ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 92, 2015-12-02 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 2 בדצמבר 2015, כ' בכסלו תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא: תשלומי הורים/ביטוח.

יעקב מרגי: הישיבה הזו בדרך כלל מתקיימת, מה שנקרא 'ערב שבת בין השמשות', לפני תחילת שנת הלימודים כשאין אוויר בריאות ואומרים לך: 'אין מה לעשות צריך לאשר כי מחר הילדים יהיו בלי ביטוח'.

יעקב מרגי: כך עשו לנו.

יעקב מרגי: אני אגיד לכם, מותר להודות, תפסו אותי ירוק בתחילת הקדנציה של הוועדה הזאת ואמרו לי: 'שמע, הילדים לא יהיו מבוטחים ואין מחיר אחר, כמה שנים לא עדכנו ביטוח ולא ניתן להשיג' – כל התירוצים הטובים ואישרנו.

יעקב מרגי: לומר לכם שהייתי מרוצה, לא.

יעקב מרגי: לומר לכם שלא חטפתי מדוקטור קדמן, חטפתי.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, יש עוד שחקנים במגרש.

יעקב מרגי: פה המקום להודות לפורום, עד שלא תשנו את השם שלכם אני כל הזמן אתקע עם זה.

יעקב מרגי: אני לא מבין, אי אפשר תואר עם שתי מילים, צמד מילים?

יעקב מרגי: פורום ההורים היישובים - - -

<זאב גולדבלט: גם הפורום זה בסדר.

יעקב מרגי: פורום, אתה יודע, מישהו אמר שבלטינית, תאמרו לי אם זה נכון, מי שיודע, מישהו אמר לי שפורום בלטינית זה שוק.

<זאב גולדבלט: פורום ועד ההורים היישובים, זה התואר המלא.

יעקב מרגי: שזה שוק.

יעקב מרגי: תמצא לך שם, אני אעשה לך שינוי שם בלי עלייה לתורה.

יעקב מרגי: פורום ההורים היישוביים, ועדי ההורים היישוביים שהביא לנו ממצאים.

יעקב מרגי: א', הוכיחו לנו שביוזמות פרטיות השיגו ההורים מחירים לא גבוהים משנה שעברה.

יעקב מרגי: עולות תהיות, באמת עולות תהיות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, שמעתי את העמדה של אנשי המרכז לשלטון מקומי כבר בפעם שעברה: 'קחו את זה מאיתנו, שחברת ענבל הממשלתית תבטח'.

יעקב מרגי: תשמע, אני לא יכול לאלץ את מי שלא רוצה לרקוד איתי.

יעקב מרגי: הם לא רוצים, כשלא רוצים צריך לבדוק אם באמת נעשה המהלך הנכון ביותר.

יעקב מרגי: רבותיי, אנחנו מדברים על "חוק חינוך חינם" ולאט לאט, לאט לאט המשוואה מתחילה להיות כמו בבריאות.

יעקב מרגי: אנחנו מדינה שמוציאה המון על בריאות, אבל חלק גדול זה מכיסם של האזרחים ולא מהמדינה ואנחנו נמצאים ב"חוק בריאות ממלכתי" "חוק חינוך חינם" וההורים, סלחו לי, נתבעים ומשלמים.

יעקב מרגי: <קריאה:> "חוק חינוך חובה חינם".

יעקב מרגי: מן הסתם חינוך חובה, חינם לא פוטר את החוק.

יעקב מרגי: תודה על ההדגשה.

יעקב מרגי: חובה, את יודעת ולא שאני רוצה להצדיק את המילה חובה, אבל גם שם, במידת האיזונים המסוימים, בהרבה מקרים לא מאלצים.

יעקב מרגי: כל סוגית הקב"ס (קציני ביקור סדיר), הפתיחות והסלחנות של המערכת נושא לדיון אחר.

יעקב מרגי: נדבר כרגע על ביטוח חיים.

יעקב מרגי: <קריאה:> ביטוח תאונות אישיות.

יעקב מרגי: ביטוח תאונות אישיות לילדים במערכת החינוך.

יעקב מרגי: אתה רוצה להציג את זה זאב?

<זאב גולדבלט: בשנייה אחת ואחר כך סמדר תמשיך.

<זאב גולדבלט: אני בדיוק מילה והיא תעשה הצגה מקיפה.

<זאב גולדבלט: בישיבה מה-30 באוגוסט 2015 עלו שני טיעונים מרכזיים לדחיפות ולפעילות, אישור הסכום שהועבר לוועדה לאישור.

<זאב גולדבלט: אחת, לוח זמנים שלמעשה סנדל את הוועדה כי למחרת היום הייתה צריכה להיפתח שנת הלימודים.

<זאב גולדבלט: הטענה הייתה שבלי אישור הביטוח לא תפתח שנים הלימודים, בעצם אנסו את הוועדה לאשר את זה בעצם מבלי לבדוק לעומק את הנושא.

<זאב גולדבלט: דבר שני, הוצג לוועדה שהחלופה שהוצגה לוועדה היא בעצם תוצר של מכרז שניהל משכ"ל (החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי) שהיא הזולה ביותר במשק.

<זאב גולדבלט: השערורייה הגדולה שעליה אנחנו הצבענו, דרך אגב, מר קדמן שהוזכר כאן קודם, גם הוא הציג את זה, ישב לידנו גם אז.

<זאב גולדבלט: השערורייה, למעשה תוך שנתיים סכום הביטוח זינק ליותר מפי שתיים.

<זאב גולדבלט: אם לפני שנתיים, דהיינו ב-2013 הביטוח, היה 34 שקלים, בשנה שעברה זה זינק ל-49 שקלים והשנה פתאום 75 – עד 75 שקלים.

<זאב גולדבלט: זה עיוות מטורף.

<זאב גולדבלט: יותר מזה, בפוליסה, כפי שהוצגה לאישור ואושרה באמת, יש עיוות מובנה שמפלה בין תלמידי ישראל, בין הילדים לבין המשפחות שלהם – דבר שלדעתי הוא שערורייה ברמה הכי בסיסית דמוקרטית.

<זאב גולדבלט: כי כבר בתוך הפוליסה יש הפלייה בין תלמידים שלומדים ביישובים קטנים או בפריפריה ולצורך העניין כל ישוב קטן, לבין תלמידים שלומדים ביישוב גדול.

<זאב גולדבלט: האם ילד שאתרע מזלו והוא נולד למשפחה בחיפה, אשדוד או פתח תקווה יצטרך לשלם עד סכום של 49 שקלים, כי זה שמופיע בפוליסה.

<זאב גולדבלט: לעומת זאת, ילד משדרות, אופקים, מקריית שמונה או במועצה האזורית גליל עליון נדרש לשם עד 75 שקלים.

<זאב גולדבלט: זה עיוות מובנה בפוליסה עצמה בברכת משרד החינוך.

איציק שמולי: מאיפה זה נובע, בגלל הגודל?

<זאב גולדבלט: כן.

<זאב גולדבלט: נתנו בונוס לגודל.

<סמדר סגל: קודם כל אני רוצה להגיד תודה ולברך על זה שהתכנסנו יותר מוקדם - -

<זאב גולדבלט: דרך אגב, אני רוצה להזכיר, סמדר סגל היא היושבת ראש של נתניה.

<זאב גולדבלט: לידה יושב אלי שהוא היושב ראש של פתח תקווה ועוד מעט יצטרף גם היושב ראש של לב השרון.

<סמדר סגל: באמת תודה רבה.

<סמדר סגל: ממש בקצרה לגבי הנושא הזה.

<סמדר סגל: הרשויות המקומיות מחויבות לפי חוק לבטח את תלמידי ישראל.

<סמדר סגל: זה ברור, והן רשאיות לגבות מאיתנו כסף, רשאיות.

<סמדר סגל: נוצר מצב שהן רק צינור של העברת כספים.

<סמדר סגל: גילנו בתקופה האחרונה שרוב הרשויות בכלל לא מכירות את הפוליסה, לא יודעות, לא עושות שום דבר חוץ מלהעביר את הכסף.

<סמדר סגל: ולכן, אין להן שום אינטרס להילחם עבורנו ולהוציא משהו שהוא זול.

<סמדר סגל: זה אחת.

<סמדר סגל: הפתרון שלנו בנושא הזה, כדי לגרום באמת לרשויות לעזור לנו ואני מחריגה את אותן ערים שבאמת פנינו לראש העיר שם והן יצאו למכרזים והתוצאות במכרזים באמת הוכיחו את עצמן.

<סמדר סגל: אנחנו קיבלנו פוליסות ב-13 שקלים, ב-32, 34, 38 – אלו אותן ערים ששיתפו פעולה.

<סמדר סגל: כל שאר העירם שלא שיתפו פעולה ועדיין מתנהגות כצינור למעבר של כסף, כדי לעזור להן כדי שלא תהיינה רק צינור, אני מבקשת מהוועדה הזאת לקבוע סכום לפוליסה מראש שיהיה סכום שהוא חצי מהסכום שנקבע היום.

<סמדר סגל: זה דבר שיגרום לרשויות לצאת ולעשות מאמץ ולמצוא פוליסות זולות כי הן קיימות בשוק.

<סמדר סגל: בידיעה שאם הן לא תמצאנה פוליסה שהיא זולה בהתאם למחיר שנקבע בוועדה הן תצטרכנה לשלם את היתרה.

<סמדר סגל: אני מאמינה שברגע שעירייה תצטרך לשלם את היתרה היא תמצא את הפוליסה הזולה כי אנחנו בדקה ה-90, לא היה לנו הרבה זמן, מצאנו מחירים יותר זולים.

<סמדר סגל: הדבר הנוסף, עוד אחד בלבד.

<סמדר סגל: ההפליה כאן צועקת.

<סמדר סגל: הפוליסה היא פוליסה אחת עם אותם תנאים בדיוק לכל תלמידי ישראל.

<סמדר סגל: לא יכול להיות שאנחנו קונים את אותה פוליסה בכל עיר במחיר אחר.

<סמדר סגל: זה ממש צועק לשמיים.

<סמדר סגל: עוד אחד, ילד שמבוטח בנתניה יכול להיפגע באילת והוא מקבל את אותו תשלום.

<סמדר סגל: אז הפוליסה הזאת צריכה להיות פוליסה אחת, מחיר אחד לכל תלמידי ישראל.

<סמדר סגל: צריך לקרוא לפוליסה 'תאונות אישיות לכלל תלמידי ישראל'.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי צריכה לצאת לוועדה, אנחנו ניתן לה כעת.

יעקב מרגי: היא חברת הכנסת שדחפה לקיים דיון נוסף בנושא.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה אדוני היושב ראש ותודה לנציגי ההורים שעושים עבודה חשובה מאוד בנושא הזה.

מירב בן ארי: אני באמת ניהלתי את הוועדה יום לפני תחילת שנת הלימודים.

מירב בן ארי: אין ספק שזו הייתה החלטה שנכפתה עלי, אבל הבטחתי שאנחנו נדון ולא נדון באוגוסט.

מירב בן ארי: באמת הנה, כמובן בזכות שיתוף הפעולה המצוין שיש לי עם ראש הוועדה וגם היינו בפגישה מקדימה לפני הוועדה הזאת, אנחנו מגיעים לכאן כשאנחנו כבר באמת רוצים לסיים את הסיפור הזה.

מירב בן ארי: תראו, קודם כל אני מתנצלת שאני אצטרך לצאת מוקדם לוועדת הכלכלה.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה לדבר כאן על שני דברים.

מירב בן ארי: הקשבתי בקשב רב למה שאמרת.

מירב בן ארי: הנושא של הביטוח, לתת לכל רשות לסוגר את המכרז כמו שעשינו בשנה שעברה הוא ביסודו בעייתי.

מירב בן ארי: כי רשות חלשה שעומדת מול חברת ביטוח לה אין סיכוי, אין לה סיכוי לקבל כמו תל אביב, כמו פתח תקווה, כמו נתניה, שבאמת יש שם וועד הורים חזק - - -

יעקב מרגי: תיק ביטוח כבד גם.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: עכשיו, מה שנקרא, מה הועילו חכמים בתקנתם, אנחנו עשינו בדיוק הפוך.

מירב בן ארי: נתנו לרשויות המוחלשות לגבות יותר כסף מההורים כי גם הן בעצמן קשה להן לשלם את הביטוח.

מירב בן ארי: בעצם הרשויות החלשות, דרך אגב זה לא משנה לאיזו משפחה נולדת יותר נכון באיזו עיר נולדת, כי בעיר שנולדת יש לך את האפשרות באמת לקבל.

מירב בן ארי: פה זה מעווות והדיפרנציאציה שהוועדה הזו כל הזמן מדברת עליה וגם בכנס בשדרות בשבוע שעבר, כל הזמן מדברים ומה אנחנו עושים, אנחנו מראש מנציחים את הדיפרנציאציה בחינוך.

מירב בן ארי: אם הוועדה הזאת חרטה על דגלה והיושב ראש, הוא מה שנקרא מחויב, אז קודם כל אנחנו חייבים לטפל בעניין הזה שהרשות מתעסקת ספציפית ומישהו אחד לא לוקח אחריות.

מירב בן ארי: אני גם רוצה לעלות את העניין של "ענבל".

מירב בן ארי: דיברנו על זה, דיברנו שהוועדה תפנה.

מירב בן ארי: אני יודעת שהסיכוי נמוך, אבל אני חושבת שאנחנו כוועדה, אני לא אהיה כאן בסיכום, באמת אדוני היושב ראש הוועדה צריכה לצאת בפניה ל"ענבל".

מירב בן ארי: אני לא יודעם אם הם יגידו כן או לא.

מירב בן ארי: אבל לא יכול להיות שאנחנו לא נצא לחברת הביטוח הממשלתית, אגב שעשתה את הביטוח בעבר ואנחנו יודעים את זה.

מירב בן ארי: שוב פעם, אני לא אומרת שזה הפתרון, אנחנו כוועדה מחויבים לפנות ולקבל תשובה.

מירב בן ארי: יגידו לנו 'לא', אז יש לנו עוד אפשרויות, אבל לפחות אנחנו צריכים לעשות את זה.

מירב בן ארי: הדבר השלישי, מי פה הנציג של משרד החינוך?

מירב בן ארי: אני גם לא אשמע אתכם, אני מקווה - - -

יעקב מרגי: אנחנו נייצג אותך בכבוד.

מירב בן ארי: יופי, אני גם אקרא את ההחלטה.

מירב בן ארי: אתם חייבים להיות כאן שותפים לוועדה לעניין הזה ולהפסיק להטיל על הרשות המקומית את ההתנהלות.

מירב בן ארי: הם עושים עבודה טובה וכבודם במקומו מונח, מזל שהם שם כי אם לא המצב היה חמור בכלל שאר מדינת ישראל, אבל עדיין אנחנו לא יכולים להטיל את האחריות עליהם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: דוקטור קדמן בבקשה.

<יצחק קדמן: אני רוצה לומר משפט מקדים ולבקש שבנוסף לדיון החשוב שעושים היום, שיתקיים דיון בוועדה ללא לחץ, לא ברגע האחרון של השנה הבאה - - -

מירב בן ארי: בשביל זה אנחנו כאן.

<יצחק קדמן: לגבי המכלול של תשלומי הורים.

<יצחק קדמן: אנחנו עם כל הכבוד מדברים פה על 75 שקלים ובזמן שאנחנו רבים על 75 שקלים שולחים יד לכיס של ההורים וגובים אלפי שקלים.

יעקב מרגי: דוקטור קדמן, רק לעדכן אותך, לפני כחודש אני ביקשתי, מממ"מ (מרכז המחקר והמידע) של הכנסת להכין מסמך על מכלול, על הסוגים ועל כל מיני הסוואות ותשלומים - - -

מירב בן ארי: יש סקירה על תשלומי הורים בעולם?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: קודם כל אם נצליח לצאת ראש בסוגי בתי הספר אצלנו ואז נתחיל לבדוק את עצמנו אל מול העולם.

יעקב מרגי: בקשתי בין הממלכתי לממלכתי דתי, החרדים והכול.

יעקב מרגי: זה מסמך לא פשוט - - -

איציק שמולי: כולל הטבלטים.

יעקב מרגי: הטבלטים זה ענף בפני עצמו שאני מתמודד מול הרשויות ומשרד החינוך, לא בדיוק עוזר לי בקטע הזה.

יעקב מרגי: אני מתמודד לבד.

יעקב מרגי: אקבל את הנתונים - - -

<יצחק קדמן: אני מברך על זה ואני אשמח להעמיד לרשות הממ"מ.

<יצחק קדמן: מסמכים שיש לנו בנושא הזה.

<יצחק קדמן: כדאי גם לדעת על ההתפתחות ההיסטורית.

<יצחק קדמן: לפני כמה שנים אנחנו עשינו צעד מאוד חשוב, שר החינוך היה אז גדעון סער, הורידו פעם ראשונה בהיסטוריה את מחירי הטיולים לשנה אחת בלבד.

<יצחק קדמן: הייתה המלצה של וועדת טרכטנברג לבטל בהדרגה את כל תשלומי ההורים ועם שיטות איך לעשות את זה.

<יצחק קדמן: אגב, הממשלה קיבלה החלטה בשעתו לאמץ את מסקנות טרכטנברג בעניין תשלומי הורים.

<יצחק קדמן: זה לא בוצע.

<יצחק קדמן: זה לא בוצע.

<יצחק קדמן: יש דבר אחד שצריך לזכור אותו, גם על זה הייתה וועדת שושני שהיה בשעתו מנכ"ל משרד החינוך.

<יצחק קדמן: שעד לביטולם של תשלומי הורים לעשות לפחות שני דברים שאפשר לעשות אותם והם לא עולים כסף: א'.

<יצחק קדמן: לעשות גבייה לא אחידה שהופכת את המס לרגרסיבי, כי משפחה שמתפרנסת מעט מאוד צריכה לשלם אותו דבר כמו משפחה שמתפרנסת הרבה.

<יצחק קדמן: מפעל ההזנה למשל, הוא דורג לפי ההכנסה לנפש.

<יצחק קדמן: יש טבלה וזה במשרד החינוך, אפשר לעשות את זה.

<יצחק קדמן: הדבר השני, זה להוציא את כל מערך הגבייה מבית הספר.

<יצחק קדמן: צריך להעביר אותו לרשות המקומית.

<יצחק קדמן: אין מקומה של הגבייה הזאת בבית הספר.

<יצחק קדמן: זה גורם עוגמת נפש נוראית.

<יצחק קדמן: גם השנה כמו בשנים קודמות אנחנו מקבלים פניות על השפלת תלמידים כשאומרים בפני כל הכיתה: 'אלה ואלה התלמידים שההורים לא שילמו'.

<יצחק קדמן: משפילים תלמידים.

<יצחק קדמן: זה לא לכבודם של המורים, זה לא לכבודם של המנהלים, זה לא כבודם של ההורים ולא לכבודם של התלמידים שכל מערך הגבייה הזה מתנהל בתוך בית הספר.

<יצחק קדמן: כמו שגובים ארנונה, שהרשות המקומית תתעסק בזה.

<יצחק קדמן: לא יהיה מערך גבייה וחילוקי דעות, מריבות והשמצות בתוך בתי הספר.

<יצחק קדמן: בית הספר לא הוא זה שצריך לגבות את הכסף.

<יצחק קדמן: אגב, הייתה בעניין הזה הסכמה.

<יצחק קדמן: אדוני היושב ראש, הייתה הסכמה בעניין הזה.

<יצחק קדמן: הייתה וועדה שישבה במשרד החינוך עם מינהל הכנסות המדינה הייתה הסכמה בעניין הזה, רק שהעניין הזה נתקע.

<יצחק קדמן: לכן, אני אומר שוב שעם כל הכבוד לנושא הביטוח, הוא חשוב ואני מיד העיר הערה גם לעניין הביטוח, עם כל חשיבות לנושא הביטוח צריך להסתכל על המכלול של תשלומי הורים שרק הולך ומתפתח ומטיל עול בלתי נסבל ובמיוחד על הורים חלשים.

<יצחק קדמן: מה הפתרון של רשויות חלשות שיש בהן הרבה הורים חלשים, אז לא יוצאים לטיול ובזה פותרים את הבעיה - - - (היו"ר איציק שמולי)

מירב בן ארי: אז בוא תתייחס לנושא הספציפי כי תשלומי הורים זה דיון בנפרד והגיעו במיוחד לדיון על הביטוח.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש לך מה לומר על הרשויות.

<יצחק קדמן: אני רק רוצה שלא נגיע לשנה הבאה למצב דומה שערב פתיחת שנת הלימודים נגיד: 'אין זמן עכשיו לדון'.

<יצחק קדמן: אדוני היושב ראש אני מבקש שיהיה דיון במכלול.

<יצחק קדמן: עכשיו לגבי הנושא של ביטוח תאונות.

<יצחק קדמן: אני חושב שעיקר המאמצים שלנו צריכים להיות מכוונים למקום אחד.

<יצחק קדמן: אגב, ביטוח תאונות אישיות זה תשלום החובה האחרון שנשאר, כל היתר הם תשלומי רשות, תשלומי רצון, תשלומי זכות - - -

איציק שמולי: ממש רצון.

איציק שמולי: זה מס.

מירב בן ארי: אין רצון.

מירב בן ארי: הרצון נשלל פה.

<יצחק קדמן: אני יודע.

<יצחק קדמן: מבחינת תשלום חובה היחיד שנשאר זה תשלומי הביטוח.

<יצחק קדמן: שם מה שצריך לעשות, כי הביטוח הוא חשוב, קודם כל לתלמידים ולמשפחות.

<יצחק קדמן: כי אם לא יהיו ביטוח, בעלי היכולת יעשו ביטוח עצמי שלהם ולכן הוא חשוב דווקא למעוטי היכולת שיהיה ביטוח.

<יצחק קדמן: הפתרון צריך להיות, גברתי חברת הכנסת הזכירה את זה, לחזור חזרה לסיפור "ענבל".

<יצחק קדמן: "ענבל" איננה חברה למטרת רווח.

<יצחק קדמן: "ענבל" עשתה את זה בעבר.

<יצחק קדמן: "ענבל" יכולה לעשות, אני שמחתי שיושב ראש המרכז לשלטון מקומי הצהיר על זה בפעם הקודמת, וצריך להחזיר את זה.

<יצחק קדמן: אם הם יגידו 'לא רוצים', זאת לא חברה פרטית.

<יצחק קדמן: הממשלה צריכה להכריח את "ענבל" לעשות את הביטוח הזה במחירים שיהיו מחירים אחידים וזולים.

<יצחק קדמן: אגב, עוד הערה אחת לגבי הנושא.

<יצחק קדמן: הגיע הזמן לבדוק אם כל מה שמציעים לנו בפוליסה הזאת, שמייקר אותה, אם הוא באמת הכרחי.

<יצחק קדמן: לדוגמה, יש החלה של הפוליסה גם על מקרים של תאונות או בעיות שנוצרו כשהילד היה בחוץ לארץ.

<יצחק קדמן: יש פה במידה רבה מאוד כפל תשלום ביטוחי.

<יצחק קדמן: אני לא מכיר משפחה אחת שנוסעת לחוץ לארץ ולא עושה ביטוח לצורך הנסיעה הספציפית הזאת.

<יצחק קדמן: זה לא נותן כלום שהביטוח הוא ביטוח פעמיים כי לא מקבלים פעמיים.

<יצחק קדמן: לכן, זו רק דוגמה שצריך לבחון מחדש את כל תנאי הפוליסה.

<יצחק קדמן: יכול להיות שמשלמים עבור דברים שתלמידים בכלל לא צריכים אותם.

<יצחק קדמן: (היו"ר יעקב מרגי)

יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת איציק שמולי.

יעקב מרגי: בבקשה.

איציק שמולי: אני חושב שהשאלה שהולכת ומתחדדת פה גם לאור הדברים שנאמרים וגם מהמסמך של פורום ההורים היישובים, הוא לנגד העיניים שלנו ואי אפשר שלא, האבסורד זועק מתוך המסמך שלכם.

איציק שמולי: אם בקלנסווה ומעלות משלמים את מחיר המקסימום ובפתח תקווה ותל אביב המחירים הם נמוכים בעשרות אחוזים, אז עולה פה השאלה איפה נמצא הגורם הלאומי שאמור להיות אחראי לדבר הזה.

איציק שמולי: בניגוד להצעתך, אני לא חושב שתפקיד הוועדה זה להתחיל לעשות ככה ולהגיד 38, 24 – לחפש מספר מזל ואותו לשים על השולחן.

איציק שמולי: התפקיד של הוועדה, כי זו וועדה שגם מפקחת על עבודת הממשלה, זה להפעיל יותר לחץ על הממשלה, על הגורם שהוא בעצם אחראי על קביעת המדיניות וכל הרגולציה לקחת בחזרה את האחריות על העניין הזה.

איציק שמולי: השאלה שעולה ומתחדדת, לפחות אצלי, למה אין מכרז אחד, למה אין גורם ממשלתי אחד שיהיה אשר יהיה, צריך להיות משרד החינוך כנראה, שיצא מכרז עבור כל תלמידי ישראל.

איציק שמולי: יש את הדברים האלה במקומות אחרים במערכת ההשכלה הגבוהה, לא במערכת החינוך.

איציק שמולי: לדעתי זה הפתרון שאנחנו צריכים לחתור אליו.

איציק שמולי: העובדה שהמסמך הזה, המספרים פה מדברים בעד עצמם ומשרד החינוך לא יכול לשבת בנחת כשאלו הם המספרים - - - <קריאה:> יש רק מה להגיד על המספרים האלה.

יעקב מרגי: מרכז השלטון המקומי בבקשה.

יעקב מרגי: לפני כן, שמעת את הסוגיה של הפערים, שמעת את הסוגיה של בחינת הפוליסה, תתייחסו, מה עמדתכם.

<נועה בן אריה: לגבי בחינת הפוליסה אני בהחלט אשאיר לגורמי המקצוע שנמצאים כאן מטעם החברה למשק וכלכלה שמלווים ומכירים את העניין הזה מאוד מקרוב.

<נועה בן אריה: אני קטונתי מלחוות דעה על פוליסה.

<נועה בן אריה: נראה שיש פה ממש תמימות דעים בחדר, זה מחזה לא שגרתי בעיקר במערכות היחסים האלה.

<נועה בן אריה: השלטון המקומי מודע לקושי שהולך ומתעצם במהלך השנים האחרונות.

<נועה בן אריה: זה מוצא את הביטוי שלו בביטוחים משלל סוגים.

<נועה בן אריה: בוודאי בוודאי זה מקבל ביטוי מאוד מוחשי וברור כאשר נושא הביטוח הזה פוגש את האזרח.

<נועה בן אריה: כאשר רשות מקומית צריכה לבטח את עצמה מפני כל מיני סיכונים ומפני אחריות כאלה ואחרות זה לא פוגש את האזרח.

<נועה בן אריה: הוא לא מודע על הקשיים שהרשות מתמודדת איתם בקבלת הצעות ופוליסות ביטוח או הצעות מתאימות ברשויות חלשות, ברשויות שרמת הסיכון בהן היא גבוהה יותר, ברשויות בהן עלות הביטוח בפועל היא יקרה יותר ושמימוש והפעלת הביטוח היא תדירה יותר.

<נועה בן אריה: כשזה לא פוגש את האזרח אז הבעיה של השלטון המקומי היא בעיה שנשארת פנימה ואנחנו נאצלים להתמודד איתה.

<נועה בן אריה: השנה ראינו בצורה מאוד מובהקת איך זה פוגש את האזרח, איך זה פוגש בסופו של דבר את ההורים ואת התלמידים.

<נועה בן אריה: המובהקות של זה היא שמביאה אותנו לפה - - -

יעקב מרגי: אני אשאל שאלה.

יעקב מרגי: הדברים שאת אומרת מובנים ממילא, אני שואל שאלה, איך יכול להיות שרשות מקומית בפעולה יזומה מקומית עם כושר קנייה, במושג מושאל, קטן יותר הצליחה להביא תוצאה נמוכה יותר, מחיר נמוך יותר מאשר - - -

<נועה בן אריה: זו שאלה שאני - - -

יעקב מרגי: בפריסה ארצית.

יעקב מרגי: זה מעורר תהיות, מעורר שאלות - - -

<נועה בן אריה: יש לזה תשובות, יש לזה הסברים - - -

יעקב מרגי: התחושה שלי, 'מה אכפת לנו, זה על חשבון ההורים'.

יעקב מרגי: זאת התחושה, בואי תקני לי את הרושם.

יעקב מרגי: לא יתכן - - -

<נועה בן אריה: קודם כל - - -

יעקב מרגי: תקשיבי, עוד לא קם הכלכלן שתיקן את תורת הכלכלה ואמר שכושר קניה לא משפיע על המחיר.

יעקב מרגי: תסיימי ואנחנו נעביר לו את - - -

<נועה בן אריה: אני רק אבקש לסכם ולומר, אנחנו סבורים שכפי הנראה אין לנו מנוס, אין לנו מנוס לקחת את סוגי ביטוח התאונות האישיות עבור התלמידים ולהשיב עטרה ליושנה.

<נועה בן אריה: אומנם היא הייתה תקופה קצרה, אנחנו מודעים לכך, ולהשיב את האחריות לעניין הזה ל"ענבל" - - -

מירב בן ארי: לא, אבל תתני עוד אלטרנטיבה אם אין "ענבל".

מירב בן ארי: בואו נשים את הקלפים על השולחן, תני לנו עוד אופציות.

<קריאה: אבל עד אז לא לשלם 75 שקלים.

יעקב מרגי: סליחה גברתי, תקשיבי.

יעקב מרגי: בחוק אתם לא חייבים להיות הקניין, השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אתם ביקשתם, אתם הקמתם את הגוף שנקרא משכ"ל ובאמצעותו עושים המון דברים, נכון?

יעקב מרגי: לאחרונה, סליחה, זה כמעט עובר כחוט השני שמה שעובר דרככם יותר יקר מאשר מיוזמות פרטיות.

יעקב מרגי: אני שומע את זה גם בתקציבי פיתוח ובפעילויות פיתוח כאלה ואחרות.

איציק שמולי: זה לא רק, גם נפערים פערים.

יעקב מרגי: ברגע שהאלטרנטיבה הזאת קיימת או שתבצעו אותה בצורה הטובה ביותר, אם לא, ואני לא רוצה לקחת את זה למקומות אחרים, יש כאן בעיה כשזה נוגע לכיסם של ההורים.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מדברים על 75 שקלים לילד.

יעקב מרגי: תחשבו, כשיש כמה ילדים במערכת החינוך תחשבו שזה לא התשלום היחיד, תחשבו על הלחץ החברתי שמפועל על הילדים במהלך כל השנה בתחומים שונים – זה הפך כמעט, אני אומר לכם שזה לא עניין של חלשים ואני לא אוהב את הקטע שייקחו ירוחם, ייקחו את זה – לא, זה כבר הפך קשה לכולם, כן זה הפך קשה לכולם.

יעקב מרגי: בבקשה תציג את עצמך.

<אופיר יונתן: אופיר יונתן מהחברה למשק ולכלכלה.

<אופיר יונתן: אנחנו הגוף שמפרסם משהו כמו 23 שנה, מאז יציאתה של "ענבל" מהתחום הזה אנחנו מפרסמים מכרז מסגרת לרשויות המקומיות.

<אופיר יונתן: זה מכרז וולונטרי, רשות מקומית שרוצה עושה שימוש במכרז הזה ורשות שלא רוצה לא עושה שימוש.

<אופיר יונתן: נכון להיום משהו כמו 1.2 מיליון תלמידים מבוטחים במסגרת המכרז הזה וכל השאר - - -

יעקב מרגי: היא הנותנת ו - - -

<אופיר יונתן: רגע.

<אופיר יונתן: וכל השאר, אני לא יודע - - -

<סמדר סגל: כל השאר העברנו ל"איילון" - - - <קריאה:> 2 מיליון.

<אופיר יונתן: באמת נאמר פה דבר מאוד נכון - - -

יעקב מרגי: סמדר סגל יו"ר (יושבת ראש) נתניה תקשיבי.

יעקב מרגי: אומנם יש לך קול, שתהיי לי בריאה, גם בלי מיקרופון.

יעקב מרגי: זו הפעם האחרונה שאת מפריעה באמצע.

<אופיר יונתן: מה שקורה היום, למעשה אנחנו מן הסתם מפרסמים מכרז על רקע חקיקה, החוק "חוק חינוך חובה".

<אופיר יונתן: סעיף 6 ד'1 בחוק מטיל היום על כל רשות בנפרד לעשות את הביטוח.

<אופיר יונתן: זאת אומרת, ירוחם וירושלים כל אחת אמורה - - -

יעקב מרגי: זה נכון להרבה סעיפים.

יעקב מרגי: זה נכון כמעט לכל דבר.

יעקב מרגי: כל רשות מחויבת פני עצמה מבחינת החוק, אין איזו מטרייה שמחייבת את הרשויות ביחד לעשות את אותו דבר.

<אופיר יונתן: נכון, אבל מכאן יוצא שירוחם עושה את ההליך, לא משנה אם זה דרך המכרז של החברה למשק וכלכלה או באופן עצמאי, היא עושה את המקסימום שהיא יכולה כדי להשיג הצעת מחיר או מחיר זול עבור התלמידים שהיא מבטחת.

<אופיר יונתן: ירושלים גם עושה את זה ויוצא תמיד שיש פער בין רשויות חזקות, זה לא קשור לחוזק של אוכלוסייה - - -

יעקב מרגי: ידידי, אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך עם הרצאת המובא שאתה נותן לי בכלכלה.

יעקב מרגי: תקשיב, תן לי רגע, אני מבין.

יעקב מרגי: אני לא רוצה למרוח את זה כעת.

יעקב מרגי: ברור לנו, ולכן הרציונל היה כשבאה חברה, למה מקימים חברה כלכלית לגוף כזה גדול, כדי לנצל את כושר הקניה, נר אחד למאה, התארגנות אחת במקום מאה וחמישים ומאתיים התארגנויות.

יעקב מרגי: זה אמור לפשט, אמור להוזיל, אמור לייעל, אמור אפילו לקבל תנאים יותר טובים בפוליסה.

יעקב מרגי: אני אומר לך ובוא תקשיב, כשאני ממונה על הביטוחים בעיריית ירושלים או בתל אביב, כשאני בא לחברה שאני מבטח בה, אתה יודע, את נכסי העירייה, את המכוניות ואת מה שצריך ביטוח – אני אומר לו: 'תן לי גם את הפינאץ הזה' ואני קצת אלחץ ואקרוץ לו ואני אקבל גם במחיר הפסד.

יעקב מרגי: זה לא יתכן, זה זועק לשמיים שבלי זה רשויות מקומיות הצליחו להשיג מחיר נמוך והחברה למשק וכלכלה 75 שקלים.

<אופיר יונתן: לא.

<אופיר יונתן: רגע, זה הדבר השני שאני צריך להגיד.

<אופיר יונתן: לפני מספר ימים הגיע לידיי אותו מכתב שאתם כנראה מחזיקים בידכם, של פורום ההורים.

<אופיר יונתן: זה צד אחד של המטבע.

<אופיר יונתן: זאת אומרת, בצד האחד של המטבע יש את המיליון מאתיים תלמידים שזה קולקטיב, מה זה קולקטיב?

<אופיר יונתן: זה אומר, לא בוחנים את ניסיון התביעות של אחת הרשויות בנפרד אלא מבקשים הצעת מחיר אחידה לכולם עם ניסיון תביעות של כולם ביחד.

<אופיר יונתן: מה עושה, לצורך העניין מה עשתה עיריית פתח תקווה, עיריית פתח תקווה אמרה: 'אני לא אשתמש במכרז הזה, אני חזקה מבחינת הניסיון תביעות שלי.

<אופיר יונתן: יש לי ניסיון תביעות טוב, אני אפנה לבד לחברות הביטוח'.

<אופיר יונתן: ואכן היא הצליחה בנקודת זמן מסוימת לקבל הצעת מחיר יותר טובה.

<אופיר יונתן: מנגד, יש הרבה רשויות במדינת ישראל שמשלמות 80, 100, 15, 200 – אני כבר ראיתי הצעות של 300 שקל לתלמיד.

<אופיר יונתן: זאת אומרת, זה צד אחד של המטבע.

<אופיר יונתן: המכתב שיש לכם מציג רק רשויות שהשיגו בפחות מ-75, אבל יש הרבה רשויות שמשלמות ומשלימות מכיסן, שוב, את ההפרש בין ה-75 שקלים לבין כמה שזה לא היה.

איציק שמולי: תסביר לוועדה איך קורה שמכרז שבסופו של דבר בא לבטח 1.2 מיליון - - -

יעקב מרגי: הוא הסביר.

יעקב מרגי: הוא אומר: 'אם אני מבודד את פתח תקווה ואני, חברת הביטוח, בודקת את פתח תקווה היסטוריה תביעות, שם ממוצע התביעות שואף לאפס, שווה לי לבטח אותה במחיר נמוך'.

יעקב מרגי: אני רוצה להיות מאוזן, אני לוקח את המכרז של השלטון המקומי, מסתמא כל הרשויות ולצורך העניין ניקח כולל הרשויות הערביות, הרשויות החלשות ואת כולן יחד, אני עושה רף תביעות מסוים, לא שווה לי לתת לך את זה ב-38, 40 שקלים.

<אופיר יונתן: בוודאי כי יש שם רשויות שאם היית בוחן אותן בנפרד היית צריך לתת להן 200 שקל.

<אופיר יונתן: ברור שיש כאן - - -

<זאב גולדבלט: רק שזה עומד בסתירה למה שביבס הציג בדיון הקודם כשטען שמשרד המשפטים לא מאשר למשכ"ל פעול כקולקטיב.

יעקב מרגי: זאב גולדבלט, אתה לא ברשות בדיבור וזה גורלה של קריאת ביניים.

יעקב מרגי: תמשיך בבקשה.

<אופיר יונתן: כרגע המכרז הוא מכרז וולונטרי.

<אופיר יונתן: שוב, אני לא יכול להכריח אף רשות מקומית לעשות שימוש - - -

יעקב מרגי: ברור.

<אופיר יונתן: לכן אנחנו גם חייבים כדי לייצר קולקטיב, כי תבוא עירייה גדולה כמו תל אביב, ירושלים, באר שבע – כולן בתוך המכרז הזה, הן אלה שמחזיקות את הקולקטיב.

<אופיר יונתן: אם לא ניתן להן את מה שאתם אומרים, את הנחות הגדולות האלה הן תעשנה לבד.

יעקב מרגי: אופיר יונתן, סטטיסטיקה פשוטה.

יעקב מרגי: בקולקטיב מה לעשות, אתה גם מפזר לרוחב ולמרות הטיעון החזק שלך שאתה לוקח נקודתית ומבודד תיק ביטוח אחד לעומת ההוא, עדיין, עדיין, עדיין זה בתוך הממוצעים.

יעקב מרגי: אין משהו בפתח תקווה שהוא, לדוגמה לקחנו את פתח תקווה, שיהיה בפערים בקיצוניות תביעות לעומת מקומות אחרים.

יעקב מרגי: בכוונה, אני לא אוהב להטיל לכיוון, יכול להיות שבמגזר הערבי יש יותר תאונות אישיות, יכול להיות ואני לא יודע.

יעקב מרגי: בוא, המגזר החרדי כדי לא להטיל דופי במכוון.

יעקב מרגי: יכול להיות, אבל עדיין ניתן לנווט את זה לכיוון.

יעקב מרגי: עדיין זה פי שתיים - - -

<אופיר יונתן: רק להגיד עוד משפט אחד.

<אופיר יונתן: עיריית פתח תקווה, זה נכון שהסיכון של ילד בעיריית פתח תקווה, אתה אומר, מהו הוא שונה מילד במקום אחר – זה אותו סיפור.

<אופיר יונתן: סטטיסטית זה אמור להתאזן.

<אופיר יונתן: נכון, עיריית פתח תקווה קיבלה לצורך העניין 30 ומשהו שקל לשנה זאת בלבד - - - <קריאה:> שנה שעברה גם.

<אופיר יונתן: ושנה הבאה תבוא אליה חברת הביטוח.

<אופיר יונתן: אתן לכם דוגמה, רשת אורט, רשת אורט יצא מהמכרז שלנו לפני מספר שנים, יצאה כי היא כנראה השיגה כמו עיריית פתח תקווה.

<אופיר יונתן: היא החליטה שלבד יותר טוב לה, היא הלכה והשיגה, אני לא יודע מה היתה אז הפרמיה, הלכה והשיגה בכמה שקלים פחות.

<אופיר יונתן: חלפו השנים, ניסיון התביעות הורע.

<אופיר יונתן: או.קיי.

<אופיר יונתן: אז אותה חברת ביטוח שנתנה בכמה שקלים פחות הפכה את זה והשנה היא קיבלה 100 שקל, 100 שקל! כשמותר לגבות מהורים 75 שקלים.

<אופיר יונתן: היא הייתה אמורה להכניס יד לכיס ולשלם 25 שקלים.

<אופיר יונתן: גם ניסיון של עיריית פתח תקווה יכול בעוד שנה-שנתיים-שלוש להשתנות ואז ה-30 שקלים יכול להפוך ל-130 שקל.

יעקב מרגי: תודה.

איציק שמולי: אופיר, רק עוד שאלה.

איציק שמולי: מה לדעתך צריך להיות הפתרון?

<אופיר יונתן: כל התלמידים, כמו שנאמר פה ואני חושב שכולם מדברים פה על אותו דבר, התלמידים צריכים להיות מבוטחים בפוליסה אחידה במקום אחד.

<אופיר יונתן: <קריאה:> זה קולקטיב.

<אופיר יונתן: אני חושב שכולם מדברים על זה.

<אופיר יונתן: אגב, אנחנו אומרים את זה בוועדות החינוך.

<אופיר יונתן: בעצם כולם אומרים את זה שנים.

יעקב מרגי: ואתה אומר שברגע ששני מיליון התלמידים יהיו מבוטחים בפוליסה אחת קולקטיבית נצליח להביא לתוצאה יותר טובה?

איציק שמולי: אין ספק בכלל.

<אופיר יונתן: א'.

<אופיר יונתן: יכול להיות מאוד שהתוצאה תהייה טובה.

<אופיר יונתן: ב', גם לא יהיה פער בין פתח תקווה לבין - - -

יעקב מרגי: טוב, פה אנחנו פותרים את הקטע של העיוות.

<אופיר יונתן: לא יהיה עיוות.

<אופיר יונתן: זאת אומרת, כולם יהיו במחיר אחד.

יעקב מרגי: הפחד שלי, אתה יודע, שבסוף אנחנו נכבוש את ארה"ב, כולנו נהייה ב-75 שקלים.

<אופיר יונתן: לגבי הפוליסה, נאמר פה לגבי הפוליסה.

<אופיר יונתן: לא הפוליסה היא זו שיוצרת את האבחנה בין הרשות - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אמרנו שתנאי הפוליסה זהים.

<אופיר יונתן: גם אין בעיה לדבר, יש פה את ארגון ההורים, יש פה את משרד החינוך.

<אופיר יונתן: אפשר לדבר אתם - - -

יעקב מרגי: משרד החינוך, אנחנו בצב של נבוכים ומחפשים את מורה הנבוכים.

<חגית מאיר: סקירה עובדתית קצרה פשוט כדי להעמיד דברים על דיוקם.

יעקב מרגי: רק תציגי את עצמך לפרוטוקול.

<חגית מאיר: ד"ר חגית מאיר מנהלת יישומי חוק ומדיניות במשרד.

<חגית מאיר: סקירה עובדתית קצרה להעמיד דברים על דיוקים כי נעשו פה כמה דברים לא מדויקים.

<חגית מאיר: עד שנת 1986 כלל לא היה קיים מן תוצר ביטוחי כזה ששמו נקרא "פוליסת ביטוח תאונות אישיות לתלמידים" – התלמידים לא היו מבוטחים.

<חגית מאיר: ילד שנפגע, הוריו יכלו לתבוע נזיקין.

<חגית מאיר: אנחנו יודעים שתביעת נזיקין היא תביעה ממושכת, יקרה.

<חגית מאיר: אתה יודע מתי מתחילה, אתה לא יודע מתי היא מסתיימת.

<חגית מאיר: בשנת 1986 יזם ארגון הורים ארצי בשיתוף משרד החינוך, מרכז השלטון המקומי וחברת הביטוח הממשלתית ענבל פוליסת ביטוח תאונות אישיות לתלמידים.

<חגית מאיר: אלא מה, הפוליסה הזאת הייתה וולונטרית ולכן הכול מתרפק על זיכרונות "ענבל", המצב החוקי היה שונה לחלוטין.

<חגית מאיר: היו רשויות שהצטרפו, היו רשויות שלא היו הצטרפו, זה היה המצב אז.

<חגית מאיר: לא הייתה כל חובה לבטח.

<חגית מאיר: החוזה היה לשנה אחת, אבל הצדדים כולם המשיכו והתקשרו גם ללא חוזה עד שנת 1994.

<חגית מאיר: מה קרה בשנת 1994, וועדת החינוך של הכנסת, שני חברים בה: שאול יהלום ואברום בורג, לקחו יוזמה להפוך את זה לחקיקה מחייבת.

<חגית מאיר: מה הייתה החקיקה, הם אומרים את זה, אני מחזיקה פה את דברי ההסבר להצעת החוק.

<חגית מאיר: הם אומרים: "מטרת הצעת החוק לעגן בחוק את ההסדר הקיים בעניין ביטוח תאונות אישיות לתלמידים באופן שכל התלמידים יהיו מבוטחים בביטוח זה, והתשלומים לכך ישתלמו במסגרת התשלומים שגובים מהם בעד מתן שירותים נוספים".

<חגית מאיר: כלומר, המצב שהביטוח חל על כלל תלמידי ישראל החל רק עם החוק.

<חגית מאיר: חברת ענבל פעלה רק בתקופה שזה היה וולונטרי וגם אז ספק אם היא הייתה ממשיכה כי: א'.

<חגית מאיר: הטענה שלהם, שוב אני לא יכולה לדבר בשמם, זה לא בהכרח בליבת הפעילות של החברה הזאת שמייעצת ביטוחים למדינה ומבטחת את עובדי המדינה, נכסי המדינה - - -

יעקב מרגי: עד היום הטענה עומדת - - -

<חגית מאיר: אבל, אני אומרת שוב, אני לא יכולה לדבר בשמם.

<חגית מאיר: אני רק יכולה להגיד דבר אחד, כל ההתרפקות על "ענבל" זה לא לעניין - - - <קריאה:> למה לא לעניין?

<חגית מאיר: זו תקופה אחרת ומצב משפטי אחר.

<חגית מאיר: עכשיו, החוק שהועדה הנכבדה הזאת קידמה, החוק מטיל אחריות על כל רשות ורשות לבטח את תלמידיה ועל משרד החינוך היא מטילה אחריות אחת.

<חגית מאיר: זה לקבוע את המחיר המרבי שיינתן לגבות מהורים עבור הביטוח.

<חגית מאיר: כלומר, הדרך היחידה - - - <קריאה:> היא מהאו"ם - - -

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע.

<חגית מאיר: הדרך היחידה, אגב, זה החוק - - -

יעקב מרגי: אין לי להלין.

<יצחק קדמן: כל הזמן הם מתחבאים, שום דבר זה לא אתם - - -

יעקב מרגי: דוקטור קדמן, ההערות שלך הם במקום, לא בשלב הזה.

יעקב מרגי: בשלב הזה היא מציינת את העובדות.

<יצחק קדמן: סליחה.

<חגית מאיר: אלו הן העובדות.

<חגית מאיר: עכשיו הנקודה היא כזאת, לקבוע סכום לתאונות אישיות, סכום מרבי, אי אפשר.

<חגית מאיר: שוב, אנחנו, בידינו לא מצויים נתוני הביטוח ולא מצויים בידנו נתוני ניסיון התביעות.

<חגית מאיר: עכשיו, הדרך היחידה לקבוע מחיר שהוא ריאלי, הרי אנחנו יכולים לקבוע שרירותית.

<חגית מאיר: כשקובעים שרירותית התעריף יכול להיות גבוה מדי או נמוך מדי מכדי התעריף שבו אפשר להשיג ביטוח.

<חגית מאיר: אם הסכום גבוה מדי, הרי זה יסחף למעלה את כל המשק כי אם אפשר להשיג בגבוה אז למה לתת נמוך - - -

איציק שמולי: זה ברור, זאת לא אופציה ריאלית.

איציק שמולי: אבל מה האופציה הראשונה?

<חגית מאיר: אם נקבע נמוך מדי, המצב הוא שכל רשות ורשות תצטרך לשלם סכומים עצומים.

<חגית מאיר: אני רק אתן דוגמה: רשות - - -

איציק שמולי: גברתי, את יכולה להתייחס להערה שלי?

איציק שמולי: אנחנו מבינים שזה שמשרד החינוך יקבע את המחיר זה לא ריאלי.

איציק שמולי: עכשיו אנחנו שואלים אותך עוד פעם על האופציה הראשונה.

איציק שמולי: למה אתם לא לוקחים את האחריות אליכם?

איציק שמולי: האם באופציה הראשונה - - -

<חגית מאיר: אנחנו לא - - -

איציק שמולי: אני מבין שזה לא כתוב בחוק.

איציק שמולי: האם במקרה שאתם לוקחים את זה לידיים שלכם ואתם אלה שמוצאים את המכרז יש פה עבירה על החוק?

איציק שמולי: אין פה עבירה על החוק, יש פה הקטנת ראש של משרד החינוך.

<חגית מאיר: זאת לא שאלה של עבירה.

איציק שמולי: או.

איציק שמולי: קיי.

<חגית מאיר: זאת לא שאלה של עבירה.

<חגית מאיר: יש כאן שאלה של חובה שהוטלה על רשויות מקומיות ולכן - - -

יעקב מרגי: משרד האוצר נמצא איתנו כאן?

<יואב יונש: אני מאגף שוק ההון במשרד האוצר.

יעקב מרגי: ממשרד האוצר, יפה.

יעקב מרגי: תאמר לי, שמעת את הוויכוח, "ענבל" לא "ענבל" המדינה, כושר קניה.

<יואב יונש: יואב יונש, אגף שוק ההון משרד האוצר.

<יואב יונש: קודם כל דווקא כן חשוב להסביר דקה שאגף שוק ההון מפקח על שוק הביטוח.

<יואב יונש: אנחנו, לנו אין את הסמכות לומר אם זה נכון שזה יחזור ל"ענבל" או לא יחזור ל"ענבל".

<יואב יונש: זו החלטה - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני שואל האם אתה - - -

<יואב יונש: אני יכול לומר - - -

יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי דבר אחר.

יעקב מרגי: בוא תקשיב, אתה יודע מה אתה יכול לומר לי?

יעקב מרגי: שמעת את ההתחמקות של "ענבל", אי הרצון של "ענבל" לעסוק בזה.

יעקב מרגי: במידה ואנחנו מבקשים מ"ענבל" ומאלצים אותה לבטח, יש בעיה, היא עוברת על?

יעקב מרגי: איך היא אמרה, זה לא בהגדרת ליבת הפעילות שלהם.

<יואב יונש: שוב, זו גם שאלה שאני לא בקיא וזה לא בתחום ההתעסקות שלי.

<יואב יונש: צריך לפנות לחשב הכללי - -

יעקב מרגי: אגיד לך את האמת, פעם אמרתי, איך קוראים למפקחת, סלינגר?

<יואב יונש: דורית - - -

יעקב מרגי: דורית סלינגר, אמרתי לה: 'מאז הרפורמה בשוק ההון, הפנסיה, הפכת את ליבת הפעילות של המפקחת והיא להעצים את חברות הביטוח ולהפוך אותם לגורם המרכזי.

יעקב מרגי: הבנקים הפכו להיות משניים'.

יעקב מרגי: אמרתי לה באחד הדיונים שהיא נמצאת בניגוד עניינים.

יעקב מרגי: אם היא פעם היית המפקחת לשמור על האינטרסים שלי כאזרח, היום היא מפקחת לשמור על האינטרסים של האוצר, של חוזק חברות הביטוח כי זה הפך להיות חמצן של המדינה ויש חשש שמא הן יקרסו ויקרסו איתן עוד הרבה גופים.

יעקב מרגי: יש כאן ניגוד, אבל לא אתה הכתובת.

יעקב מרגי: אני פורק תסכולים אישיים שלי - - -

איציק שמולי: אם אנחנו כבר בעניין פריקת תסכולים אז אני אזכיר לך את הסיפור של הביטוח הקולקטיבי.

יעקב מרגי: קולקטיבי, הסיעודי.

איציק שמולי: פשוט עובדים עבור הטייקונים וחברות הביטוח.

איציק שמולי: מיליון וחצי ישראלים זרקתם כמו כלבים לרחוב.

איציק שמולי: אתם צריכים להתבייש, אתם צריכים להתבייש.

יעקב מרגי: זאב, רצית לשאול עוד כמה שאלות.

יעקב מרגי: בבקשה.

<זאב גולדבלט: ממש השלמה בדקה אחת.

<זאב גולדבלט: אחת, יושב ראש המרכז השלטון המקומי טען בישיבה הקודמת שמשרד המשפטים אסר על משכ"ל לפעול כקולקטיב.

<זאב גולדבלט: היה, א'.

<זאב גולדבלט: ברגע שיאשרו למשכ"ל לייצג את כל ההורים כקולקטיב אני מניח שכוח הקנייה יבוא לידי ביטוי בצורה הרבה יותר דרמטית.

<זאב גולדבלט: דבר שני, מהדברים של אופיר נציג המשכ"ל היו כמה עיוותים עובדתית, אני מדבר על מצב עובדתי, מספרים בשטח.

<זאב גולדבלט: דווקא הערים הגדולות, החזקות לכאורה, ירושלים, תל אביב ואשדוד, אלו שלושת הערים הגדולות מבחינת משרד החינוך, מבחינת כמות תלמידים, בשלושתן - - -

<מיכל מנקס: וחיפה.

<זאב גולדבלט: היא לא גדולה כמו אשדוד מבחינת כמות תלמידים וזה מה שקובע.

<זאב גולדבלט: שלושת הערים הגדולות האלה למשל, ראשי העיר החליטו לא להיכנס לדבר הזה ולכן ההורים שם משלמים את הסכום המרבי שמותר במסגרת - - -

<אופיר יונתן: לא הבנתי, מה זה לא להיכנס, למה?

<זאב גולדבלט: לא להיכנס למכרז עצמאי.

<זאב גולדבלט: שנייה, אין קולקטיב כי זה לא קולקטיב.

<זאב גולדבלט: לעומת זאת: קלנסווה, מעלות, גליל עליון, שער הנגב משלמים את הסכום המרבי של 75 שקלים וחבל.

<זאב גולדבלט: זה לא שגבעתיים היא כזאת גדולה, העיר שאני מייצג, אנחנו משלמים רק 42 שקלים ואנחנו עיר זעירה, עיר פצפונת.

<זאב גולדבלט: דבר שני, נעלם כאן מעל פני השטח שמשכ"ל גורפת לא מעט כסף בשל הפרמיה כמייצגת.

<זאב גולדבלט: ניתן בהחלט להוזיל חלק מהעלויות של ההורים אם תוותרו על חלק מהעמלה.

<זאב גולדבלט: דבר אחרון, כדאי לקרוא לילד הזה בשמו.

<זאב גולדבלט: זה לא ביטוח, זה מס נוסף שמוטל על ההורים.

<זאב גולדבלט: במקום שהעיריות שעליהן מוטלת החובה החוקית לבטח תשלמנה מעבירים את החוב הזה להורים, אז קוראים לזה מס.

<זאב גולדבלט: תקראו לילד הזה בשמו בבקשה - - -

יעקב מרגי: תדייק, הם לא פועלים בניגוד לחוק.

<זאב גולדבלט: לא אמרתי, החוק מאפשר להן.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: בוא, בוא.

יעקב מרגי: אנחנו בלהט הדיון לפעמים צריך לשמור על רמת הדיוק וגם הוגנות.

יעקב מרגי: החוק משית עליהן חובה לבצע את ההליך בשם ההורים.

יעקב מרגי: הם לא זורקים, הם לא מגלגלים.

יעקב מרגי: מה שכן, חובה עלינו לעשות את המרב כדי להביא את התוצאה הטובה ביותר.

<זאב גולדבלט: אגב, אותו החוק נותן לך כוועדת החינוך את הסמכות לאשר או לא לאשר את הסכום.

<זאב גולדבלט: זה פררוגטיבה ששמורה לכם כוועדת החינוך.

יעקב מרגי: יש כאן נציגי הורים, לא כוועדי הורים, לא כנציגות הורים?

יעקב מרגי: לא הבאת איתך.

יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה לתרום לדיון?

יעקב מרגי: <קריאה:> כולנו הורים לילדים.

<עופר דהן: אני מבקש בקצרה.

<עופר דהן: עופר דהן יושב ראש הנהגות הורים במועצה אזורית לב השרון.

יעקב מרגי: ויש לך להוסיף מעבר למה שאמרה סמדר?

<עופר דהן: אני חושב שכן.

<עופר דהן: אני רק רוצה להגיד שאנחנו מדברים כרגע על ענף ביטוח שהוא לא ענף ביטוח, הוא תת ענף של ענף של ענף.

<עופר דהן: אני אסביר.

<עופר דהן: תאונות אישיות של תלמידים הוא חלק מתאונות אישיות – הענף עצמו.

<עופר דהן: זה ענף שנמצא תחת הכותרת הכללית של ביטוחי בריאות.

<עופר דהן: הענף של תאונות אישיות הכללי הוא ענף הפסדי.

<עופר דהן: לכן, כשאומרים לנו כאן: 'אנחנו מפסידים ולכן הפרמיות עולות' וכן הלאה.

<עופר דהן: זה לא ענף הפסדי - - -

יעקב מרגי: זה לא מה שנאמר.

<עופר דהן: בשנת 2014 ענף תאונות אישיות הרוויח למעלה מ-140 מיליון שקל.

<עופר דהן: נכון שבתוך הענף הזה יש תת ענף שהוא אולי קצת בעייתי ואנחנו לא רוצים שיקרה לו מה שקרה לביטוחים שהוצאו החוצה לפול, ביטוחי רכב חובה שבימים אלה אנחנו שומעים שרוצים עכשיו קצת לתקן - - -

יעקב מרגי: להחזיר לנו - - -

<עופר דהן: את הנזקים האלה שקרו מאז.

<עופר דהן: מה שקרה אז, ענף ביטוח רכב חובה בחברות הביטוח הפך מאז להיות ענף הרווחי ביותר.

<עופר דהן: אין היום ענף שמתחרה ברווחיות כמו ביטוחי חובה ברגע שהוצאו את הפירות המורעלים הללו לפול ושמו אותם בצד.

<עופר דהן: זה מה שמנסים לעשות לנו כרגע בביטוח תאונות אישיות.

<עופר דהן: לכן חברות הביטוח, ואני מסכים לגמרי עם מה שנאמר כאן מקודם, כשעירייה מבטחת את הנכסים שלה ועוד הרבה מהפעילויות שלה, יש לה כוח מול חברת הביטוח להתעסק בענף הקטן, הפצפון הזה.

<עופר דהן: היא יכולה להוזיל לנו את העלויות האלה ולהביא אותנו למצב שבו היינו רק לפני זמן לא רב כששילמנו 34 שקלים לפני שנתיים ואפילו פחות מכך לפני שלוש וארבע שנים.

יעקב מרגי: את רוצה להוסיף נועה לפני שאני אטיל עליכם משימה?

יעקב מרגי: אני כבר מתחיל לגבש את הדעה שלי.

<נועה בן אריה: אני מבקשת להשיב לדברים שנאמרו על ידי משרד החינוך.

<נועה בן אריה: אני חושבת שעם כל הכבוד לסקירת ההיסטוריה העובדתית והחקיקתית, לא מצאתי שום אמירה מדוע המדינה לא יכולה לקחת את האחריות המתבקשת מאליה ולומר: 'רבותיי, הנושא הזה יוצא משליטה, יש לנו קושי אמתי בלהשיג פוליסת ביטוח ומחיר ביטוחי שווה לכל כיס להורי התלמידים'.

<נועה בן אריה: הגיע הזמן לייצר קולקטיב שיצליח להוריד את מחיר הביטוח - - -

יעקב מרגי: נועה, - --

<נועה בן אריה: רק רגע, בבקשה - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך עוד ארבע, מה את צריכה, מה קרה.

יעקב מרגי: את יודעת, מה לעשות צריך לשחרר קצת לחץ כדי לא להשאיר את הכול לסוף ואז אני עולה לטונים ומרגיש רע שהייתי אגרסיבי בישיבה.

יעקב מרגי: בואי תקשיבי, את מכירה את הילד כשאת מכינה עוגה בבית והוא הופך את העוגה ומוציא משם רק את הצימוקים ואת כועסת.

יעקב מרגי: בואי תקשיבי, את לא יכולה לבקש מהמדינה.

יעקב מרגי: אתם גוף, החלטתם לפעול, את לא יכולה לבקש מהמדינה 'מה שלא טוב לי תיקחי ומה שטוב לי אני אמשיך לעשות'.

יעקב מרגי: תבואו תגידו, משכ"ל היה טוב, סליחה, משכ"ל היה טוב משנת 1990 ועד 2001 ומ-2002 מבחינה כלכלית משפטית ומכל הבחינות שאת רוצה, התחממות כדור הארץ ויש את ועידת האקלים בפריס, אין לו זכות קיום.

יעקב מרגי: אני מבין, שיתחיל להחזיר כל דבר לאכסניה שלו.

יעקב מרגי: את לא יכולה, את מבינה למה לא התאפקתי, למה לא נתתי - - -

<נועה בן אריה: אני מבינה לגמרי.

יעקב מרגי: נועה, תקשיבי.

יעקב מרגי: אני אדם הכי, סליחה שאני מעיד על עצמי, לא רוצה להגיד הוגן ומהוגן.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: יש קשיים, בסדר?

יעקב מרגי: אבל התחושה היא שלא נעשתה עבודת עומק.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להוריד אתכם, אני אומר לכם שאני רוצה שתמשיכו לעשות את ביטוח התאונות.

יעקב מרגי: לא יעזור כלום, אתם תמשיכו ואני אטיל את זה עליכם בדברי הסיכום.

יעקב מרגי: אנחנו מתכנסים היום, אנחנו בתחילת דצמבר, תתחילו לעבוד, לנהל משא ומתן ולא בחיפזון, להתחיל לבדוק את השוק.

יעקב מרגי: אתם תוכלו להשיג את התוצאה הטובה ביותר.

יעקב מרגי: נימוקים המקצועיים, אמרת, קיבלתי ואני יודע, יכול להיות שלא נקבל את ה-32 שקלים, אבל גם לא נקבל את ה-75 שקלים.

יעקב מרגי: עם עבודה נכונה נצליח להשיג, אני מבין.

יעקב מרגי: נועה, תני לי, אני מבין, באנו כולנו 'ערב שבת בין השמשות', כולנו היינו בלחץ.

יעקב מרגי: תאמיני לי, אני מבין אתכם, חיים ביבס, לו יש עוד דברים, תסלחו לי, חוץ מהזבוב הטורדני שנקרא ביטוח תאונות ואת כל העסק להריץ את זה.

יעקב מרגי: אני לא יודע, מי היום ראש המשכ"ל או מנכ"ל, יש דבר כזה?

יעקב מרגי: <קריאה:> יש גם מנכ"ל וגם - - -

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: תקשיבי, אין ספק שפרויקטים של מפעל הפיס זה עסק כבד ועוד עשרים אלף, אני לא רוצה לומר לכם את הפעולות שאתם עושים.

יעקב מרגי: אבל, התכנסנו היום.

יעקב מרגי: אני לא תמים, אני לא מחפש את המקומות הנמוכים להיכנס לשם, לחפש את "ענבל" ולחפש.

יעקב מרגי: כרגע יש לי על השולחן, כרגע השחקנים במגרש הם ההורים, ההורים, רשויות המקומיות/משכ"ל ומשרד החינוך.

יעקב מרגי: אני לא הולך לבטל אף אחד מכם.

יעקב מרגי: ההורים ימשיכו ללחוץ, משרד החינוך יצטרך לשנס מותניים ולא לשבת על הגדר ולהשקיף, כמו שאמרו פה האו"ם.

יעקב מרגי: אתם תצטרכו לעבוד מעכשיו כדי להביא תוצאה טובה ביותר.

יעקב מרגי: זה יהיה רוח הדברים של סיכום הדיון.

יעקב מרגי: אנחנו לא נרפה מכך.

<נועה בן אריה: עכשיו אני יכולה להמשיך במשפט?

<נועה בן אריה: תודה מה שהתחלתי לומר זה שמבחינתו אם זה לא "ענבל" זה לא "ענבל", אבל אם יש דברים שיכולים לנסות ולמזער את הנזק שנגרם כמו למשל: על ידי יצרת מסד נתונים אחר, על ידי בדיקה לעמוק של המרכיבים שיכולים להיכלל בתוך בפוליסה ושלא רק מצב הביטוחים שקיים בכל רשות.

<נועה בן אריה: בעניין הזה צריך גם שהמדינה תשב ותעשה את העבודה הזאת - -

יעקב מרגי: אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: טוב שסייעתי בידך, הצלחת להביא דברים יותר ברורים.

יעקב מרגי: תקשיבי, - - -

<נועה בן אריה: לא, הם תמיד היו ברורים רק שאני מבינה את הלך הרוח.

<נועה בן אריה: אני מבינה את הלך הרוח שנמצא כאן ואת הצורך ואת העובדה שהמדינה לא תיקח את זה עכשיו לידיים.

<נועה בן אריה: אחרי שהבנו את המצב העובדתי ואחרי שהבנו שאף אחד לא יגיד פה: 'חבר'ה, הנה הוחלט, מחזירים את הביטוח למדינה ובכל זאת זה יישאר לפתחנו'.

<נועה בן אריה: אז צריך לרתום באותה מידה גם את הגורמים שאחראים על מתן החינוך במדינה הזאת ואחראים על ילדי ישראל לא פחות מהרשויות המקומיות.

<נועה בן אריה: לבוא ולומר, בבקשה רק לסיים, לבוא ולומר, כי זה חשוב לפרוטוקול, שהשלטון המקומי או החברה למשק וכלכלה הידרו רגליהם מהעניין והתעוררו רק ברגע האחרון, לא.

<נועה בן אריה: השלטון המקומי והחברה ומשק וכלכלה אוכלים ושותים את הקושי הזה כבר תקופה מאוד מאוד ממושכת.

<נועה בן אריה: העובדה, שבסופו של דבר השלטון המקומי בא וצעק: 'הגיע הזמן לעשות - - -

יעקב מרגי: את יודעת כמה זה 10% ממיליון תלמידים?

<נועה בן אריה: כן, אני יודעת.

יעקב מרגי: אז תחשבי מהי העמלה, מה זה שותה בקושי.

<נועה בן אריה: מיליונים.

יעקב מרגי: תקשיבי נועה.

יעקב מרגי: אני קיבלתי, אני יוצא כל בוקר מהדרום, אם לא היה אף אחד על הכביש הייתי עושה את הדרך ב-55 דקות.

יעקב מרגי: אני נוסע כל יום לירושלים כמעט שעתיים ואני משגע את ה-Wazeבחישוב מסלולים אפילו כשאין צמתים אני אומר אולי יצא לי משהו חדש.

יעקב מרגי: מה שאני יכול להגיע בקצרה, מה שאת מסבירה לי בהרצאה?

יעקב מרגי: בואי תקשיבי, במשפט הראשון הבנתי אותך ואני קונה את זה.

יעקב מרגי: אני אומר, זה יהיה אחת הנקודות הסיכום שלי.

יעקב מרגי: אתם תצטרכו לשבת: משרד החינוך, החברה למשק וכלכלה, פורום ההורים – אתם תצטרכו לשבת לבחון באמת את תנאי הפוליסה, לראות מה באמת אפשר לעשות כדי להוזיל אותה ולהביא את המכרז המיטבי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני לא רואה דרך אחרת, לא רואה דרך אחרת, לא רואה דרך אחרת פעם שלישית.

יעקב מרגי: בבקשה תציגי את עצמך.

<סופי אורטשקנזי: סופי אורטשקנזי מהשלכה המשפטית, משרד החינוך.

<סופי אורטשקנזי: אני חושבת שצריך פשוט להוסיף לדיון שעליו אתה מדבר, את משרד הפנים כי משרד הפנים הוא זה שנותן אישור לסעיף 9 ל"חוק הרשויות המקומיות" להצטרף בעצם למכרזים המשותפים.

<סופי אורטשקנזי: זה על פי חוק ועל פי זה יתקיים דיון במשרד השטפים גם.

<סופי אורטשקנזי: על זה אתה דיברת.

יעקב מרגי: עד היום זה הפריע?

יעקב מרגי: זה הפריע, זה לא פעל?

יעקב מרגי: תנו לי, אל תפריעו לי.

יעקב מרגי: אני רוצה להבין כי ההבהרה שלך חשובה.

יעקב מרגי: עד היום זה אחד הפרמטרים שהפריעו להשיג פוליסות יותר טוב או זו הסיבה שחלק מהרשויות המקומיות לא השתתפו בה?

<סופי אורטשקנזי: לא.

<סופי אורטשקנזי: אני אומרת שאם הדיון הוא נסוב - - -

יעקב מרגי: ודאי שנפעל על פי דין, וודאי שנפעל על פי הנחיות.

<סופי אורטשקנזי: סביב השאלה איך אפשר בעצם להשיג ביטוח אחד, ביטוח של קולקטיב אחד ושכל הרשויות תהיינה חייבות להצטרף אל הביטוח, היום זה מעלה קושי.

יעקב מרגי: שאלת שאלה, לכן פועל יוצא גברתי, זו שאלה מהדברים שלך.

יעקב מרגי: לאור הדברים שלך אני נוטה להבין שהייתה בעיה ולא כל הרשויות קיבלו את האישור להצטרף לפוליסה - - -

<סופי אורטשקנזי: לא.

<סופי אורטשקנזי: לא.

<סופי אורטשקנזי: יש אישור.

<סופי אורטשקנזי: ניתן אישור - - -

<סופי אורטשקנזי: אז מה חידשת לנו?

<סופי אורטשקנזי: אני מדברת על פי דברים שאני יודעת, לא שאני ישבתי בישיבות האלה, אני פשוט מכירה את הדברים.

<סופי אורטשקנזי: אני אומרת שהיו דרישות ודווקא לא ממשרד המשפטים, אלא ממשרד הפנים בעקבות חוות הדעת של היועצת המשפטית או היועץ המשפטי, אני לא זוכרת, של משרד הפנים שהוציא בשנת 2011 וביקש לפעול בהתאם לנוהל.

<סופי אורטשקנזי: היו קשיים עם דבר הזה.

<סופי אורטשקנזי: על אף הקשיים השנה כן התקבל אישור של משרד המשפטים.

<סופי אורטשקנזי: גם בגלל דחיפות העניין כמו בוועדה נאמר שהשנה צריך לעשות עבודה מחדש.

<סופי אורטשקנזי: מה שאני התכוונתי להגיד, כדי לפתור את הבעיה של ביטוח אחד, של כלל הרשויות המקומיות שתצטרכנה, בעצם כדי שהן תהיינה חייבות להצטרף לאותו קולקטיב כחובה צריך למצוא פתרון.

<סופי אורטשקנזי: הפתרון הוא לא במשרד החינוך.

<סופי אורטשקנזי: משרד החינוך, הרי אומנם סעיף 6 ד'1 הוכנס לדיני החינוך, נכון.

<סופי אורטשקנזי: אבל, משרד החינוך לא מפקח על הרשויות המקומיות, אין לו את המנדט של משרד הפנים בעניין הזה.

<סופי אורטשקנזי: לכן, אם רוצים לאתר, למצוא פתרון צריך לערב גם את משרד הפנים, גם את המרכז לשלטון מקומי, את החברה למשק וכלכלה ואת כל - - -

יעקב מרגי: גברת אורטשקנזי, בואי תקשיבי.

יעקב מרגי: שמעתי את ההרצאה המלומדת שלך ואני לא מסכים איתך, לא הכוונה בסעיפים המשפטיים.

יעקב מרגי: כן משרד החינוך אמור לפקח על הרשויות המקומיות בכל סעיפי ותתי, תתי, תתי הסעיפים שקשורים לילדי ישראל וחינוך ילדי ישראל.

יעקב מרגי: הרשויות המקומיות לצורך העניין, אני לא רוצה לומר שהן קבלן ביצוע של משרד החינוך - - - <קריאה:> וזה מה שקורה.

יעקב מרגי: אתמול היה דיון כבד על הפרעות ועל אבחונים ואתם - - - <קריאה:> זה היה שלשום והן מאובחנות.

יעקב מרגי: ואתם מפריעים לבעלי מוגבלות ברגע שאתם מתפרצים.

יעקב מרגי: ולכן אני אומר, אני לא מוכן לשמוע את הניסוחים האלה.

יעקב מרגי: משרד החינוך הוא כן רגולטור.

יעקב מרגי: אני התלבטתי אם לבוא להגנתם ולומר שמשרדי הממשלה הם בדרך כלל רגולטורים ולא מבצעים, אבל אני מכיר גם יוצא מן הכלל.

יעקב מרגי: כששר או משרד רוצה לבצע בעצמו הוא יודע לעשות את זה והוא עושה כשהוא רוצה, ולא מפריעים לו.

יעקב מרגי: אני בא ואומר, יש פה מצב שהוא לקונה, לקונה.

יעקב מרגי: אין אחידות אמר אחד ההורים: 'יכול להיות שילד מבוטח בפתח תקווה והוא יפצע באילת ויקבל - - - <קריאה:> ויקבל כסף.

יעקב מרגי: מה אני בא ואומר, צריך לקחת את הלקונה, את פערי המחירים.

יעקב מרגי: המחיר הוא גובה, הקפיצה היא של 75% משנה שעברה?

<זאב גולדבלט: זה עלה מ-49 ל-75 – מלפני שנתיים זה פי שתיים.

יעקב מרגי: זה 50%.

<זאב גולדבלט: מלפני שנתיים זה פי שתיים ויותר.

<זאב גולדבלט: זה עלה מ- 34 ל- - -

יעקב מרגי: שאלתי שאלה וקיבלתי 9 תשובות.

יעקב מרגי: זה מצב שהוא לא יתקיים יותר.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לעשות עבודת הכנה.

יעקב מרגי: זאת אומרת, אני מבקש מכם, מרכז השלטון המקומי, אחראי תחום הביטוחים או את מי שתגדירו אתם, יועצים משפטיים וכל מי שצריך לעשות את זה, משרד החינוך הממונה על תחום תשלומי ההורים יחד עם ארגוני ההורים תשבו בישיבת הכנה, ישיבת בדיקה של הנושא.

יעקב מרגי: אני אתן לכם 45 יום, 60 יום – תענו לי - - -

<אליהו מור: 45 יום.

<אליהו מור: הזמן נגדנו.

יעקב מרגי: בפעם שעברה נתנו לך 24 שעות, נתתי לך 60 יום אתה רוצה 45 יום.

יעקב מרגי: 60 יום, סביר, תאמינו לי יכול לטפל בכל בעיות הפקקים במדינה אם היינו נותנים לטפל בהן ב-60 יום.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: דוקטור קדמן בבקשה.

<יצחק קדמן: יש לי רק בקשה אחת אם אפשר כי בשעתו ביקשתי ומעולם לא קיבלתי.

<יצחק קדמן: האם אפשר לדעת ולקבל מסמך שבו יהיו נתונים כמה תביעות הוגשו, כמה תביעות נדחו, איפה הוגשו תביעות - - - <קריאה:> סוד כמוס.

<יצחק קדמן: מה הייתה ההכנסה, מה הייתה ההוצאה ומה השיעור הרווח של הענף הזה.

<יצחק קדמן: אני חושב שצריך להיות לגמרי שקוף בעניין הזה.

<יצחק קדמן: הוועדה מעולם לא קיבלה מסמך כזה.

<זאב גולדבלט: כי מסתירים אותו.

<זאב גולדבלט: אנחנו ביקשנו את זה.

<אופיר יונתן: רגע, אני אגיד מה אנחנו יכולים לתת, אנחנו לא יכולים לתת את הכול.

<אופיר יונתן: יש מה שנקרא מסמך שנקרא "ניסיון תביעות".

<אופיר יונתן: זה מסמך שמפורסם לכל חברות הביטוח על מנת לתת הצעות גם במסגרת המכרזים שאנחנו מפרסמים.

<אופיר יונתן: כמובן שבמקרה שלנו זה ניסיון התביעות של אותם 1.2 מיליון תלמידים שמבוטחים ולא של כל אלה שלא מבוטחים.

<יצחק קדמן: אבל אתה לא מייצג את חברות הביטוח.

<אופיר יונתן: שנייה.

<אופיר יונתן: זה מסמך שמקבלים מחברת הביטוח.

<אופיר יונתן: אין שום בעיה במכרז וגם לארגון ההורים יש לו אותו - - -

יעקב מרגי: סליחה, אומר דוקטור קדמן, אתה התמקדת במה שקשור אליך.

יעקב מרגי: יושב כאן נציג הממונה, הוא יבדוק את הסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אני חושב שיש לקונה – הריבון יכול לבקש את הפרטים על אותו תת סעיף או סעיף או ענף ואיך שתקראו לו בענף הביטוח.

יעקב מרגי: יכול להיות שאנחנו סתם מתעמרים בכם, יכול להיות.

יעקב מרגי: בואו נראה כי יכול להיות שצריך לשלם 100 שקל לילד ולא 75 שקלים.

יעקב מרגי: דוקטור קדמן, אבל אתה לוקח סיכון.

<יצחק קדמן: שמע, אני חושב שצריך לדעת את זה.

<יצחק קדמן: העובדה שיש רשויות מקומיות שהוציאו את זה ב-49 שקלים - - -

<סמדר סגל: 31.

<יצחק קדמן: אני לא מאמין שאיזו חברת ביטוח פועלת כחברת צדקה שעושה את זה על מנת להפסיד כסף.

<יצחק קדמן: זכותן להרוויח ואם הן עושות את זה סימן שאפילו זה השתלם להן.

<יצחק קדמן: לכן אומרים לנו שיש כל מיני מקומות אחרים ששודדים את הקופה ומגישים סתם תביעות.

<יצחק קדמן: למה נדבר באוויר, בואו נקבל פעם אחת ולתמיד מסמך שיכלול את כל הפרטים האלה.

<יצחק קדמן: אני חושב שלא ראוי שימשיך להיות לא שקוף לגמרי כל הנתונים האלה.

<סמדר סגל: בנושא העמלה, אנחנו לא יכולים לקבל את זה בחזרה?

<סמדר סגל: באמת.

יעקב מרגי: תגידי, את חושבת שהבקשה שלך היא - - -

<סמדר סגל: צריך לקבוע - - -

יעקב מרגי: איך שניסחת אותה היא הוגנת?

יעקב מרגי: תקשיבי - - -

<סמדר סגל: כן, אני אגיד לך, היא עדיין נגזרת של פרמיה - - -

יעקב מרגי: תקשיבי, רגע.

יעקב מרגי: רגע - - -

<סמדר סגל: הם הכפילו את הפרמיה, מספר הילדים נשאר אותו מספר והעמלה גדלה.

יעקב מרגי: תקשיבי, אנחנו אוהבים, בדרך כלל אלה שעומדים על הגדר והתפקיד שלהם הוא רק לשאול את השאלות ולא לבצע, הכי קל לשאול שאלות.

יעקב מרגי: אבל, יש גוף שצריך לעשות את הפעולות האלה והוא גוף שצריך להתקיים.

יעקב מרגי: ברגע שאמרת להחזיר את העמלה, חלק מהעמלה, זאב אמר בעדינות אולי ישקלו את העמלה - זאת תביעה יותר הוגנת.

<סמדר סגל: כי כבר שנים אנחנו מבקשים - - -

יעקב מרגי: עם כל הכבוד יש לנו עניין שהמשכ"ל עדיין לא סיים את ייעודו.

יעקב מרגי: תאמיני לי, מכירים אותי פה בכנסת, אם הייתי מרגיש שהמשכ"ל סיים את ייעודו לא הייתי עוזב את זה עד שהייתי מפרק אותם.

יעקב מרגי: יש לו ייעוד חשוב.

יעקב מרגי: לדעתי, אפשר לעשות שם שידוד מערכות כדי להביא תפוקות יותר טובות, דעתי ויכולים לחלוק עלי.

יעקב מרגי: אבל, לבוא ולומר להם 'תותרו על העמלה' - - -

<סמדר סגל: לא הכול.

<סמדר סגל: סכום קבוע.

<סמדר סגל: קבוע - - -

יעקב מרגי: אני מודה לך שהסכמת איתי בסוף.

יעקב מרגי: סיימנו את הדיון.

יעקב מרגי: אתה רוצה להוסיף משהו כי אני מקריא את הסיכום.

<אליהו מור: אני אוסיף משהו קטן כי אני חושב שדיברנו - - -

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<אליהו מור: אלי מור יושב ראש וועד הורים של פתח תקווה.

<אליהו מור: אני רוצה קצת להכניס אתכם, אתם לדעתי מסתובבים סביב זה ולא שמים את האצבע.

<אליהו מור: אני בכל זאת רוצה לחזור למשרד החינוך כי בתחושתי, ואני מדבר עם הורים כל יום, התחושה היא שהמשרד ברח מהאחריות.

<אליהו מור: המשרד, כאילו לא מדובר עליו, זה לא ילדי ישראל, מבטחים את זה אנשים במקום אחר, רחוק באוסטרליה ולא מדובר בתלמידי ישראל.

<אליהו מור: עכשיו, בעצם באה המדינה, בואו תראו איך רואה את זה אזרח פשוט מרחוב, המדינה באה ואומרת: 'אני רוצה לכסות את עצמי כי אם יקרה משהו לאחד מהילדים שלכם לא תתבעו אותי.

<אליהו מור: תוכלו לתבוע איזו חברת ביטוח.

<אליהו מור: אני אקבע לכם איך תהייה ואני גם אקבע לכם את המחיר.

<אליהו מור: כלומר, אתם לא שותפים, אתם רק תכניסו את היד לכיס, שימו את הכסף ואני אהיה מכוסה'.

<אליהו מור: זה מה שהאזרח הפשוט רואה.

<אליהו מור: הוא רואה פשוט התנערות של מדינה.

<אליהו מור: מבחינתי מדינה זה משרד החינוך כי הוא האחראי לתחום הזה.

<אליהו מור: אי אפשר להסתובב סביב זה.

<אליהו מור: אנחנו בפתח תקווה, ואמרתי את זה בכל מקום, מוכנים בשביל הערבות ההדדית – אנשים פה לא הזכירו, ישנן רשויות שלא מוכנים בכלל לבטח אותן ובעיקר במגזר הערבי – אני מוכן לא לשלם 31, אני מוכן לשלם 35 שקלים ולו שיהיה מחיר אחיד לכל ילדי ישראל – גם זה חשוב.

<אליהו מור: אם דיברנו על ערבות הדדית אז דיבורים זה דבר אחד יפה, אבל צריך גם מעשים.

<אליהו מור: מה שאני אומר, במידה ש"ענבל" לא תתקבל, יכול להיות שלא יתקבל הסיפור הזה, אנחנו חייבים לצאת מהוועדה הזאת עם מנגנון כלשהו שמחזיר אותנו למחיר האמתי.

<אליהו מור: עם מנגנון הצמדה כלשהו שלא בעוד שנתיים נתכנס, אנחנו כבר לא נהייה, ואז כבר שוב חברות הביטוח בפיחות זוחל יקפיצו את זה שוב.

<אליהו מור: גם אם נניח שהוועדה הזאת תחליט המחיר לגבייה בשנה הבאה הוא, סתם לדוגמה, 20 שקל, תוך שנתיים-שלוש שוב זה יקפוץ ב-110%.

<אליהו מור: חייבים להצמיד למדד, המשרד חייב לקחת אחריות.

<אליהו מור: אין מה לעשות, הם לא יכולים להגיד: 'אני אחראי רק לפדגוגיה ולספר הלימוד הזה'.

<אליהו מור: כל מה שקורה במרחב בית הספר באחריות המשרד, שיתחילו להפעיל מנהיגות.

<אליהו מור: מילה אחת 'מנהיגות'.

<אליהו מור: מ-1986, בדיוק כמו שדוקטור חגית אמרה, הם פשוט התנערו: 'זה לא אנחנו.

<אליהו מור: רשויות בסדר רשויות לא בסדר'.

<אליהו מור: אנחנו לא רצינו את הביטוח הזה, כפו אותו עלינו.

<אליהו מור: כפו.

<אליהו מור: תודה לך.

<סופי אורטשקנזי: אני פשוט לא מסכימה עם מה שאמרת.

<סופי אורטשקנזי: משרד החינוך לא בורח משום אחריות.

<סופי אורטשקנזי: הרי הביטוח הזה שנולד הוא נולד לא כדי שמשרד החינוך יברח מאחריות שלו.

<סופי אורטשקנזי: אם יש אחריות בעניין נזיקין, לצורך זה יש לנו מנגנון מאוד מפותח, יש לנו הסדר כיסוי על ידי "ענבל", כל תביעה מכוסה ואין לנו עם זה שום בעיה.

<סופי אורטשקנזי: הביטוח הזה נולד קודם כל כדי לתת הטבה להורים, או.

<סופי אורטשקנזי: קיי, הטבה לתלמידים ללא הוכחת נזק ועל מנת למנוע את התארכות כל התביעות האלה שהן תביעות נזיקין.

יעקב מרגי: אני מצטרף ומודה לך על הדברים.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו, בלהט הביקורת צריך גם לשמור על רמה.

יעקב מרגי: אני אומר לך, בזמן שאתה ואני יושבים בוועדת כנסת ודנים על סוגית ביטוח תאונות אישיות לילדים, תחשוב בכמה מדינות בעולם זה לא קיים והן לא מדינות עולם שלישי.

יעקב מרגי: בוא, אני מבין את הלהט.

יעקב מרגי: לבוא ולמחות על הדברים זה היה במקום.

יעקב מרגי: צריך לעשות הכול, יש פה לקונה וצריך לעשות הכול.

יעקב מרגי: ברגע שזה מתחלק בין כמה גורמים יש לקונה.

יעקב מרגי: אני מודה לכם.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אנחנו מודים לכם שהצפתם את זה.

יעקב מרגי: אנחנו מבעוד מועד ולא בלחץ עושים דיון חוזר.

יעקב מרגי: תאמין לי שיש לי עוד פול נושאים מדממים בתחום החינוך: חינוך מיוחד, חינוך ביתי, הסעות לילדים מוגבלים – אבל לקחנו את זה כי אמרתי שאסור לחכות לדקה ה-90 – יש לנו את הזמן, בסדר?

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל המשתתפים בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על הפערים בתשלומי הורים בענף ביטוח תאונות אישיות.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה ממרכז השלטון המקומי על הקשיים ביציאה למכרז בפוליסה הנ"ל ובביצוע המטלה המוטלת עליהם לביצוע ביטוחי תאונות.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהממונה על השוק ההון באוצר לקבל נתוני ענף ביטוח תאונות אישיות לילדי ישראל.

יעקב מרגי: נתונים, אני לא אפרט לך וזה כלל גודל הענף הזה, מחזור הענף הזה באחוזים, רווחים, הפסדים, כל מה שידך מגעת.

יעקב מרגי: צריך להיות גם הגון, מה שאתם לא יכולים לתת לא, אבל מה שאתם כן בוודאי שכן.

יעקב מרגי: למרות שאם ארצה להיות קיצוני, שום נתון שתיתן לי לא יסכן את ענף הביטוח ולא את שוק ההון.

יעקב מרגי: אני אבקש שתיתן לי את הנתונים במוגבלויות שלך.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך, נציגי השלטון המקומי, לפני שאני מקריא את הסעיף.

יעקב מרגי: מי מרכז את כינוס הישיבה?

יעקב מרגי: מי לוקח על עצמו לפני שאני אנדב אחד מכם.

יעקב מרגי: נועה, המרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממרכז השלטון המקומי ליזום דיון יחד עם משרד החינוך, הממונה על שוק ההון, פורום ההורים לגיבוש דרכי פעולה משותפים ליציאה למכרז חדש ומעודכן.

<נועה בן אריה: זה משכ"ל.

יעקב מרגי: מה מרכז השלטון המקומי?

<נועה בן אריה: מרכז השלטון המקומי זה עמותת האם.

יעקב מרגי: לזה כוון, בוודאי.

יעקב מרגי: הם כפופים לכם, לא?

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.