחמים שלנו.

עליזה לביא: אדוני, אתה יודע, המידע שהגיע אלי, מסתבר שבקורס האחרון שהתקיים נעשה ניסיון לחסוך בעלויות והוא התקיים בפיקודים במקום בגבעת חביבה.

עליזה לביא: חסכו 50% מעלות, אבל התנהל בצורה, ממה שאני קיבלתי וממה שאני שמעתי, בצורה מאוד מאוד רשלנית ולא ראויה: מזגנים, כיתות, אישורי כניסה, המון התעסקות סביב לוגיסטיקה לא ברורה פגמו באיכות הלימודים.

עליזה לביא: חבל, חבל להרוס משהו שהוא כל כך חשוב וכל כך מוצלח.

עליזה לביא: אין סיבה שהפרויקט הזה יעבור מחיל חינוך לאכ"א (אגף כוח אדם).

עליזה לביא: חיל חינוך יודע את העבודה, מכיר את העבודה.

עליזה לביא: אנחנו רואים את הנתונים המצוינים על ההצלחה של הלוחמים.

עליזה לביא: חבל להעביר לאכ"א, ליחידה להכוונת חיילים משוחררים.

עליזה לביא: להבנתי, הפרויקט ייהרס גם.

עליזה לביא: אתם יודעים שכשחבר'ה לא נמצאים בתנאי פנימייה והם כבר אחרי שחרור, אז לבוא ולהחתים, לבוא ולהיות חלק או חלק מקבוצה.

עליזה לביא: אדוני, אני מבקשת בראשית הדיון, פשוט יש לי עוד דיון ולכן אני רוצה לבקש את הבקשה שלי, זה לא רחוק.

עליזה לביא: אנחנו נדע את הציונים - - -

יעקב מרגי: בואי נסיים את הצגה.

עליזה לביא: רק את הבקשה שלי.

עליזה לביא: אנחנו נראה מה הציונים, אני מבקשת אדוני, שהקורס הזה, נבחן בתנאים אחרים.

עליזה לביא: אני הייתי מבקשת שנזמן כבר עכשיו דיון אחרי שנראה את הציונים של המחזור שמקיים את הלימודים בתנאים הללו.

עליזה לביא: אני אודה לך אם נעשה את זה.

עליזה לביא: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ענת ברקו בבקשה.

ענת ברקו: או.

ענת ברקו: קיי.

ענת ברקו: ממה שאנחנו רואים כאן, בעצם לוקחים את כבשת הרש מאותם אנשים שתורמים למדינה הזאת.

ענת ברקו: הם עושים, זה המינימום שהמדינה יכולה לתת להם לפני שהם משתחררים מהצבא ופשוט גם את זה לוקחים מהם.

ענת ברקו: חוסכים על הגב של מי, של לוחמי צה"ל?

ענת ברקו: כשלומדים בתנאי פנימייה ויש חניכה ויש בקרה ויש מורות חיילות שעזרות יש אווירת למידה.

ענת ברקו: לתת ואוצ'רים, אנחנו רואים שהיום נותנים ואוצ'רים גם לקורסים לפסיכומטרי.

ענת ברקו: מה, מנצלים אותם?

ענת ברקו: רוב החיילים בכלל לא מנצלים אותם, לא הולכים.

ענת ברקו: זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על כך שבעבר התקיימו שלושה מחזורים בגבעת חביבה, 1,050 תלמידים בשנה, חיילים תלמידים.

ענת ברקו: קמפוס שהיה נעים לקראת שחרור, גם התארגנות ולימודים, והיום אנחנו בעצם מדברים שמספר הלוחמים ירד ל-120.

ענת ברקו: התכנית פוצלה ל-7 כיתות במספר בסיסי צה"ל: בבית ליד, במחנה שרגא, בבאר שבע ובאילת.

ענת ברקו: ברור שרמת הלימודים נפגעת אדוני.

ענת ברקו: זה לא כיתה, זה לא אותו דבר, זה מספר מועט יותר של תלמידים.

ענת ברקו: אם בעבר היו מושקעים בהרבה מאוד, הבעיה כרגע היא תקציב ל-300 לוחמים, אבל זה ירד ל-0.5 מיליון מ- 1.2 מיליון.

ענת ברקו: זאת אומרת, שהמענה הזול שמנסים לתת הוא מענה שפוגע בלוחמי צה"ל שהם חוד החנית של צבא הגנה לישראל.

ענת ברקו: אדוני היושב ראש, באמת אנחנו נמצאים בעידן שאם בעבר דובר על כך שחיילי צה"ל צריכים לקבל הכול מהמדינה, איזו הכרה על התרומה שלהם למדינה, היום אנחנו רואים שחיילי צה"ל באופן עקבי, בכל תחום כולל בתחום הזה, מופלים לרעה.

ענת ברקו: צריך לתקן את המצב הזה, זה בלתי נתפס.

ענת ברקו: כשאנחנו מדברים על תפיסת 'צבא העם' וכאשר לא כל העם משרת, אלה שמשרתים מתחילים את החיים שלהם בגיל יותר מאוחר וצריכים לבזבז יותר משנה על בחינות בגרות.

ענת ברקו: יותר משנה, שנה במקרה הטוב ולפעמים כשמשפרים ציונים זה לוקח יותר משנתיים.

ענת ברקו: אז מה, בגיל 23-24 מתחילים ללמוד בזמן שיש כאלה שכמובן בגיל 18 ובגיל 21 כבר יש להם תואר, למה ובמי פוגעים?

ענת ברקו: אני הבנתי שיש איזשהו פיילוט בצבא.

ענת ברקו: דיברו איתי על זה שבעוד שלושה חודשים נדע מה המצב.

ענת ברקו: באמת אני מצטרפת לחברתי חברת הכנסת לביא לקבל את הנתונים גם לגבי הציונים וגם לגבי כמה אנשים ניגשו לבגרות.

ענת ברקו: מבלי לדעת אני כבר אומרת לכם שהמספרים יהיו שונים, התקציבים יהיו שונים.

ענת ברקו: אנחנו נעמוד על זה כשיש משהו טוב לא צריך להרוס אותו ובטח לא על הגב של הלוחמים.

יעקב מרגי: זו הסכנה של כל פרויקט מצליח.

ענת ברקו: כן, כנראה.

ענת ברקו: אתה מנוסה בזה.

ענת ברקו: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סופה לנדבר בבקשה.

סופה לנדבר: תודה אדוני.

סופה לנדבר: מובן שצבא במדינת ישראל מאפיין את הפינות של חברה של המדינה.

סופה לנדבר: בגלל זה הצבא לוקח את האזרחים מכל הפניות, מהפריפריה, מהמרכז ומכל הפינות של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני הייתי אומרת שצבא זה דרך לחיים.

סופה לנדבר: אני אישית, לא פעם אחת ביקרתי בקורסים לגיור, לעברית ולהשלמת בגרות בצבא.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שגם המצב הסוציו-אקונומי של חלק מהחיילים והשתתפות של הצבא בפרויקטים האלה, תמיכה בחיילים זה דבר מאוד יפה.

סופה לנדבר: פתאום לוקחים דבר מאוד יפה ומקצצים אותו.

סופה לנדבר: תהליך של בגרות והשלמת בגרות זו חובה של שמדינת ישראל מול אותם האזרחים שתגייסו לצבא.

סופה לנדבר: הם מסתכלים על חברים שכבר סיימו את הבגרות והגיעו ברמה בינונית וגבוהה ורוצים את אותו דבר ולהשלים.

סופה לנדבר: אז למה אנחנו בעצם צריכים לקחת מהם את ההשתתפות בקורסים להשלמת הבגרות ולקצץ את הכספים שהם צריכים.

סופה לנדבר: אני חושבת שצ'ק, במובן הכסף, שהמדינה משקיעה באותם חיילים מול צ'ק זה אחד מהכי טובים להכנה לחיים.

סופה לנדבר: אני חושבת כשאנחנו מדברים על שוויון בנטל, אנחנו כן צריכים לדבר שהצבא צריך להכין אותם לחיים ברמת הלימודים גבוהה.

סופה לנדבר: המדינה מקבלת מהחיילים האלו.

סופה לנדבר: בגיל מאוד מאוד צעיר הם תורמים ונותנים למדינה את הגיל הזה.

סופה לנדבר: אני זוכרת שאני בגיל 21.5 כבר הייתי עם תואר שני.

סופה לנדבר: במדינה ששם נולדתי ושם גדלתי השקיעה בנו, בי, בחברים, בסטודנטים היא השקיעה המון.

סופה לנדבר: אני בטוחה בכך שמדינת ישראל חייבת להשקיע בהם.

סופה לנדבר: יש חובות של האזרחים האלה שתורמים למדינת ישראל בשירות חובה לתת למדינה, כאן החובה של המדינה, בקיצור בצבא, להשקיע בילדים האלה ולתת להם אפשרות להגיע לחיים מוכנים עם בגרות אלמנטרית שיכולים להתקדם בחיים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני פותח את הדיון, אבל לפני כן, אי אפשר שלא להתייחס.

יעקב מרגי: אני אעביר את רשות הדיבור לחייל ישראל.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לומר את שם המשפחה שלך כדי לא לשבש אותו, אחר כך תאמר אותו אתה.

יעקב מרגי: בואו נחשוב קצת, בואו נפרוט את זה למציאות מעבר להצהרות גבוהות.

יעקב מרגי: חייל מתנדב ליחידה קרבית, הולך לשירות קרבי, מוגדר לוחם, הוא נכנס לסד של משמעת, של מחויבות, של מוטיבציה גבוהה.

יעקב מרגי: דבר שכנראה חסר לו, לא רק היה חסר במהלך שנות הלימודים.

יעקב מרגי: הייתה לו הסתכלות אחרת על החיים, היו לו סדרי עדיפויות או קשיים אובייקטיביים.

יעקב מרגי: אני אומר שאם לא ניתן לו את זה במסגרת השירות הצבאי שעדיין יש את המחויבות, את המשמעת, השאיפה, שאפתנות – אנחנו מחמיצים הזדמנות.

יעקב מרגי: המשק, החברה בישראל מחמיצה הזדמנות.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מהצד שלך ישראל, חייל בשם ישראל.

<ישראל ננקנסקי: תודה לרשות הדיבור.

<ישראל ננקנסקי: שמי ישראל ננקנסקי.

<ישראל ננקנסקי: ראשית אני רוצה להודות על רשות הדיבור.

<ישראל ננקנסקי: אני 4.5 שנים בשירות צבאי.

<ישראל ננקנסקי: התגייסתי בחודש אוגוסט 2011, עשיתי את כל המסלול של לוחם בחיל הנדסה, מפקד וקצין.

<ישראל ננקנסקי: היום אני חניך במסלול של 12 שנות לימוד.

<ישראל ננקנסקי: זה קורס שהוא דומה לקורס הזה.

<ישראל ננקנסקי: הוא גם מיועד לאנשים שלא סיימו תיכון.

<ישראל ננקנסקי: הסיבה שהייתי צריך להגיע לקורס הזה בגלל, כי אני רוצה - - -

יעקב מרגי: להתקדם.

<ישראל ננקנסקי: וצריך להתחיל לימודים ובשביל להתחיל לימודים צריך תעודת בגרות.

<ישראל ננקנסקי: אני משתחרר בעוד שלושה שבועות.

<ישראל ננקנסקי: הקורס שאני עושה הוא במתכנות של חצי על השירות הצבאי וחצי על האזרחות, זו עדיין מסגרת מאוד דומה למסגרת צבאית מבחינת המשמעת, על מה שאתה דיברת.

<ישראל ננקנסקי: אני רק רוצה להציג את הנתונים.

<ישראל ננקנסקי: דיברו פה קודם על נתונים.

<ישראל ננקנסקי: אנחנו מדברים על מעל 90% הצלחה, מעל 90% הצלחה בקורסים גם בקורסים השונים בירושלים, חיפה, אם אנחנו מדברים על הבסיס של חיל חינוך בצפון.

<ישראל ננקנסקי: אותו דבר בקורסים לבגרויות של לוחמים.

<ישראל ננקנסקי: כשחיילים באמת נמצאים במסגרת הזאת, אני מדבר עכשיו גם כמפקד זוטר שראיתי חיילים וגייסתי חיילים וגם כחייל שנמצא עכשיו בקורס הזה, גם אני צריך את הקורס הזה.

<ישראל ננקנסקי: כשאני התגייסתי, כשהחלטתי לסיים את הלימודים בישיבה והחלטתי לוותר על "תורתו אמנות" ולהתגייס לצה"ל, הדבר הראשון שעמד מולי היה 'צבא העם' וכל הדברים שקראתי שבן גוריון אמר על הצבא ולמה הקימו את הצבא כצבא עם ולא כצבא מקצועי כזה או אחר.

<ישראל ננקנסקי: אני חושב, זה גם מה שאמרתי לחיילים שלי, כשהחיילים שלי התגייסו, החיילים הראשונים, כשסיימתי קורס מפקדי כיתות, הייתי מ"כ בגדוד 605 בפלוגת טירונים, גייסתי טירונים וזה מה שאמרנו להם.

<ישראל ננקנסקי: זה מה שאמרנו להם כי זה הצבא שלנו, זה 'צבא העם'.

<ישראל ננקנסקי: חינכו אותם על ערכים ולא רק: 'תרוצו, תקפצו, תעשו, תראו, תפגעו'.

<ישראל ננקנסקי: לא רק פעולות פיסיות, גם על ערכים ועל מוסר ועל דברים.

<ישראל ננקנסקי: אם אנחנו אומרים שהצבא הוא 'צבא עם' ו'צבא עם' הוא כזה שאחראי גם על האמונה ועל הערכים של הבנאדם, אנשים שלא הייתה להם את ההזדמנות לעשות את תעודת הבגרות, להשלים אותה ולא משנה מאיזו סיבה או שהם למדו במוסדות אחרים או כי הם לא סיימו לימודים בתיכון, זה מרבית האנשים.

<ישראל ננקנסקי: אני רואה אנשים איתי בכיתה, אני לומד עכשיו מתמטיקה, אנגלית וכל הדברים הכי בסיסיים ואני רואה אנשים שבאמת, באמת, אני לא מגזים ואני יודע שזה נשמע כמו הגזמה, אבל לפחות 70% מהתלמידים בכיתות הם תלמידים שאם היו אומרים להם 'תשתחררו, תעשו את זה' הם לא היו עושים את זה - - -

יעקב מרגי: לא היו עושים את זה, ברור ולכן אמרתי - - -

<ישראל ננקנסקי: למרות שכעת אנחנו עושים את זה במסגרת שכן לוקחת לנו חודשיים מהאזרחות, הם כבר אזרחים - - -

יעקב מרגי: הם מוכנים לתת ארבעה חודשים מהאזרחות - - -

סופה לנדבר: אתה התגייסת בלי בגרות.

סופה לנדבר: מה הסיבה?

יעקב מרגי: הוא היה בישיבה, הוא אמר לך שהוא היה בישיבה.

יעקב מרגי: <קריאה:> אני רוצה לשאול שאלה, אפשר אדוני היושב ראש?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני רוצה שנשמע ואחר כך אתן לכם סבב.

יעקב מרגי: משרד הביטחון, צה"ל נמצא?

יעקב מרגי: תציג את עצמך ותספר לנו על הפרויקט, איפה הוא, מהו, למה.

יעקב מרגי: גם משרד החינוך יקבל רשות דיבור.

<שי טייב: שי, ראש ענף תכנון כוח אדם סדיר בצה"ל.

<שי טייב: אני אחראי על התכנון של הפרויקט הזה במתכונת הנוכחית שלו.

<שי טייב: קודם כל כבוד היושב ראש, אני רוצה לעשות קצת סדר בנתונים ואיפה זה עומד.

<שי טייב: נאמרו פה הרבה דברים על מחזור ביחידות ועל כמה בוצע בעבר.

<שי טייב: אנחנו מעולם לא ביטלנו את פרויקט "בגרות ללוחמים".

<שי טייב: הפרויקט הזה שינה את המתכונת שלו.

<שי טייב: כמו שציינה חברת הכנסת לביא, הוא התקיים בעבר בגבעת חביבה, התקיים מחזור אחד שהיה ביחידות.

<שי טייב: אגב, כדי לשבר את האוזן, החבר'ה שעשו בחינות בגרות עשו את זה לפני מספר חודשים ושיעור ההצלחה שם היה 92% בפרויקט הזה שהיו לו חבלי לידה והתבצע תוך כדי שירות ביחידות.

<שי טייב: לפני מספר חודשים אנחנו הגענו למסקנה שנכון לעשות את זה בצורה יותר ממוקדת וממוסדת ולא בחידות, מהסיבה הפשוטה שאנחנו רוצים לתת הזדמנות רחבה לכל חיילי צה"ל ולא רק ביחידות בהן זה מתקיים או שמצריך את האנשים להגיע ליחידות האלה.

<שי טייב: יצרנו בעצם שיתוף פעולה עם הקרן והיחידה להכוונת חיילים משוחררים שבו חיילים מבצעים את פרויקט "בגרות ללוחמים".

<שי טייב: אני תכף אגע במספרים.

<שי טייב: המתכנות מבחינת השירות, קודם כל מתחילים אותו תוך כדי השירות כמו שציין כאן ישראל, וממשיכים אותו לאחר שחרורם.

<שי טייב: רק בשביל הפתיח אני אגיד שב-18 באוקטובר נפתח המחזור הראשון ב-4 מכללות ברחבי הארץ: במכללת הגליל המערבי בעכו, במכללת וינגייט בנתניה, במכללת לוינסקי בתל אביב ובמכללת ספיר בשדרות, בהיקף של 180 חיילים.

<שי טייב: תאמין לי, אני יודע אני יכול לתת את הדוח היומי - - -

יעקב מרגי: אני אבקש לא להפריע.

יעקב מרגי: בוא, סליחה, אני אבקש לא להפריע לדובר.

יעקב מרגי: כל אחד ידבר בזמנו ויאמר מה שיש לו לומר.

יעקב מרגי: אני אבקש לא להפריע.

<שי טייב: אנחנו הזמנו לכנס ההרשמה, פתחנו את זה, קודם כל הקורס הזה הוא רשות והחייל לא חייב לעשות אותו, לא חייב לבצע אותו.

<שי טייב: אנחנו הזמנו לפי החיתוך שלנו מנתונים שקיבלנו ממשרד החינוך על חסרי בגרות שיכולים להשלים בפרק זמן כזה קצר.

<שי טייב: זה לא כמו פרויקט הבגרות המלאה אלא זה פרויקט לחבר'ה שחסר להם מספר יחידות בבגרות במספר מקצועות.

<שי טייב: הזמנו למעלה מ-1,000 איש לכנס הזה.

<שי טייב: הכנס התקיים בבית החייל בתל אביב, הגיעו 350 חיילים, כולם רואיינו, נשאלו מה הם רוצים, מה הם מוכנים להתחייב.

<שי טייב: ביום ההרשמה הראשוני נרשמו 235 אנשים, בערך 190 פתחו ביום הכניסה, חלק לא רצו להמשיך, בודדים.

<שי טייב: היום אנחנו באזור 180 איש.

<שי טייב: בחינת הבגרות הראשונה, יש שם שני מקצועות שנלמדים, בחינת הבגרות הראשונה באזרחות מתקיימת השבוע.

<שי טייב: בחינת הבגרות השנייה במתמטיקה, חלק עושים רק את זה וחלק רק את זה וחלק עושים את שתיהן.

<שי טייב: בחינת הבגרות השנייה מתקיימת בסוף החודש במתמטיקה בצמוד לבחינות הבגרות - - -

ענת ברקו: ואנגלית?

<שי טייב: אנחנו פתחנו את הפרויקט הזה לפי הצרכים שהיו לחיילים ולפי כמות הכיתות.

<קריאה: אין צורך באנגלית?

<שי טייב: שנייה, לא אמרתי שאין צורך באנגלית.

ענת ברקו: יש צורך באנגלית.

<שי טייב: לא אמרתי שאין צורך באנגלית.

יעקב מרגי: אתה לא רוצה לקבל רשות דיבור איתי?

יעקב מרגי: אז תשתדל לא להפריע.

<שי טייב: בכנס אנחנו הצענו שלושה מקצועות: אנגלית, אזרחות ובמתמטיקה.

<שי טייב: אגב, הבאנו לכנס הזה עשר מכללות מכל רחבי הארץ, בסוף אל מול, אמרתי שהתחלנו עם 1,000 מוזמנים וירדנו ל-300 ומשהו שהגיעו לכנס ובאזור ה-200 נכנסו לתהליך, בסוף אנחנו הסדרנו את כמות האנשים ואת כמות הלומדים בהתאם לנרשמים, בהתאם לבגרויות.

<שי טייב: אם היה עכשיו מישהו, ואני אתן רק כדי לשבר את האוזן, זו לא הדוגמה המספרית המדויקת, אם היו רק שניים שהיו צריכים אנגלית, אנחנו ניתן להם את הפתרון דרך מענה אחר כי לא נפתח כיתה ייחודית של צה"ל - - -

עליזה לביא: למה?

יעקב מרגי: רק רגע עליזה, למה את מפריע לי.

יעקב מרגי: אני מקשיב.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: תן לי.

יעקב מרגי: חסכת לי שאלה, למרות שקפצה חברת הכנסת עליזה לביא - - -

עליזה לביא: זה בדמי.

יעקב מרגי: תאמיני לי שגם אני זה בדמי.

יעקב מרגי: בהתחלה חששתי ולאור ההערה של חברת הכנסת ענת ברקו בקריאת ביניים שאני לא אוהב כי זה מחטיא למטרת הדיון ולא בגלל שאני אוהב סדר, רק בגלל שאני אוהב סדר.

יעקב מרגי: חשבנו, איך אמר איתי, הוא סינן בין השיניים, לצרכים שלכם.

יעקב מרגי: אתה בא ואומר שבחתכים שקיבלתם ממשרד החינוך יש חיילים שחסרים להם, כדי להשלים את תעודת הבגרות, אנגלית ואזרחות או אנגלית בלבד או אנגלית ומשהו אחר, להם אתם מוצאים מענה, נותנים להם מענה.

<שי טייב: נכון.

יעקב מרגי: החתך המאסיבי, הקלאסי של המקצועות להשלמת תעודת בגרות הם דווקא מקצועות המתמטיקה, אזרחות, שם ראיתם את המסה הקריטית ולא בגלל סינון צרכים של צה"ל - - -

<שי טייב: אנחנו לא פתחנו את ההזדמנות הזאת לבגרות בתנ"ך.

<שי טייב: מיקדנו את זה בשלושה מקצועות ספציפיים: אנגלית, מתמטיקה ואזרחות כפי שאמרתי - -

יעקב מרגי: והמסה הקריטית?

<שי טייב: המסה הקריטית הייתה במתמטיקה ובאזרחות ופתחנו שמה כיתות - - -

יעקב מרגי: אז גם אין סיבה לשאול למה כי אתה נותן מענה למי שצריך את האנגלית - - -

<שי טייב: נכון.

<שי טייב: אני אומר עוד פעם, יכולים להיות בודדים.

<שי טייב: כמו בכל מקום יכולים להיות בודדים שאין מספיק מסה של אנשים כדי לפתוח כיתה ייעודית לצה"ל.

<שי טייב: אגב, אנחנו עשינו שת"פ (שיתוף פעולה) שבעיניי, ואני לא רוצה לתת לנו ציונים, טוב מאוד גם היחידה להכוונת חיילים משוחררים וגם עם המכללות.

<שי טייב: אמרו גם שלא לכל אדם לא פותחים לו כיתות, המינימום לפתיחת כיתה היה 25 חיילים, והם גם קצת התגמשו אתנו, אבל שלכל בנאדם יתנו לו את המענה ושהיחידה להכוונת חיילים משוחררים תדע לממן את הדבר הזה.

<שי טייב: המסה העיקרית שהיה בניתוח באותו כנס, יכול להיות שבכנס של מחזור גיוס משתחררים, מחזור גיוס מרץ הקרוב, יהיה בו תמהיל אחר של אנשים ובהתאם לזה נעשה את המענה.

יעקב מרגי: סגן אלוף שי, נכון?

<שי טייב: כן.

יעקב מרגי: שאלה יש לי אליך.

יעקב מרגי: תמונת המצב שציירה חברת הכנסת ענת ברקו, יכול להיות שהיא שייכת רק לפיילוט?

יעקב מרגי: זה לא מתקיים יותר ביחידות צה"ל - - -

<שי טייב: כן.

<שי טייב: חברת הכנסת ברקו נגעה בפיילוט שנגעתי בו קודם.

<שי טייב: הוא התקיים ביחידות, או.

<שי טייב: קיי, כדי לתת מענה.

<שי טייב: אנחנו הפסקנו את המהלך - - -

יעקב מרגי: הפסקתם ואתם עובדים באמצעות המכללות.

<שי טייב: כן, כי אנחנו רוצים שהאנשים יהיו נגישים למכללות, קרוב למקום מגוריהם.

<שי טייב: אגב, הם יכולים - - -

ענת ברקו: זה לא קרוב למקום המגורים שלהם.

ענת ברקו: איפה הם לנים?

<שי טייב: אנשים לא לנים, בגלל זה יש 4 מכללות בכל הארץ.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל חסון בבקשה.

יואל חסון: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

יואל חסון: קודם כל, המודל הקודם, כמה הוא עלה לצבא?

<שי טייב: המודל של גבעת חביבה.

<שי טייב: לפני הערכתי, לפי ידעתי ולא לפי הערתי כיוון שלא עוסק בענייני תקציב, זה גם פרויקט שנסגר, זו יחידה שנסגרה די מזמן, זה כ-5.5 מיליון שקל.

יואל חסון: וכמה עולה עכשיו המודל הזה?

<שי טייב: המודל הזה עולה, זה לא רק הצבא.

<שי טייב: זה צה"ל ביחד עם משרד הביטחון, זה סדר גדול ואני מקווה שאני מדייק, זה סדר גודל של 1.2 מיליון שקל - - -

יואל חסון: ואתה יכול להגיד בוודאות לוועדה שהשיקול - - -

<שי טייב: רק רגע, רק למחזור, לא נתת לי לשלים.

<שי טייב: גבעת חביבה עולה - - -

יואל חסון: 5.5 לשנה.

<שי טייב: זה בסיס קבוע.

<שי טייב: אמרתי כמה עולה לשנה.

<שי טייב: כשאני אומר למחזור, יש שלושה מחזורים של שחרור לוחמים - - -

יואל חסון: אז בערך 3.5 מיליון שקל.

יעקב מרגי: למה, זה 4.5 אם 1.2 כפול שלוש.

<שי טייב: זה סביב הנתון המדויק, אל תתפסו אותי - - -

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: סביב 3.6 מיליון.

יואל חסון: שאלתי, אתה יכול להגיד לוועדה בוודאות שהשיקול למעבר למתכונת החדשה לא היה משיקולי תקציב?

יעקב מרגי: מה אכפת לי אם זה מייעל?

יעקב מרגי: אם הוא אומר לך ש-90% ואם הוא שמר על האיכות.

יעקב מרגי: בוא, צריך להיות גם דיון מאוזן.

יואל חסון: אני מאוזן לחלוטין.

יואל חסון: אני בא וטוען, קודם אני רוצה שתענה על השאלה הזאת, לא משיקול כספי?

יעקב מרגי: הוא לא מתעסק תקציבית.

יעקב מרגי: אני אחסוך לך את זה.

יעקב מרגי: יואל, תגיע למשהו.

יואל חסון: אני אגיע למשהו, אני יכול לבקש שיענה לוועדה.

יואל חסון: האם זה היה משיקולים כספים כן או לא?

<שי טייב: אני אומר כך, אני בתפקיד שלי לא עוסק בעניינים - - -

יואל חסון: בטח שלחו אותך - - -

<שי טייב: רגע, תן לי רק להשלים משפט.

<שי טייב: אני לא עוסק בתפקיד, אני מנהל את הפרויקט הזה מתוך מיצוי של השירות הלוחמים ומתוך הכנתם לאזרחות.

<שי טייב: אגב, לא רק בפרויקט "בגרות לוחמים", פועל במגוון רחב של פרויקטים שאולי הכותרת או החזון מתחתם זה החזון שהציב לנו ראש אכ"א, אני מניח שגם מבחינת הצבא כולו זה "תואר או מקצוע לכל חייל".

<שי טייב: עוד משפט - - -

יואל חסון: בוא, אל תתיש אותי עכשיו.

יואל חסון: בוא, יש לך תשובה ואם אין לך תגיד.

יואל חסון: אני רוצה להגיע למשהו והיושב ראש לא נותן הרבה זמן.

יואל חסון: אז אין לך תשובה בעניין הזה.

יואל חסון: יש לך או אין לך?

<שי טייב: אני רוצה להגיד עוד פעם ש - - -

יואל חסון: יש לך תשובה?

<שי טייב: יסוד הדבר הזה גם שיקולים ארגוניים ותקציביים - - -

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: יפה.

יואל חסון: ענית מעולה.

יעקב מרגי: זה לא מגונה.

יואל חסון: השאלה אבל, באמת בעיניי זה לא נמדד רק בציונים, זה גם נמדד בהשתתפות.

יואל חסון: אתה בעצמך אמרת שהוזמנו 300 ומשהו ובסוף בפועל הגיעו 180.

יואל חסון: השאלה לדוגמה, אם הדבר הזה היה נשאר בתנאי פנימייה ובמתכונת הקודמת, א'.

יואל חסון: האם יותר לוחמים היו משתתפים - - -

יעקב מרגי: הנה הוא נותן לך את הנתון, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את הנתונים של גבעת חביבה לעומת - - -

<שי טייב: בשנת 2014 היו בגבעת חביבה בין 500-600 משתתפים.

<שי טייב: תכפיל 180 או 200, ואם נרחיב את זה יותר, כפול שלוש זה יגיע למספרים האלה.

<שי טייב: אלה המספרים.

יעקב מרגי: תודה.

<שי טייב: עוד משפט בסדר?

<שי טייב: הפוטנציאל הוא רחב יותר.

<שי טייב: אין פה הכרח להביא את החייל, הסברתי את זה קודם - - -

יעקב מרגי: זה לא חובה, זה רשות.

<שי טייב: יש בדבר הזה, גם בגבעת חביבה כשזה היה במתכונת הנפלאה הזאת, גם כאן היו שיקולים תקציביים.

<שי טייב: זה לא היה בפיזור מוחלט ובלי שום שליטה ובלי שום ריסון.

יעקב מרגי: וחוץ מזה, אני חושב שכשזה במקום אחד זה גם לא הכי בריא וטוב - - -

יואל חסון: אדוני היושב ראש, מדהים אותי מאוד שפתאום נורא מוטרדים לחסוך מיליון וחצי שקל, הרי זה עפר של כסף במושגים - - -

יעקב מרגי: הוא אמר לך שלא רק.

יעקב מרגי: בבקשה ענת ברקו.

ענת ברקו: אדוני היושב ראש, אני מסכימה עם חבר הכנסת חסון.

ענת ברקו: ברור שזה בא משיקולים תקציביים ואפשר להבין את זה.

ענת ברקו: לא קל היום - - -

יעקב מרגי: נשמע את משרד החינוך ונראה להשלים את התמונה.

ענת ברקו: אבל, יש לי שתי שאלות ולצערי אאלץ ללכת כי יש לי דיון שאני צריכה לדבר בו בוועדת הכלכלה.

ענת ברקו: למה בעצם הקרן להכוונת חיילים משוחררים עם תקציבי הענק שלה לא תמכה בפרויקט של גבעת חביבה?

ענת ברקו: משהו שהוא טוב - - -

יעקב מרגי: זו השאלה היחידה.

יעקב מרגי: ולמה הם לא מסייעים ליישם את הרפורמה במכינות הקדם אקדמיות לחיילים משוחררים?

ענת ברקו: יש עוד הרבה דברים שהם לא עושים.

ענת ברקו: אבל הם משתפרים אז בוא נעודד אותם.

ענת ברקו: אני רוצה לומר עוד דבר, שחיילים לא מגיעים, חלקם הגדול לא מגיעים לכנסים של חיילים משוחררים לצערנו הרב.

יעקב מרגי: אבל זה לא הדיון, בואי ענת - - -

ענת ברקו: ולכן הם לא נרשמים, הם לא מגיעים - - -

<שי טייב: זה לא היה הנחייה קשוחה.

ענת ברקו: ומי שלא מגיע?

<שי טייב: מי שרצה הגיע.

ענת ברקו: ומי שלא נתנו לו להגיע מהיחידה, אתם תגיעו אליו?

ענת ברקו: אנחנו מכירים - - -

<שי טייב: סליחה, למפקדים יש אחריות על הפקודים שלהם וכמו שלנו יש אינטרס ולך יש אינטרס כחברת כנסת שיקשיבו גם למפקדים שהלכו אתם, כמו שישראל אמר, שלוש שנים, אז יש אינטרס.

<שי טייב: קודם כל אני נותן קרדיט לכל מפקדי צה"ל - - -

ענת ברקו: יש להם דרך לשאול בדרך טלפונית?

<שי טייב: יש דרך, יש סגלי חינוך כמו שאת מכירה אותם, בכל היחידות.

<שי טייב: הפרויקט הזה חוץ משהוא עובר במה שנקרא בצינורות הזימון הפורמליים השלישות, הוא עבר גם דרך סגלי החינוך.

יעקב מרגי: סגן אלוף שי תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, איפה אתם בפרויקט הזה, איך אתם משתלבים, מה אתם?

יעקב מרגי: קדימה.

<משה דקלו: במלוא הצניעות והענווה, אני המצאתי את הפרויקט הזה לפני 16 שנה - - -

יואל חסון: פניך מוכרות לי, אך אני לא זוכר את השם.

<משה דקלו: דוקטור משה דקלו מנהל אגף בכיר לבחינות במשרד החינוך.

<משה דקלו: אני מנהל את בחינות הבגרות, קדנציה שנייה.

<משה דקלו: חברת הכנסת ברקו, אולי עוד דקה תתני לי - - -

ענת ברקו: יש לי דיון בוועדת הכלכלה, אני מצטערת.

<משה דקלו: אני המצאתי את הפרויקט הזה מתוך אהבת החיילים, מתוך התמסרות טוטאלית.

<משה דקלו: אני רוצה לומר משפט אחד, ביום שישי הלך לעולמו חבר הכנסת יוסי שריד.

<משה דקלו: במחזור הראשון יוסי שריד עמד עם דמעות וחילק לחיילים 47 תעודות.

<משה דקלו: שאל חייל-חייל מה עשית, איפה שרתת, איזה ציון קיבלת עכשיו.

<משה דקלו: זה פרויקט של אידישקייט, של אהבת עם ישראל, של אהבת חיילים, של אהבת ארץ ישראל.

<משה דקלו: הצבא במשך השנים, בעיקר בשנים האחרונות, שוחק אותו עד דק, עד למצב הזה שהגיע - - -

יעקב מרגי: למה, למה?

<משה דקלו: תראה.

<משה דקלו: א', זה לא עניין את הקצ"חרים (קציני חינוך ראשיים) לדורותיהם.

<משה דקלו: זה עניין את שאול מופז - - -

יעקב מרגי: אתה ואני, אני עם האינטליגנציה שלי המהירה קלטתי מיהם קצ"חרים, אולי הצופים בבית לא.

יעקב מרגי: בלי ראשי תיבות, קציני חינוך

<משה דקלו: פרויקט שעבד והצליח.

<משה דקלו: אספנו את הילדים מהמחסומים ומהמארבים.

<משה דקלו: חיפשנו להם את המקצוע החסר שלהם, פגשנו אותם, הדרכנו אותם איך משלימים את תעודת הבגרות.

<משה דקלו: ילד-ילד, חייל-חייל הם באו מאובקים אלינו.

<משה דקלו: אני יצאתי עם אגף הבחינות, עשרה איש שלי דיברו עם כל חייל ואמרו לו מה כדאי לו להשלים לבגרות ולאיזה קורס.

<משה דקלו: זה היה באמת אמתי.

<משה דקלו: כך התחלנו.

<משה דקלו: 47 מחזורים עשינו, 15 אלף חיילים עשינו, כולם זכאים לבגרות.

<משה דקלו: הבאנו לשם את המכינות, הבאנו את האוניברסיטאות לעשות להם את הרצף לאוניברסיטה.

<משה דקלו: עשינו מזה פרויקט דגל.

<משה דקלו: לב"י (הקרן לביטחון ישראל) הכריזה את זה כפרויקט הדגל של קרן ליב"י ותרמו לזה כסף.

<משה דקלו: זאת אומרת, זה המקום שבו אתה הולך ואתה מרגיש את החיילים שלך - - -

יעקב מרגי: אבל דוקטור דקלו, אומר לך שי שהמספרים הם אותם מספרים, על מה הזעקה?

<משה דקלו: הוא מציג את המספרים של 2014, זו שנת השחיקה הראשונה.

<משה דקלו: אנחנו היינו ב-1,050 תלמידים כל שנה, חיילים - - -

<שי טייב: אנחנו נתקדם.

<משה דקלו: העולם מתקדם?

<משה דקלו: מצטמצם - - -

<שי טייב: אמרתי 'אנחנו נתקדם'.

<שי טייב: כמו שאמרתי כבר בהתחלה - - -

יעקב מרגי: שי, רגע - - -

יואל חסון: הוא אמר נתון מעניין.

יואל חסון: תגיד את הנתון של 2013 לדוגמה ו-2012 - - -

<שי טייב: אמרתי שהייתה ירידה גם לפני זה מבלי קשר, עוד בגבעת חביבה.

<שי טייב: אמרתי את זה ואמרתי שבשנת 2014 היו 600.

<שי טייב: 2013 אני לא זוכר - - -

יואל חסון: זו ירידה משמעותית מ-2013?

<שי טייב: זו ירידה, לא, לפני 2013.

<שי טייב: לפני 2013 היה בערך 1,100 בשנה.

<שי טייב: הירידה הייתה בגבעת חביבה.

סופה לנדבר: אבל אנחנו עכשיו על סטטיסטיקה.

סופה לנדבר: אנחנו מדברים על אותם חיילים שאתם פספסתם אותם.

<שי טייב: מדובר בחיילים לוחמים, מדובר שמשנת 1999, תזכרו, יוסי שריד שר, תזכרו שאנחנו עשר שנים עבדנו.

<שי טייב: בשנים האחרונות שחקו לנו לאט-לאט את הפרויקט הזה עד כדי כדך שצה"ל ומשרד הביטחון לא העבירו לנו כסף.

<שי טייב: נבך, אני הייתי בשימוע כי ביצעתי את הפרויקט כשלא הועבר הכסף.

יעקב מרגי: רגע, איך תהליך התקצוב והמימון?

<משה דקלו: אני אסביר, צה"ל מתקצב גם את הלינה וגם את האוכל ומעביר כסף עבור ההוראה.

<משה דקלו: אנחנו, אגף הבחינות, כמובן שהמנכ"לית והשר תמיד מאחורינו, מתקציבים את אירוע הבחינה עצמו.

<משה דקלו: אני באופן אישי נמצא שם כפדגוג ראשי של העסק הזה.

<משה דקלו: יש לנו הערכה דינמית של כל התלמידים, אני יודע לומר לכם בכל פרויקט איפה נמצא החייל, אני מפעיל את הקבלנים וסטודנטים בשעות הערב להשלים להם לימודים.

<משה דקלו: משעה שמונה בבוקר ועד שתיים עשרה בלילה לומדים שם.

<משה דקלו: לא ממצמצים, לומדים, לומדים, לומדים.

<משה דקלו: אני נכנסתי באופן אישי לכיתות.

<משה דקלו: מפקדי צה"ל נתנו מורות חיילות במשורה, מפקדי צה"ל נתנו מעורבות אישית במשורה.

<משה דקלו: זאת אומרת, אני לאט-לאט הגעתי למצב - - -

יעקב מרגי: דוקטור דקלו, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: הפרויקט מרוכז בגבעת חביבה.

יעקב מרגי: - -

<משה דקלו: הוא - - -

יעקב מרגי: אתה לא יודע מה אני הולך לשאול לכן אתה מתקן אותי.

<משה דקלו: סליחה.

יעקב מרגי: הפרויקט מרוכז בגבעת חביבה לעומת פרויקט מפוצל במכללות, מכללות עם שם, הוא מנה אותן, מה ההבדל?

<משה דקלו: לפי כן אני אתן שני משפטי רקע לעניין.

יעקב מרגי: שני משפטי רקע.

<משה דקלו: אנחנו היינו גם בכנף 4, אנחנו היינו בבסיסי צה"ל, היינו במחנה אלון, עשינו במיוחד פרויקט לבני העדה האתיופית – הכל בשביל לשדרג אותם.

<משה דקלו: ככל שהפרויקט מפוזר יותר אין לו שליטה, אין לו את אותה אחוות למידה, אין לזה את יחד הלוחמים, אין לזה את האתוס של לוחמים לומדים.

<משה דקלו: מה שאנחנו עשינו זה לוחמים לומדים, יורדים מהמחסום והמארב ובאים ללמוד.

<משה דקלו: כשזה מפוזר אנחנו מאבדים שליטה, אנחנו מאבדים פדגוגיה, אנחנו מאבדים את היכולת שלנו לנהל את החייל באופן פרטי, אנחנו מאבדים את היכולת לנייד מקבוצה לקבוצה משום שהוא חלש בזה ופה נתגבר אותו.

<משה דקלו: זאת אומרת, עקרו את הפדגוגיה בעניין הזה.

<משה דקלו: פשוט עקרו את הפדגוגיה.

יעקב מרגי: דוקטור דקלו, כדי לגבש עמדה סטטיסטית.

יעקב מרגי: למרות שאנחנו מתעסקים בנשמות חייבים להיעזר בסטטיסטיקה.

יעקב מרגי: סגן אלוף שי, גם אתה תקשיב לשאלה שלי.

יעקב מרגי: כשאתם אומרים שהפוטנציאל שזיהיתם הוא כ-1,000 פלוס שהוזמנו לכנס.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי מה היה לאורך שנים, על אותו בסיס שלקחתם את ה-1,000.

יעקב מרגי: בשנים עברו זה היה גובה יותר, נמוך יותר?

<שי טייב: נתתי את המספרים של כמה עשו את התכנית, כמה עשו את הבגרות.

<שי טייב: אני לא יודע להגיד לך כמה - - -

יעקב מרגי: אתה לא יודע להגיד.

יעקב מרגי: ידעת לגבי השנה הספציפית להגיד.

<שי טייב: כן, כי השנה ניהלתי את זה באופן אישי וגם אנחנו מנהלים על זה סטטיסטיקה כולל למה שאמר מר דקלו - - -

יעקב מרגי: אתה מבין למה אני חותר לדעת?

יעקב מרגי: דוקטור דקלו, אתם נותנים את הנתונים בסוף.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת האם האוכלוסייה הזאת שחסר לה מקצוע אחד או שניים כדי להשלים את התעודה, האם היא האוכלוסייה נושא הדיון שלנו, האם האוכלוסייה עם השנים מצטמצמת, גדלה לעומת השנתונים של הגיוס.

יעקב מרגי: תוכל לתת לי את זה?

<משה דקלו: זה גם תלוי בהתנהלות של משרד החינוך עם המקצועות, אם למשל מחליפים מקצוע, למשל אזרחות שעבר טלטלה אצלנו.

<משה דקלו: יש אצלנו - - -

יעקב מרגי: עדיין עובר.

<משה דקלו: אני לא אתייחס ברשותך.

יעקב מרגי: אל תתייחס.

יעקב מרגי: אני מותר לי.

<משה דקלו: יש לנו פחות ילדים שנכשלו.

<משה דקלו: כשאני בחרתי את שלושת המקצועות האלה: מתמטיקה, אנגלית ואזרחות, אז באותה תקופה בתחילת שנות ה-90, זה היה החסם הכי גדול לילדים לקבל תעודת בגרות ולכן הלכנו על שלושת אלה.

<משה דקלו: הלכנו על מתמטיקה ואנגלית שלוש יחידות לימוד בכדי להשלים את המדרגה לבגרות, לא הלכנו לעשות אקדמיה.

<משה דקלו: הלכנו לבגרות כי זה המפתח להשתלבות בחברה.

<משה דקלו: עכשיו אזרחות אולי בסימן שאלה ואולי תנ"ך נכנס פנימה כמקצוע יותר קשה, אבל זה היה נתון לשינוים ואנחנו יכולנו לשנות את זה .

<משה דקלו: בכל מקצועות החובה, בעיקר במקצועות החובה, הילדים נכשלים ולא זכאים לתעודת בגרות.

יואל חסון: אני רוצה רגע לשאול את נציג הצבא שאלה.

יואל חסון: כמה משפיע התקציב מבחינת כמות המשתתפים.

יואל חסון: זאת אומרת, ככל שיש יותר משתתפים זה עולה יותר לצבא, נכון?

<שי טייב: אני אתן את הדוגמה הפרקטית.

<שי טייב: כיוון שאנחנו התחלנו את הפרויקט במתכונת הזאת בחודש נובמבר, בסוף שנת התקציב לצורך העניין, ונותרו כמה שנותר, בערך 600 אלף שקל לפרויקט.

<שי טייב: 600 אלף שקל בערך מכסים את אותם 200 שדיברתי.

<שי טייב: כמו שאמרתי קודם, הזמנו 1,000, הגיעו מעל 300 וההנחיה שאני קיבלתי מהמפקדים שלי, זה לא לדחות אף אחד על הדבר הזה.

<שי טייב: לא לדחות אף בנאדם משיקולי תקציב, יהיה ממימון לכל אחד מהחיילים.

יעקב מרגי: תודה.

<שי טייב: רגע, עוד משפט אחד ברשותך.

<שי טייב: כבוד היושב ראש, אני הייתי בשבוע שעבר בדיון אצל ראש מטה אגף כוח אדם שהוא אחראי על הנושא התקציבי, הוא הנחה אותי לתכנן, להרחיב באופן מאוד משמעותי בהתאם להנחיה של ראש אכ"א, את הפרויקט בשנה הקרובה כבר.

<שי טייב: אני לא רוצה לנקוב פה במספר, אני אסביר למה - - -

יעקב מרגי: תגיד מה הוא אמר לך.

<שי טייב: הוא אמר לי שלא תהייה מגבלה תקציבית.

<שי טייב: אנחנו, כיוון שאנחנו עושים את הפרויקט הזה בפעם הראשונה, ביקשנו - - -

יעקב מרגי: לכמה הוא אמר לך להיערך?

<שי טייב: הוא אמר לי להיערך לעד 2,000.

יואל חסון: עד 2,000 חיילים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: איתי שחר, מה איתך, חייל.

<איתי שחר: אני רוצה להודות קודם כל ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, חברת הכנסת עליזה לביא שיצאה, חבר יואל חסון וחברת הכנסת ענת ברקו שגם יצאה.

<איתי שחר: אני רואה שהדיון מתנקז לעניין של החלופה שצה"ל מביא - - -

יעקב מרגי: אני אסביר, אנחנו חשבנו שבכלל הכותרת ביטול הפרויקט.

יעקב מרגי: אז קודם כל הפרויקט, רגע, תן לי, אני לא יכול לבקש מעצמי רשות דיבור.

יעקב מרגי: קודם כל הפרויקט לא בוטל וזה תואם לדברים שנאמרו במליאה.

יעקב מרגי: זה חשוב שיאמר כי פתחנו את הדיון בזה.

יעקב מרגי: הפרויקט, בוצעו בו שינויים.

יעקב מרגי: אני לא מאלה שנבהלים מכל שינוי.

יעקב מרגי: אני כן חוקר למה נעשו השינויים והשאלות כאן מתבקשות כי יש לנו עניין.

יעקב מרגי: העלות הפרויקט הזה היא מזערית ואם היינו שמים את תקציב משרד הביטחון בנקודות - - -

יואל חסון: זה ממש לא - - -

יעקב מרגי: אני לא רוצה להביא לכם סעיפים אחרים שאני מכיר מניסיוני, מתוך ההתנהלות של צה"ל זה בטל עד כדי שאפילו עין מזוינת ספק אם תקלוט אותו - - -

<קריאה: אדוני, תקציב הקפה בצה"ל - - -

יעקב מרגי: אני לא מזלזל בשום תקנה, בשום פעילות.

יעקב מרגי: אני מיד נותן לחבר הכנסת חיים ילין שישב בסבלנות ובצדק.

יעקב מרגי: איתי, תתמקד.

<איתי שחר: אני מתייחס.

<איתי שחר: אני מבין שהפרויקט לא בוטל כמו שאמר יושב ראש הוועדה, אבל החלופה היא בעצם כמו ביטול.

<איתי שחר: אני אסביר למה.

<איתי שחר: קודם כל אנחנו מדברים על כך שיהיו פחות בגרויות שנלמדות.

<איתי שחר: זאת אומרת, הוא מזמין 1,000 לכנס, אז מגיעים 300 ואיפה ה-700?

<איתי שחר: למה הם לא מגיעים?

<איתי שחר: כי לפני זה בפרויקט של גבעת חביבה זאת הייתה הוראת מפקד, החייל קיבל הקצאה והגיע לגבעת חביבה על פי פקודה.

<קריאה: לא עושים בגרות בפקודה.

<קריאה: סליחה שאני - - -

יעקב מרגי: יש לו צו סיפוח.

יואל חסון: אתה טוען מה, שזה לא עובד למרות שהנתונים היו טובים.

<שי טייב: לא עשו בגרות בפקודה.

יואל חסון: אבל אתה אומר שפעם כן היה.

<שי טייב: אבל לא היו 1,000 ב-2014, היו כמה, בין 500 ל-600 ולא ירדנו מהמספר הזה.

יעקב מרגי: שי, תן לו לומר ואם תרצה לתקן בבקשה.

<איתי שחר: יכול להיות שבשנת 2014 צה"ל החליט להתחיל לקצץ בגבעת חביבה ובגלל זה המספרים ירדו.

<איתי שחר: אני לא בדקתי את זה אז אני לא יודע את זה - - -

יעקב מרגי: אז אל תאמר אם לא בדקת.

<איתי שחר: אנחנו מדברים על 700 שלא מגיעים לכנס ולא ישלימו בגרות ואלו לוחמים ששלוש שנים שירתו בצה"ל - - -

יעקב מרגי: איתי תן לי במקומך, בוא זה דיון אינטראקטיבי.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: אם אני הייתי במקומך אני אגיד לך איך אני הייתי פותח.

יעקב מרגי: אתה אומר דברים חשובים ומציג אותם.

יעקב מרגי: אתה אומר, 'צה"ל תקשיב, אתה אומר בעצמך שיש 1,000 בפוטנציאל.

יעקב מרגי: הרי אם הפרויקט הזה לא חשוב לא היית מקיים אותו גם בשביל 1.

יעקב מרגי: סך הכול נהנו 30% מהפוטנציאל, מה אתם עושים בשביל להביא את ה-70% הנותרים?

יעקב מרגי: זה תזעק, אני אתך.

<איתי שחר: את זה אני אשאל עוד רגע, אבל אני עוד להסביר עוד כמה דברים שזה יוצר.

יעקב מרגי: רק השעון, תקשיב בקצב הזה שאתה מדבר והשעון לא טוב לי.

<איתי שחר: שלוש דקות בקשתי.

<איתי שחר: או.

<איתי שחר: קיי.

<איתי שחר: היושב ראש כבר שאל בשבילי, אז קודם, מה אתם עושים עם ה-70% שלא למגיעים וגם לא יגיעו.

<איתי שחר: עוד דבר לגבי הקרן להכוונת חיילים משוחררים, גם לתת לה לטפל בחלק ההקצאות, זה כבר מקשר אותי לוועדות אחרות פה בכנסת כי הם לא מנצלים את כל ההקצאות גם לא במכינות הקדם אקדמיות וכדומה.

<איתי שחר: איך בדיוק מוודאים שהם מנצלים את ההקצאות?

<איתי שחר: צריך לזכור, חיילים קרביים הם חיילים שמשרתים שלוש שנים, לא רק זה שהבריאות שלהם נפגעת והם יוצאים מהצבא שונים, גם יש חיילים אחרים שהם חיילים עורפיים שיכולים להשלים בגרויות.

<איתי שחר: הצבא נותן לאנשים בגרויות תוך כדי השירות.

<איתי שחר: קודם כל כשמתייחסים ללוחמים צריך להתייחס גם לחיילים העורפיים שיכולים להשלים בגרות לבד במשך השירות ולא צריכים לחכות לסוף השירות.

<איתי שחר: אני רוצה להגיד שוב, אותי זה מעציב שאנחנו מגיעים שוב לכנסת ובעצם אנחנו מגיעים למצב שצה"ל חוסך על אלה שנושאים באלונקה.

<איתי שחר: משרד הביטחון וצה"ל שוב חוסכים על אלה שנתונים, על אלה שצריך לתגמל אותם.

<איתי שחר: אנחנו, המאבק שלו הוא גם על העלאת שכר חיילים שמצליח ואנחנו שמחים על כך, אנחנו גם נלחם על הבגרויות של הלוחמים.

<איתי שחר: אגב, הנושא הזה מקשר אותי לנושא מדובר בשדולה לחיילים משוחררים, שם אנחנו גם נלחמים והזכרת את זה, לגבי תואר או מקצוע לכל לוחם.

<איתי שחר: זה משהו שאנחנו העלנו על סדר היום - - -

יעקב מרגי: השדולות בכנסת בדרך כלל עושות פתיחה ראוותנית ואחר כך לא רואים אותם כל השנה.

יעקב מרגי: עוד לא ראיתי אותם אצלי בשום יוזמה.

<איתי שחר: אז נדאג - - -

יעקב מרגי: לכן לא תמצא אותי שמה בכנסים האלה.

<איתי שחר: נקודה אחרונה, אני רוצה שבעניין של המתכונת.

<איתי שחר: לגבעת חביבה הם מגיעים ולומדים כל היום.

<איתי שחר: בבוקר יש שיעורים ומאחר הצהריים יש תרגולים עם מורות חיילות, מורות הו"ד זה נקרא.

<איתי שחר: בעצם כל היום זה לו"ז (לוח זמנים) מהבוקר עד הלילה.

<איתי שחר: כמו שאמרו, אין יציאות, זה בסיס סגור - - -

יעקב מרגי: איך אתה מסביר את זה.

יעקב מרגי: אני שואל - - -

<איתי שחר: לעומת החלופה - - -

יעקב מרגי: למה יש לך תכונה, לא למדת אותי.

יעקב מרגי: כבר פעמיים לא למדת שאני יותר עקשן ממך.

יעקב מרגי: איך אתה מסביר את זה עם כל האווירה החמימה של הפנימייה, ואני מבין את זה, עם תנאי לינה וכלכלה וצו סיפוח מיחידה ליחידה והכול, הכל והכול, אלא אם סגן אלוף שי נותן נתון שהוא לא אמתי.

יעקב מרגי: הוא אומר לך ש-92% - - -

<איתי שחר: אבל אדוני היושב ראש, הסברתי לך.

<איתי שחר: הוא נותן נתון שאתה מכפיל ב-4, אבל זה לא באמת להכפיל ב-4 כי בנתון שהוא נותן זה רק שני מקצועות לבגרות וזה רק החיילים שהגיעו - - -

יעקב מרגי: בגבעת חביבה גם מי שלא הייתה לו בכלל בגרות בשום מקצוע - - -

<איתי שחר: בגבעת חביבה הוא היה משלים - -

יעקב מרגי: אתה אומר דברים, תדייק.

יעקב מרגי: אתה נמצא בוועדת כנסת מסודרת.

<איתי שחר: לא אחד שאין לו כלום, אבל עד 4 מקצועות ולא רק מקצועות ליבה.

<איתי שחר: בעיקר מקצועות ליבה, אבל לא רק.

יעקב מרגי: תודה איתי.

<איתי שחר: לא.

<איתי שחר: משפט אחרון.

<איתי שחר: המכללות - - -

יעקב מרגי: תודה איתי, 6 דקות לקחת.

יעקב מרגי: נמצא מישהו מסביב לשולחן שרוצה להוסיף?

יעקב מרגי: בבקשה תציג את עצמך.

<מוטי שגיא: קוראים לי מוטי שגיא, אני - -

יעקב מרגי: סליחה, אני מתנצל חבר הכנסת חיים לוין.

יעקב מרגי: זה בסדר?

יעקב מרגי: או.

יעקב מרגי: קיי תמשיך.

<מוטי שגיא: אני ממשרד הכלכלה, אני חובש כמה כובעים.

<מוטי שגיא: קודם כל אני בוגר צה"ל, פרשתי בדרגת אלוף משנה.

<מוטי שגיא: פיקדתי על יחידות בסיסים.

<מוטי שגיא: ב', אני נציג משרד הכלכלה, גם גמלאי של משרד הכלכלה בהתנדבות, אני כבר קשיש בגיל הביולוגי.

<מוטי שגיא: אני גם יושב כנציג משרד הכלכלה - - -

יעקב מרגי: ינזפו בכך, אתה אזרח ותיק, לא קשיש.

<מוטי שגיא: כן, אזרח ותיק.

<מוטי שגיא: זה עלה חצי מחיר.

<מוטי שגיא: אני נציג משרד הכלכלה בהנהלת הקרן ביחידה להכוונת חיילים משוחררים ואני שותף להחלטות.

<מוטי שגיא: אני רק מחזק את הדברים שאמר שי, יש פה שיתוף פעולה יוצא מן הכלל.

<מוטי שגיא: יש לי הרגשה שחלק מהאנשים, אני לא אציין שמות, נמצאים באיזה קונספט, איזו תפיסה שעבר זמנה.

<מוטי שגיא: העולם מתקדם.

<מוטי שגיא: השיטה החדשה של 4 מכללות זכייניות שעונות לכל הקריטריון ואמות המידה הנדרשות בביזור, החל ממכללת ספיר בנגב, דרך הגליל המערבי נותנת מענה יותר מאשר לרכז חיילים מכל המקומות ולהביא אותם לגבעת חביבה.

<מוטי שגיא: דבר ראשון.

<מוטי שגיא: דבר שני, עצם זה שמתחככים עם סטודנטים, שימו לב, בכל המכללות לתואר ראשון ותואר שני, זה גורם להם להמשיך להתקדם הלאה וללמוד.

<מוטי שגיא: כל האווירה של המכללה היא שונה - - -

יעקב מרגי: הסתגלות אקדמית נקרא לזה.

<מוטי שגיא: בדיוק.

<מוטי שגיא: מה שסוגרים באיזה מקום עם איזה חיילות, באמת עם כל הכבוד שיש לי, גם אני הייתי בצבא הרבה מאוד שנים, זה שונה לגמרי, זו תפיסת עולם שונה.

יואל חסון: מי המורים בפרויקט?

<מוטי שגיא: יש מדריכים פדגוגים ויש שם מרצים.

<מוטי שגיא: הם שותפים להוויה של המכללה, הם חלק מהכללה.

<מוטי שגיא: הקרן שאני יושב בהנהלה שותפה.

<מוטי שגיא: יש לנו עובדים מסורים שמסתובבים איתם ומלווים איתם.

<מוטי שגיא: אגב, אנחנו גם נותנים דמי קיום, זה לא הוזכר כאן.

<מוטי שגיא: אנחנו נותנים השלמה למי שמתקשה, לומדים עולים חדשים - - -

יעקב מרגי: אם כבר נגעת, סליחה.

יעקב מרגי: אם כבר נגעתם בדמי קיום, הרי בגבעת חביבה הם אכלו, ישנו, הכול.

<מוטי שגיא: חלק מהחיילים עושים את זה תוך כדי שירות, חודשיים לפני השירות וזה נאמר - - -

יעקב מרגי: ואלה שמשתחררים?

<מוטי שגיא: הם עוברים לידיים של הקרן.

יעקב מרגי: והם מטופלים טוב?

<מוטי שגיא: מטופלים.

<מוטי שגיא: יש קרן מה שנקרא קרן - - - נוסף, אני לא מחדש - - -

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון.

יעקב מרגי: אחת המסקנות פה תהייה לקיים דיון מיוחד על הקרן להכוונת חיילים משוחררים, על כל ההתנהלות שלה סביב חינוך.

<מוטי שגיא: מה שהפתיע אותי, אני רואה פה מכתב של חבר הכנסת יואל חסון מה-20 ביולי והיום אנחנו ב-7 בדצמבר, חלפו כבר שבעה חודשים ונעשו כאן דברים בארבעה חודשים.

<מוטי שגיא: אני רואה שכתוב בוטל וכן הלאה.

<מוטי שגיא: שום דבר לא בוטל, להפך, אנחנו התקדמנו.

<מוטי שגיא: אני חושב שהתפיסה, הגישה הזאת היא הרבה יותר טובה.

<מוטי שגיא: אם תרצה להיכנס לפרטים אני מאוד אשמח.

יעקב מרגי: כמעט שכחתי עוד פעם את חיים ילין.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ילין בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש תודה רבה.

חיים ילין: אני אף פעם לא מצליח להבין איך ההנדסה, זה נקרא הנדסת אנוש, אבל הם בכנסת כנראה.

חיים ילין: אגב, אני באתי טבולה ראסה לדיון.

חיים ילין: אני התחלתי בשריון עם פרויקט "נערי רפול" ועם התותחנים שהיו הכי טובים והצלפים הכי טובים שהיו בצה"ל והם אפילו לדעתי הם לא בגרות, אני מדבר אתכם שהם לא בטוח גמרו את היסודי.

חיים ילין: בסדר, בואו נבין מאיפה אני בא, תקופה אחרת לגמרי, נכון.

חיים ילין: אבל דבר אחד כן ייחד את צה"ל, הוא לקח אחריות על כל חייל שהתגייס והוציא ממנו בנאדם.

חיים ילין: זה הדבר החשוב - - -

יעקב מרגי: לא תמיד, אני זוכר תקופות אחרות שעלה לצה"ל להחזיק כל חייל.

יעקב מרגי: תשמע חיים, בתקופתי שירותו איתי חיילים שגרמו נזק לצה"ל, כל יום 20 אלף שקל לפחות, אבל התעקשו להחזיק אותו שלוש שנים.

יעקב מרגי: כנראה שהבזבוז לא היה גדול, גם נתנו לו עוד 6 חודשים דפוק, מה שנקרא להשלמת הצבא.

יעקב מרגי: זה השתנה מאז ואני שמח שהשתנה והשכל חזר לקופסה.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, 'צבא העם' זה צבא עם כל מה שמשתמע וכנסת ישראל משקפת גם 'צבא העם' ברמות אחרות לגמרי.

חיים ילין: גם פה לדעתי, לא מבחן בגרות, אבל הרבה מאוד דברים היו יכולים לעזור להרבה מאוד - -

<קריאה: חבל שפה אין קורסים של הכוונה - - -

חיים ילין: בגלל זה אמרתי שהיו עוזרים להרבה מאוד ח"כים (חברי כנסת), אין לי ספק.

יעקב מרגי: למה להרבה מאוד, למעט מאוד.

יעקב מרגי: צריך - - -

חיים ילין: היה עוזר להרבה מאוד.

חיים ילין: חבר'ה, לא להרבה ח"כים, להרבה מאוד.

יעקב מרגי: רק משפט, אני תמיד מקפיד, אני לא מוכן להשתתף במקהלה של חברי כנסת שחובטים בעצמם.

יעקב מרגי: מי שרוצה לחבוט שיחבוט בעצמו, שלא יחבוט בכולם.

חיים ילין: אני חובט, אין לי שום בעיה.

חיים ילין: אני מזוכיסט מלידה ובגלל זה אני גר בעוטף עזה.

חיים ילין: אגב, זאת הסיבה, אין מה לעשות, כך אני גדלתי.

חיים ילין: מה המסר שאני רוצה להעביר, הדיון התקיים בגלל שחלק מחברי הכנסת חשבו שבעצם התבטל הפרויקט.

חיים ילין: הגיעו לפה והבינו שהפרויקט לא התבטל, הוא פשוט שינה את פניו.

חיים ילין: אותי מה שמדאיג, לא שמשנים, אין לי בעיה עם זה.

חיים ילין: יש לי בעיה אם יש שינוי בעקבות חסכון של צה"ל, אז אני מתחיל להיות מודאג.

חיים ילין: אם באים וחוסכים במשאב האנושי שזה הדבר היקר שיש בצה"ל, הרבה יותר מטנקים, כדורים ומטוסים, כי בלי בנאדם אף אחד לא יפעיל את הדבר הזה.

חיים ילין: אני אומר שבשביל לחסוך ולקנות עוד כדורים, אז אתם יורים את הכדורים האלה לחברה הישראלית.

חיים ילין: כך אני מסתכל על הדברים.

חיים ילין: המסר שאני שומע פה מצה"ל שיש יד חופשית לתקציבים עד ל-2,000 חיילים ואותי זה משמח - - -

יעקב מרגי: ולכן צריך לעשות את הכל כדי למצות את הפוטנציאל.

חיים ילין: נכון.

חיים ילין: לכן אני בא ואומר, אם יש כבר את הדיון הזה והוא פתוח לגמרי, איך אנחנו כולנו עכשיו ביחד יכולים להוציא מפה, אפילו בדיון נוסף, את זה שמ-2,000 יבואו לפחות אחוזים יותר גבוהים ולא 30% מ-1,000.

חיים ילין: בואו אפילו בשלב ראשון 30% מ-2,000, נעלה את הרף.

חיים ילין: מה צריך לעשות, אני לא בא לצד המקצועי אם זה טוב מכללות או לא טוב מכללות.

חיים ילין: אני מעריך שאנשים חשבו והבינו שזה הדבר הטוב ביותר.

חיים ילין: זה שדקלו ומשרד החינוך מעורבים, אין לי ספק בכלל שגם הכיוון הוא נכון.

חיים ילין: עכשיו, אם רוצים לפתוח דיון צריך לפתוח אם רוצים, 4 בגרויות או 5 מקצועות בבגרות ואם הדבר הזה.

חיים ילין: לדעתי אם אנחנו מדברים סטטיסטית על שנתיים, מקודם עדיין להסיק מסקנות כי יכול להיות ששנתון מסוים לא יכול לקבוע בכלל אם זו כבר מגמה ואם כן אז זה כבר שינוי אחר לחלוטין שצריך לעשות אותו.

חיים ילין: אני לא בא להתווכח על כלום.

חיים ילין: אני חושב שאם צה"ל רואה בזה ייעוד, וזה ממש ייעוד, ואם משרד הכלכלה גם רואה את זה כחלק, אז אני אומר לך שאנחנו נזדקק עוד יותר למשאב הזה.

חיים ילין: אני מעריך שהרבה מאוד חרדים, אני לא מדבר על כל האוכלוסייה אלא במיוחד על האוכלוסייה הזאת שלעולם לא למדה.

חיים ילין: יתכן שבשבילם בעצמם - - -

יעקב מרגי: מעולם לא למדו מקצועות הבגרות.

יעקב מרגי: לעולם לא למדו זה נשמע כאילו - - -

חיים ילין: אני מתייחס רק לבגרות, אני לא מתייחס עכשיו - - -

יעקב מרגי: אני מקשיב, יכול להיות למרות כל ה- - - אני שם לב לניואנסים.

חיים ילין: יכול להיות שצריך לפתוח את זה בצורה אחרת לגמרי, להתכונן לתרבות אחרת של לימודים.

חיים ילין: פנו אלי, אני אומר את זה פה בגלוי, פנו אלי הרבה מאוד אנשים שרוצים לפתוח מסלולים מיוחדים לחיילים האלה שרוצים להתגייס.

חיים ילין: אני מדבר אתכם על אנשים שכבר נשואים ועם ילדים שדרך הצבא יהיה להם מקצוע בחוץ.

חיים ילין: וזה אחד הדברים,

יעקב מרגי: זה עובד.

חיים ילין: אני אומר את זה ואנחנו נראה את זה עוד יותר.

חיים ילין: אני רוצה לסכם, היום זה לא רק שאתה מגדל חיילים להיות בני אדם, גם ערכית אתה מגדל דור שלם של אנשים שצריכים לתת לתוך מדינת ישראל.

חיים ילין: עכשיו גם הנושא החומרי, סלח לי אין מה לעשות, הצד של המקצוע שהם גם צריכים לתרום למדינת ישראל דרך מקום עבודה הוא לא פחות חשוב.

חיים ילין: זה אולי השינוי בין "נערי רפול" לבין אותן תכניות שאתם עושים היום.

חיים ילין: לדעתי צריך לראות איך מקדמים ביחד רבים כי המסלול לא נסגר, אז כל שאומרים פה מתקבל באהבה ותעשה כל מה שצריך לעשות כדי לשפר.

חיים ילין: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: אני ממש מתנצל שאני, רגשתם אותי - - - חיים, אני מקווה שיום אחד הציבור יבין שחברי הכנסת שקמים באמצע הם לא הולכים לשתות קפה, הם הולכים לוועדות אחרות ומעט מאוד - - -

חיים ילין: בוועדות אחרות יש קפה, תגיד את זה.

יעקב מרגי: ויושבי הראש שנתקעים אתכם כל הדיון - - -

יואל חסון: אנחנו ננצל את זה שזה מצולם פה אדוני היושב ראש, שגם הציבור ידע שבסך הכול מכהנים בכנסת היום רק 90 חברי כנסת פעילים, לא 120.

יואל חסון: 30 לא נמצאים פה בכלל, הם בממשלה.

יואל חסון: בסוף יש פה 90 חברי כנסת שמותכם יושבי ראש וועדות ולכן אנחנו באמת רצים מוועדה לוועדה, אבל מצליחים לעשות את העבודה כמו שצריך.

יואל חסון: עכשיו לגופו של עניין.

יואל חסון: תראו, קודם כל אני שמח שהפרויקט לא מבוטל.

יואל חסון: אין לי את הכלים חוץ ממה שאמרת להעריך האם באמת המתכונת החדשה היא מתכונת טובה, יעילה שתעשה את העבודה.

יואל חסון: אני חייב לומר שאני מסכים עם איש משרד החינוך, באמת נראה לי שזה הפך קצת יותר מכני ופחות באיזו אווירה כזאת שזה פרויקט לאומי, ציוני – נראה לי שעושים את זה כעוד משימה שהצבא רוצה לסמן עליה V.

יואל חסון: פה אדוני היושב ראש, הייתי רוצה, אני מתכוון לעקוב אחרי הסיפור הזה.

יואל חסון: אני מודיע לך בצורה הכי ברורה, אני מתכוון לעקוב אחרי זה, אני מתכוון לעקוב אחרי הנתונים, אני מתכוון לעקוב אחרי התוצאות.

יואל חסון: אני מתכוון לבדוק אם הדבר הזה לא נדחק לאיזה קרן פינה.

יואל חסון: מה שאני חושב שאדוני היושב ראש צריך בסיכום לומר, קודם כל לדורש ולקבל תשובות לגבי שיטת השיווק והבאת האנשים.

יואל חסון: אני רוצה להיות בטוח שהצבא באמת עושה מאמץ שכמה שיותר חיילים יעשו את זה.

יואל חסון: נכון, בגרות לא עושים בפקודה, בסדר ונגיד שאני מקבל את זה.

יואל חסון: אבל, יש אנשים צעירים שלא תמיד יועדים לקבל את ההחלטות הנכונות על החיים שלהם והצבא כן יודע להכווין בתחומים אחרים ולהגיד פה: 'בוא, תשב עוד עם קצינת ת"ש (תנאי שירות), תשב עוד עם קצין חינוך.

יואל חסון: נשב עוד עם המפקד שלו שיסביר לו כמה זה חשוב'.

יואל חסון: הייתי רוצה שיהיה פה יותר דגש בסיכום שהוועדה דורשת מצה"ל לקיים מאמץ כדי לממש את הפוטנציאל עד תום ממש.

יואל חסון: לא להסתכם בזה שבאלה באו ואלה לא באו ולהגיד בסדר, 300 ונמשיך ו-70% לא באו.

יואל חסון: לממש את הפוטנציאל עד תום זה דבר ראשון.

יואל חסון: דבר שני אדוני, אני בטוח שתעשה את זה גם.

יואל חסון: לקבוע לפי השנתון שלהם, שנדע מתי הבגרויות.

יואל חסון: צוות הוועדה יכול לעקוב מתי התוצאות אמורות להגיע.

יואל חסון: זמן קצר אחרי שהתוצאות תגענה וגם לקראת המחזור הבא, שנראה כמה במחזור הבא באים, לקיים פה דיון מעקב כדי לראות איך התכנית הזאת עובדת וכמה התוצאות שלהם הן משמעותיות.

יואל חסון: שוב, אני רץ לוועדה אחרת, אני בטוח שהיושב ראש יהיה בכוון הזה.

יואל חסון: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סופה בבקשה.

סופה לנדבר: אז מי שנשאר, אז הוא לא רץ לוועדות, אין לו וועדות?

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד לציבור שלכולם יש וועדות ומשתתפים בוועדות, אבל כל אחד מחברי הכנסת בוחר את שיטת העבודה שלו.

סופה לנדבר: לסיום אני רוצה, מובן שהצד הזה שיושב מולנו, אנחנו כחברי כנסת מבינים שמה שהצבא מעניק לחיילים בזמן השירות עוזר להם בזמן השחרור.

סופה לנדבר: אני הייתי מבקשת יותר תשומת לב לחיילים בודדים, זה משאיר אותם בארץ.

סופה לנדבר: אנחנו כולנו יודעים מה זה חייל בודד וכולנו יודעים שהשקעה בחייל בודד זה גם השקעה אנושית שגם היא חשובה מאוד.

סופה לנדבר: אחרי הדבר שהציגו לנו, אני חושבת שיחס אישי לכל חייל, זה שבפוטנציאל וזה שמגיע לקורס, נותן את האפשרות גם ליתר החיילים האלה, 700 איש או יותר שלא הגיעו לקורס.

סופה לנדבר: אני חושבת שיחס אישי זה דבר הכרחי.

סופה לנדבר: אנחנו פונים לצה"ל לתת יחס יותר אנושי.

יעקב מרגי: סגן אלוף שי, אני אתן לך להתייחס, אבל על הדרך למרות שזה לא הנושא.

יעקב מרגי: אנחנו התמקדנו בקטע של הבגרות.

יעקב מרגי: תעודת גמר תיכון, תן לי כמה משפטים וגם לוועדה - - -

<שי טייב: לגבי גמר תיכון?

יעקב מרגי: אם אתה עוסק בזה.

<שי טייב: אני לא עוסק בזה.

יעקב מרגי: אז עזוב.

<שי טייב: ברשותך כבוד היושב, אני רוצה לומר כמה מילים.

<שי טייב: אחת, כמו שאני מקווה שהתרשמתם, הפרויקט הזה חי וקיים.

<שי טייב: אני גם צריך להגיד שיכול להיות שנעשה עוד תיקונים ועדכונים בדרך כי אנחנו לומדים - -

<קריאה: בזה אין שם ספק.

<שי טייב: אני מקווה שהמסר עבר.

<שי טייב: אנחנו לא חוסכים בהקשר הזה, להפך.

<שי טייב: אמרתי קודם, לי לפחות נתנו את המקום להתרחב באופן מאוד משמעותי, לא באופן אישי, עבור החיילים.

<שי טייב: אנחנו נחזק את השיווק כמו שקראתם לזה, לחיילים כדי לראות, בוא נגיד כך, שלפחות כל אחד יודע מזה, מכיר ויודע את היתרונות והפוטנציאל הגלום בזה.

<שי טייב: אני רוצה להרגיע את מי שהעלה את זה פה, אנחנו מקיימים שליטה במכללות.

<שי טייב: כל יום אני מקבל דיווח על כמה חיילים נמצאים.

<שי טייב: אני יכול להגיד לכם שיש מעל 90% נוכחות במכללות כשהסטנדרט של המכללות הוא מינימום 80% השתתפות בשיעור.

<שי טייב: נכון 80/20.

<שי טייב: אני מקבל כל יום דיווח כזה ומי שלא מגיע לא מגיע באישור, כמובן שיש דברים שהם אובייקטיביים.

<שי טייב: אני רוצה פה להודות למשרד החינוך על זה שבחינת הבגרות שתהייה השבוע באזרחות, זה מועד מיוחד שנכתב עבור הצבא.

<שי טייב: אני גם אבקש מפה שהמשרד ימשיך לשתף איתנו פעולה בעניין כי מחזורי השחרור לא תמיד מסונכרנים למחזורי הבגרות.

<שי טייב: חשוב שאותם חיילים שהענקנו להם את הידע, שהידע הזה יהיה טרי בראש שלהם כשהם הולכים לבגרות.

<שי טייב: פה נדרש הסיוע של משרד החינוך.

<שי טייב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דוקטור דקלו מילה לסיום כי אני מקריא סיכום.

<משה דקלו: רק לומר משהו.

<משה דקלו: חזרה ועלתה בו השאלה התקציבית.

<משה דקלו: צה"ל לא מתקצב את הפרויקט, הוא מתקצב את ההוראה דרך הקרן לחיילים משוחררים וכך הוא הסיר מעצמו נטל תקציבי.

<משה דקלו: זה לגמרי ברור לנו.

<משה דקלו: את המחזור הזה שביום רביעי הקרוב, מחרתיים, אנחנו בוחנים, זה 142 ילדים, באמת בארבעת המכללות האלה.

<משה דקלו: זה איזה תהליך מכרזי שעשו הקרן יחד עם המכללות.

<משה דקלו: אין לנו שום say פדגוגי, יבחנו כנבחנים אקסטרנים, אין לנו בעיה.

יעקב מרגי: תודה.

<איתי שחר: כבוד היושב ראש, מילה לסיום, באמת מילה, משפט בסדר.

<איתי שחר: חשוב לי שתעמדו, אתם חברי הכנסת ואתה כבוד היושב ראש, על מספר הבגרויות.

<איתי שחר: גם אם הפרויקט הזה, לעמוד על מספר הבגרויות.

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה ישראל.

<ישראל ננקנסקי: אני רציתי רק להתייחס לעניין הזה, ברגע שהדיון עבר מהאם עושים את זה לאיך עושים את זה, כשמדברים על מכללות, אני עושה את הקורס במתכונת פתוחה, הכיתה שלי עכשיו לומדת.

<ישראל ננקנסקי: אני קיבלתי אישור מיוחד כדי לבוא לפה.

<ישראל ננקנסקי: אנחנו לומדים כל יום עד שלוש-ארבע-חמש.

<ישראל ננקנסקי: בשונה, הקורס הזה מתקיים בשתי מתכונות במקביל.

<ישראל ננקנסקי: הוא מתקיים גם במחנה אלון, בבסיס של חיל חינוך, מתקיים בצורה סגורה לאנשים שמשתחררים בסוף הקורס.

<ישראל ננקנסקי: העניין הוא שהקורס הזה מתמשך סמסטר שלם ובגלל זה מעדיפים לשלוח אנשים למחנה אלון כי בסוף, בגלל שיש ריכוז של תלמידים אפשר לפצל את האנשים לפי רמות.

<ישראל ננקנסקי: יש שם במחזור הזה במתמטיקה 7 רמות.

<ישראל ננקנסקי: אני יודע את זה ממישהי שהיא מורה שם.

<ישראל ננקנסקי: יש שם 7 רמות במתמטיקה ואנחנו לומדים על 3 יחידות גמר - - -

יעקב מרגי: אין ספק שזה יתרון.

<ישראל ננקנסקי: במתכונות האלה, אני חושב שזה יכול קצת להתפספס.

יעקב מרגי: כיוונת גם לשם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון, לחברי הכנסת המציעים, לאורחים שהגיעו.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בפרויקט "הפרויקט בגרות ללוחמים" פרויקט חברתי לאומי ממדרגה ראשונה.

יעקב מרגי: תרומתו לחברה היא לטווח ארוך.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לצה"ל על הפרויקטים הרבים שהוא מקיים הן "בבגרויות ללוחמים", הן השלמת השכלה תיכונית, הן בהשכלה טכנולוגית והעתודות האקדמיות במסגרות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה בפניה את הודעת צה"ל שהפרויקט לו בוטל, אך עלו בו שינויים.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה בפניה את הודעת צה"ל שלא תהייה מניעה לקבל את כל הנרשמים ואף להגיע למיצוי פוטנציאל של עד 2,000 חיילים בשנה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מצה"ל לקבל תוצאות ציונים של מחזור זה לעומת הציונים בשנים עברו וכן תקציבי של כל שנות הפרויקט.

יעקב מרגי: אני לא אבקש את כל השנים אלא של עשר השנים האחרונות.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון עם קבלת הנתונים.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את הקלות בה צה"ל מוותר על אלה שלא הגיעו לכנס ושלא נרשמו ללמודים למרות שזו לא חובה צבאית.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מצה"ל לעשות ככל אשר בידו לנצל פוטנציאל זה, להביא אותם למסגרות לימודים.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מיוחד על פעילות הקרן להכוונת חיילים משוחררים בכל תחומי החינוך וההשכלה בצה"ל.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.