ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 194, 2016-03-07 10:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב, חברים.

אלי אלאלוף: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור.

אלי אלאלוף: זה נבע מהדיון הקודם שהיה קשור לביטוחים במקרים של ילדים שנרצחו והביטוח לא כיסה את זה, לצערנו.

אלי אלאלוף: אנחנו עוברים לנושא אחר בתקווה שילדים יחזרו הביתה בשלום גם מהפעילות היפה שעושים במסגרת השירות האזרחי.

אלי אלאלוף: היום 7 במרס 2016 כ"ז באדר א' תשע"ו.

אלי אלאלוף: אנחנו נדון בנושא הצעת החוק שירות אזרחי, התשע"ה-2015 (כ/947).

אלי אלאלוף: אנחנו קיבלנו בכתב הסתייגות אחת אף על פי שזה לא נמצא עדיין בטקסט שלפנינו.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מיקי לוי, חשוב לך שנדון עכשיו או כשנגיע לזה?

מיקי לוי: אם אדוני יכול להתיר לי את זה.

מיקי לוי: אני צריך להתחלק בין ועדת הכספים לבין ועדת הכלכלה.

אלי אלאלוף: אותי מה שמעניין זה מאה אחוז פה.

מיקי לוי: אתה צודק.

מיקי לוי: לכן באתי לפתיחת הדיון.

אלי אלאלוף: אתה מעלה נושא שהוא לא כרגע בפרקים שאנחנו עומדים לדון בהם.

אלי אלאלוף: אז או שתחכה או שתעשה את זה בקיצור רב.

מיקי לוי: בקיצור נמרץ.

אלי אלאלוף: אני אציג את חברי הכנסת:

אלי אלאלוף: חברת הכנסת מירב בן-ארי בדרך – אני כבר חוסך זמן; חבר הכנסת מאיר כהן וחבר הכנסת מיקי לוי.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני, שאתה מאפשר לי.

מיקי לוי: גם בעקבות המכתב ששלחתי אליך ובעקבות כמה נושאים שמונחים לפני אני מבקש את תשומת לבה של היועצת המשפטית לסעיף 46(ג)(1).

<נעה בן שבת: אדוני, זה לא נמצא עכשיו בנוסח לפנינו כי החלטנו לדון בפרקים אחרים.

מיקי לוי: אם תוכלי – אני מבטיח לך שאני אחזור לסעיף הזה.

<נעה בן שבת: ראיתי את ההסתייגות.

מיקי לוי: סעיף 46(ג)(1) הוא מהות החוק.

מיקי לוי: כתוב בו: "עיקר עיסוקו של מבקש ההכרה יהיה בהפניית משרתים בשירות הלאומי או קהילתי".

<נעה בן שבת: אתה מדבר על הגוף המוכר.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: אני מבקש לשנות את זה ל"כל עיסוקו".

מיקי לוי: לא יכול להיות שגוף כזה שממומן בכספי ציבור ובכספי מדינה פתאום יגיש אנשים לארוז תפוחי אדמה בנגב או להקים קייטנות.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: זה בהתנדבות בנפרד.

מיקי לוי: זה בכסף.

מיקי לוי: לכן התקורות שהמדינה מספקת לאותה עמותה אמורות לשמש לדברים שהם לא מעניינינו.

מיקי לוי: לכן גברתי היועצת המשפטית, אני מבקש לשנות - -

מאיר כהן: איזה סעיף?

<נעה בן שבת: סעיף 49(א)(3) – מה דורש הכרה בגוף מוכר.

מאיר כהן: אין את זה.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: זה לא לפי הסדר.

<נעה בן שבת: מדברים על 49(א)(3).

מאיר כהן: זה לא בא לדיון היום?

אלי אלאלוף: מיקי, זה נראה לי הערה מאוד מרכזית.

אלי אלאלוף: בוא נדון בה כשנגיע לסעיף הרלוונטי, ולא תהיה לך ברירה אלא לחזור אלינו.

מיקי לוי: אני אשמח לבוא הנה.

אלי אלאלוף: אם כך אנחנו נמשיך.

אלי אלאלוף: הפסקנו בסעיף 3.

אלי אלאלוף: ההפסקה לא הייתה טכנית בלבד.

אלי אלאלוף: היא אפשרה לנו ללבן הרבה מאוד סוגיות עם כמה חברי כנסת ושר.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו חוזרים אחרי הבהרות ואולי תשובות טובות.

אלי אלאלוף: היועצת המשפטית, נמשיך בקריאה החוק.

<נעה בן שבת: בסעיף 3 בנוסח שמופיע בפניכם ניסינו להתחשב בבקשה.

<נעה בן שבת: מצד אחד ביקשו לדבר על הנושא של השירות במונחים של זכות, ומצד שני לא לשכוח שאנחנו לא מדברים פה על זכות שהיא מוחלטת או בלתי תלויה, אלא בעצם בשירות, ככל שהדבר מתאפשר, גם במגבלות התקציב וגם במגבלות של מקומות השירות ובהתחשב בתפקידי השירות ובהתאמה להם.

<נעה בן שבת: זאת אומרת יש פה הרבה מגבלות, זאת לא זכות עצמאית.

<נעה בן שבת: לכן מוצע פה לומר שהסעיף מדבר על הזכאים לשרת בשירות לאומי או בשירות קהילתי.

<נעה בן שבת: כאן באים אותם תנאים: האזרחות או ישיבת קבע, פטור משירות סדיר או אי הקריאה לשירות סדיר, הגילאים – בין גילאי 18 ל-24 והתנאי של הגשת בקשה לשרת.

<נעה בן שבת: השירות הוא לא אוטומטי, אלא יש בקשה לשרת.

<נעה בן שבת: גם בסעיף קטן (ב) דובר בזמנו על דרישה של שר הביטחון, ובסופו של דבר אנחנו נשארים רק עם התנאי שמתייחס לזה: שר הפנים הוא הרלוונטי לעניין התושבות והאזרחות.

<נעה בן שבת: גם מי שאינו אזרח ישראלי צריך להגיש בקשה.

<נעה בן שבת: סעיף (ג) שהיה במקור סעיף 13 אומר: יש כאן עבירה שלא יראו בשירות לאומי או בשירות קהילתי לפי סעיף זה העסקה לפי חוק עבודת נוער.

<נעה בן שבת: זה בגלל ההגדרות הרחבות של חוק עבודת הנוער.

<נעה בן שבת: גם הן כפופות למסגרת התקציב.

<נעה בן שבת: העירו לנו שהנוסח הזה משנה לגבי מי שמלאו לו 17 וטרם מלאו לו 18 שנים, שלכאורה צריך לתת את ההסכמה לעצם הבקשה ולא רק לעצם השירות.

<נעה בן שבת: זאת אומרת לכאורה כל המבקשים הם בגיל צעיר מגיל 17.

<נעה בן שבת: הכוונה היא שכדי לשרת שירות בגיל צעיר מ-17 נדרשת הסכמת ההורים.

<נעה בן שבת: אם זה לא ברור בנוסח אנחנו נבהיר את זה בנוסח.

מאיר כהן: אני מבקש שוב הסבר.

<נעה בן שבת: העירו לנו שלכאורה הנוסח החדש משנה מהנוסח הקודם בכך שמשתמע ממנו שההסכמה בכתב נדרשת לבקשה לשירות.

<נעה בן שבת: כיוון שהבקשה לשירות היא תמיד מוקדמת ויכולה להיות במהלך כיתה י"ב, ורוב הנערים והנערות יהיו טרם גיל 18 אז לא עצם הבקשה היא זאת שמחייבת את הסכמת ההורים, ולא צריך למלא לגביה כל טופס, אלא אם השירות אמור להתחיל לפני גיל 18, אז נדרשת הסכמת ההורים.

<דרור גרנית: האמת היא שזה גם וגם כי גם לבצע את הבקשה זה אקט משפטי.

<דרור גרנית: אז כשקטין הולך לבצע אקט משפטי לא מופרך לחשוב שיהיה צורך בגיבוי של האפוטרופוס.

<יואב ארבל: אני היועץ המשפטי של הרשות לשירות לאומי ואזרחי.

<יואב ארבל: אנחנו לא נרצה - -

אלי אלאלוף: אני רוצה להיות ברור.

אלי אלאלוף: פה כתוב "חוק שירות אזרחי".

אלי אלאלוף: למה אתם מוסיפים "לאומי"?

אלי אלאלוף: השירות הלאומי זה מה שקשור לחרדים.

<יואב ארבל: הרשות נקראת הרשות לשירות לאומי אזרחי.

<יואב ארבל: כרגע היא עדיין הוקמה בחוק שירות לאומי אזרחי, ולכן זה השם שלה.

<יואב ארבל: כשיעבור החוק הזה אנחנו נישאר הרשות לשירות אזרחי.

<יואב ארבל: אבל כל עוד הוא לא עובר זה השם שלה.

<יואב ארבל: בכל מקרה אנחנו לא רוצים להגיע למצב שחמישה עשר אלף השמיניסטיות או השמיניסטים שרוצים לשרת בשנה הבאה יצטרכו לבוא עם אישור ההורים לבקשה.

<יואב ארבל: זה נראה לנו מרחיק לכת.

מאיר כהן: למה?

מאיר כהן: כשבן פחות מ-18 ממלא מנילה לצבא אתה מבקש ממנו אישור הורה?

<דרור גרנית: לא, אבל שם יש לו חובה.

מאיר כהן: להפך, זה רק מחזק את זה שלא צריך אישור הורים.

מאיר כהן: הם בני 18, מה יש לכם?

מאיר כהן: מה אתם רוצים מהם?

<דרור גרנית: חבר הכנסת כהן, יש הבדל בין מצב דברים שבו החוק מייצר חובה כמו בחוק שירות ביטחון - -

מאיר כהן: אתה יכול לתת לי את ההרצאה הכי מלומדה שלך, אבל תפסיק.

מאיר כהן: אני לא חושב שילד או ילדה שרוצים לשלוח טופס ראשון ולהתעניין בשירות אזרחי כזה צריכים שילווה לזה הסכמה של ההורים.

מאיר כהן: אם הם בגיל 18 יש הסכמה של ההורים.

<דרור גרנית: אבל אנחנו מדברים על אלה שטרם מלאו להם 18.

מאיר כהן: אני יודע.

מאיר כהן: על אחת כמה וכמה.

<דרור גרנית: אני לא ירדתי לסוף דעתך.

מאיר כהן: תלמיד או תלמידה בי"ב שרוצים למלא טופס לשירות אזרחי, לא צריך לחייב אותם להביא הסכמה של ההורים.

<דרור גרנית: אני חושב שכאשר קטין מבצע אקט משפטי – וזה אקט משפטי - -

מאיר כהן: זה לא אקט משפטי עדיין.

מאיר כהן: החוק אומר שברגע שסוגרים את זה, כן, אבל הוא רק ממלא טופס, למה הוא צריך?

<דרור גרנית: הוא פונה לרשות, ומבקש לפנות.

<נעה בן שבת: פורמלית באמת נדרשת הסכמה של ההורים עד גיל 18 בשביל לתת תוקף לבקשתו.

<נעה בן שבת: מצד שני יש פעולות שדרכם של קטינים לעשות גם לפני גיל 18.

<דרור גרנית: הוא יכול לפתוח חשבון בנק.

מאיר כהן: בוודאי.

<נעה בן שבת: אז יכול להיות שאפשר להתייחס לנושא הזה כאל אחד מהנושאים האלה.

מאיר כהן: מה החוק אומר לגבי פתיחת חשבון בנק שזה גם אקט משפטי?

<נעה בן שבת: אני מניחה שהוא אומר שדרכם של קטינים לעשות את זה.

מאיר כהן: לפתיחת חשבון בנק הוא צריך אישור הורים?

<קריאה: לא.

אלי אלאלוף: האמת היא שזה הביטוי של איש חינוך.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן חוזר גם כאבא וגם כאיש חינוך.

אלי אלאלוף: לדעתי, יש בזה משהו.

אלי אלאלוף: מה גם שזאת פנייה ראשונית, זה לא סופי.

<יואב ארבל: אולי נבהיר פה שמדובר רק על השירות ולא על הבקשה?

<יואב ארבל: אני חושש מהשתמעות לשני פנים.

<נעה בן שבת: בסדר.

<נעה בן שבת: אנחנו נגיד שמי צפוי להתחיל את השירות לפני גיל 18 צריך להביא אישור על הסכמת אישור.

<יואב ארבל: תחילת שירות לפני גיל 18.

מאיר כהן: כן.

<עומר בבלי: אנחנו מאכזבים אותו.

<עומר בבלי: יש חשש שאם הילד עושה את כל ההליכים באופן עצמאי בלי ההורים ומתקבל, ויום לפני שהוא הולך לשירות הוא עדיין לא בן 18, אומרים לו, עכשיו תביא אישור מההורים.

<עומר בבלי: אז הוא יגיד, למה לא ביקשתם קודם?

<עומר בבלי: זה גם היבט אחר של אכזבה, לדוגמה.

מאיר כהן: אני לא מסכים איתך, אבל אנחנו נצביע על זה.

מאיר כהן: היות שאין לך זכות הצבעה אז כיף לנו.

אלי אלאלוף: מה אומרים הארגונים?

<ידעיה לוין: אני מ"בת עמי".

<ידעיה לוין: גם בתור איש חינוך בעבר כמנהל בית ספר אני לא חושב שיש איזשהו מקום שבגיל 18 נבקש אישור הורים.

<ידעיה לוין: תלמידים הולכים היום למכינות או לכל מיני מסגרות ש"שינים וכדומה.

<ידעיה לוין: הם לא מחויבים היום באישור הורים.

<ידעיה לוין: לילד יש בחירה, ומקובל שהבחירה שלו קבילה בגילאים האלה.

<ידעיה לוין: אני רוצה להעיר עוד הערה.

<ידעיה לוין: בסעיף 3 אנחנו מחזירים את הנושא של הזכות לשרת.

<ידעיה לוין: זאת זכות שמוקנית למתנדב, ובעצם עשויה להיות לפעמים סתירה.

<ידעיה לוין: לגופים אין זכות בחוק הנוכחי.

<ידעיה לוין: אני מעיר כאן שכשנגיע לנושא של הגופים המוכרים לפעמים צריך לראות גם את הזכות של הגופים בהתכתבות הזאת או בדו-שיח הזה שקיים בין הזכות של המתנדב לזכות של הגופים.

<יואב ארבל: שים לב שהזכות כפופה.

אלי אלאלוף: קשה לי כשמערבבים נושא בנושא.

אלי אלאלוף: תחזור לזה כשנגיע לגוף מסוים.

<דרור גרנית: בכל הכבוד אני רוצה להתחבר להערה של מר לוין.

<דרור גרנית: העניין הוא שזכות מקימה חובה.

<דרור גרנית: אם אנחנו כותבים פה שקיימת זכות – למי החובה?

<דרור גרנית: התשובה חייבת להיות שהחובה היא לגופים המוכרים שאם לא כן, איך ניישם את הזכות?

<דרור גרנית: מתן זכות לשרת משמעותו שחייב להיות גוף שחייבים לשים אותו לשירות.

<דרור גרנית: במובן הזה אני מתחבר להערה של מר לוין, ואני מציע לשקול ולחזור אחורה לנוסח הקודם המקורי של "רשאי לבקש לשרת", ולהוריד את הטרמינולוגיה של "זכות".

<דרור גרנית: היא מעוררת קשיים גם מבחינת הגופים המוכרים.

<דרור גרנית: אבל גם מבחינת המדינה שכן תבוא הטענה כי למרות כל הסייגים וההערות שהכנסנו יש לנו סיבה לחשוש מפני מצב דברים שיבואו ויגידו לו שהמדינה חייבת להשים אותו.

<ידעיה לוין: אני דווקא מתחבר לנושא של הזכות.

<דרור גרנית: אתה מתחבר לזכות כל זמן שהחובה היא לא עליך.

<ידעיה לוין: אני דווקא מתחבר לזכות.

<ידעיה לוין: חשוב לי להגיד.

מאיר כהן: אתה צודק.

<אורי שיינין: אני מאגף תקציבים.

<אורי שיינין: עמדת משרד האוצר המסורתית בנושא הזה דומה לעמדת משרד המשפטים, וזאת גם עמדת הממשלה בנוסח שהוגש לכנסת.

<אורי שיינין: מלבד ההיבטים התקציביים שברגע שאתה יוצר זכות שהיא מעין חובה – ברגע שאתה מייצר זכות בשירות הלאומי, ואתה פונה גם לעוד אוכלוסיות ואומר להן, שבעצם בדלת האחורית אני מכניס לכם את הזכות שהיא מעין חובה, החששות מכל עולמות השירות הלאומי מתחילים להתעורר.

<אורי שיינין: לכן אנחנו בדעה שגם אם אנחנו רוצים לייצר סיטואציה שהיא לא רק השירות, אלא משהו שעלה בדיון הקודם – של זכאות, צריך לעשות את זה בצורה קצת יותר עדינה.

<אורי שיינין: אולי "זכאי לבקש לשרת" או ניסוח אחר.

אלי אלאלוף: אני מציע שהדברים האלה שנראים קטנים יידונו בנפרד בפגישה בין משרד המשפטים והיועצת המשפטית שלנו.

<נעה בן שבת: נחזור לסעיף הזה, סעיף 3.

<נעה בן שבת: שכחתי גם להזכיר את סעיף קטן (ה) שמדבר על הוראות לשירות.

<נעה בן שבת: אנחנו נחזור על הסעיף ועל כל סעיפיו הקטנים.

אלי אלאלוף: יש פה הערה לגבי הנושא הקודם?

אלי אלאלוף: אמרנו שנדון בזה בנפרד.

<יגאל וינר: אני רוצה להעיר לגבי הסעיף שהוקרא.

<יגאל וינר: אני מהמועצה האזרחית לקידום השירות הלאומי.

<יגאל וינר: זה יכול להתכתב כאן, זה יכול להתכתב עם הסעיף בהמשך; הסעיף הזה קובע את גיל השירות שהוא 18 עד 24.

<יגאל וינר: אנחנו ביקשנו לגבי תלמידים בחינוך מיוחד להשאיר את אותם שש שנים מיום סיום החינוך המיוחד, דהיינו מגיל 21 ל-27.

מירב בן ארי: עד גיל 27?

<יגאל וינר: כן.

<יגאל וינר: כי פה בגיל 18 גומרים חוק חינוך חובה רגיל.

<יגאל וינר: בעצם תלמידים בחינוך המיוחד מסיימים בגיל21, ואנחנו רוצים לאפשר להם להתנדב לשירות הלאומי גם בגיל מאוחר יותר.

<נעה בן שבת: הטווח של שש שנים נמצא פה - -

<יגאל וינר: אנחנו חושבים שזה טווח ראוי, בעיקר לחבר'ה בעלי צרכים מיוחדים שלעיתים לוקח להם יותר זמן לקבל החלטות לגבי החיים הבוגרים שלהם.

<יגאל וינר: הם צריכים הרבה יותר ליווי ותמיכה, ולדעתנו, זה ראוי להשוות.

<יגאל וינר: דרך אגב, גם הצבא מאפשר את ההתנדבות עד גיל 27.

אלי אלאלוף: אנשי הצבא שנמצאים פה מאשרים?

מאיר כהן: ודאי.

<אמיר וקנין: אני ראש מדור שילוב חרדים.

<אמיר וקנין: אנחנו מגייסים עד גיל 27.

אלי אלאלוף: מה אומרת הרשות?

<מוטי אלמליח: אני מנהל אגף תקציבים ופיקוח של רשות השירות הלאומי אזרחי.

<מוטי אלמליח: מכיוון שהאוכלוסיות המיוחדות הן אוכלוסיות של משרד הרווחה אנחנו היינו רוצים לשמוע את העמדה המקצועית של משרד הרווחה ולתאם איתם את הנושא הזה.

אלי אלאלוף: מי זה משרד הרווחה?

אלי אלאלוף: אין כאן משרד הרווחה.

מאיר כהן: אני לא חושב שצריך את משרד הרווחה.

מירב בן ארי: כן, למה צריך את העמדה?

מירב בן ארי: זאת בקשה לגיטימית וגם שוויונית.

מאיר כהן: זה בסדר גמור גיל 27 לאנשים עם מוגבלויות.

<אורי שיינין: אני רק אגיד את הצד השני של המטבע, שככל שהגיל יותר מאוחר החשש שמי שמתגייס יחליף עובד אמתי מתעורר ביתר שאת.

<אורי שיינין: זאת אומרת ככל שהוא מתגייס בגיל יותר צעיר יש לזה אימפקט יותר גדול לשוק העבודה.

<יגאל וינר: אורי, מדברים כאן על אנשים בעלי צרכים מיוחדים.

<אורי שיינין: אני אומר שזה הצד השני.

<אורי שיינין: זה לא כובע שני.

מירב בן ארי: מה נפשך?

מירב בן ארי: זה אותו דבר כמו השירות הלאומי.

אלי אלאלוף: אוקיי, אני אאמץ את גיל 27 לאוכלוסיות מיוחדות.

<דרור גרנית: רק לבוגרי החינוך המיוחד.

מירב בן ארי: כן, כן.

מירב בן ארי: חינוך מיוחד.

מאיר כהן: הלוואי שהם יתפסו את מקומם של אנשים אחרים.

<נעה בן שבת: השאלה האם מבחינתם לא תופס שנים שהם יכולים להשתלב בעבודה.

מירב בן ארי: כן, אבל לפחות אנחנו נותנים להם את האפשרות.

מירב בן ארי: הם יבחרו אם ללכת בגיל 27.

אלי אלאלוף: תנו להם צ'אנס נוסף.

מאיר כהן: - - -

<נעה בן שבת: עוברים לסעיף 5.

<נעה בן שבת: אני לא יודעת לאן נעלם סעיף 4, אבל אנחנו עוברים לסעיף 5.

<ענבר הרשקוביץ': (הקראה):

<ענבר הרשקוביץ': יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אללוף מציע להוסיף את תחום המדע, וחבר הכנסת איתן ברושי הציע להוסיף את תחום החקלאות.

<דרור גרנית: מה ההצעות?

<נעה בן שבת: בתוך הנוסח מסומנים כמה דברים.

<נעה בן שבת: על דיור ציבורי התחילו לדבר בדיון הקודם.

<נעה בן שבת: דובר על כך שרשויות כמו עמידר, כנראה יש בהן בנות שירות, ולכן הציעו להוסיף את התחום דיור ציבורי.

<נעה בן שבת: השאלה האם זה באמת מוסיף?

<נעה בן שבת: מה שהם עושים בדיור ציבורי זה לעשות הסברה על זכויות.

<נעה בן שבת: זאת אומרת השאלה אם זה לא נכנס במסגרת אחרת.

<נעה בן שבת: באמת יש פה הבקשה להוסיף את תחום המדע והצעה להוסיף את תחום החקלאות.

<נעה בן שבת: חבר הכנסת ברושי דיבר על חוות חקלאיות ועל בתי ספר חקלאיים.

<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו לא נשארים גם פה בתחום החינוך, בתחום שהוא כבר מוסדר במסגרת אחרת.

<דרור גרנית: אני מבקש להתייחס לכל שלושת התחומים המוצעים.

<דרור גרנית: לעניין דיור ציבורי – אנחנו מתנגדים לעניין הדיור הציבורי.

<דרור גרנית: אין לזה מקום.

אלי אלאלוף: למה?

<דרור גרנית: אני אסביר.

<דרור גרנית: עמידר וחברות משכנות אחרות פועלות אל מול הדיירים לא בתור רשות, אלא בעיקרו של דבר בתור סוכן של בעל הקרקע שהיא המדינה.

<דרור גרנית: אבל הם שם כדי להיות הסוכן.

אלי אלאלוף: רק הסוכן?

<דרור גרנית: בעיקר.

<דרור גרנית: הן שם בעיקר כדי לאכלס.

אלי אלאלוף: בכמה אחוזים זה?

<דרור גרנית: אם יורשה לי, ברשותך.

<דרור גרנית: הם שם כדי לאכלס את הדירות, ואז לפקח שהדיירים אכן גרים בהן, שהם משלמים את שכר הדירה הקבוע, לתקן את הדירות.

<דרור גרנית: הם שם כסוכן של בעל המקרקעין; הם לא שם כדי לקדם זכות.

<דרור גרנית: אם צריך להבטיח את הצרכים של האוכלוסיות האלה ולקדם את זכויותיהן אז הזכות צריכה להיות מקודמת מול עמידר.

<דרור גרנית: לכן, לטעמי, אם אנחנו סבורים שבנות ובני שירות צריכים להיות מופעלים כדי לקדם את זכויותיהם של דיירי הדיור הציבורי אזי הם צריכים להיות בצד של משרד הבינוי והשיכון ולשמש שם כאנשים שתפקידם ליידע על זכויות, לעזור לדיירים לפנות לעמידר.

<דרור גרנית: אבל הם לא צריכים לשבת בעמידר.

אלי אלאלוף: אם אני מבין טוב – לפעול במסגרת הדיור הציבורי באמצעות משרד השיכון.

<דרור גרנית: נכון.

<דרור גרנית: ולא באמצעות החברות המשכנות.

אלי אלאלוף: אין לי בעיה.

מאיר כהן: הסעיף הזה הוא סעיף מאוד חשוב.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להעביר אותו במסננת מאוד ברורה.

מאיר כהן: להערכתי, אנחנו צריכים דיון אחד רק על הסעיף הזה.

מאיר כהן: הסעיף הזה בעצם טומן הרבה מאוד סכנות לכל המפעל הזה כי גבולות הגזרה כאן הן גבולות שכמעט לא רואים אותם.

מאיר כהן: אפשרות שחבר'ה שמתגייסים לשירות מהסוג הזה ימצאו את עצמם פקידים חסרי משמעות בכל מיני גופים זאת אפשרות שהיא קיימת.

מאיר כהן: בבקשה, תיכנסו לקופות החולים ותשאלו את הבנות שיושבות שם ליד השולחנות מהשירות האזרחי מה המשמעות.

מאיר כהן: אז הן יספרו לכם שהן על תקן של מסבירות זכויות.

מאיר כהן: חוץ מאשר לתת לי פתק עם תואר אף אחת לא הסבירה לי זכויות.

מאיר כהן: רק כששאלתי הסתבר שהיא מהשירות הלאומי.

מאיר כהן: לכן צריכים להיות כאן מאוד בהירים ולהיזהר מכל מיני תוספות למיניהן.

מאיר כהן: אנחנו צריכים לשמוע את החבר'ה, את הרשות, מה היא מגדירה.

מאיר כהן: הרשות צריכה לסמן את גבולות הגזרה.

מאיר כהן: בתוך זה אפשר לשפוך כל דבר.

מאיר כהן: אני כבר לא רוצה לדבר על כך שאני מכיר אישית בנות מהשירות האזרחי שהתחילו כבנות שירות, והיום הן מאכלסות את כל המקומות.

מאיר כהן: אני אשלח אתכם אחרי זה לקופת חולים בדימונה.

מאיר כהן: הן יצאו מהשירות האזרחי והתקבלו לעבודה שם.

מאיר כהן: קצת לא ברור לי הסיפור הזה – איך פתאום הן מוצאות את עצמן במסלולי עבודה במקום הזה?

מאיר כהן: מה מכשיר אותן לקבל עדיפות מאשר מישהו אחר שסיים אוניברסיטה ומחפש עבודה?

מאיר כהן: צריכים, אדוני היושב-ראש, להיות מאוד זהירים עם הדבר הזה.

מאיר כהן: כי זה באמת עושה את התנועה שכמעט לא רואים את גבולות הגזרה.

מאיר כהן: כל מי שצריך שניים, שלושה עובדים בא לשכנע אותנו עד כמה צריך.

מאיר כהן: אני לא מבין למה צריך את זה לחקלאות, עם כל הכבוד.

מאיר כהן: איזה שכנוע?

מאיר כהן: של מה?

מאיר כהן: של מי?

<נעה בן שבת: ההנחה הייתה דווקא למסגרות לימודיות – לחוות חקלאיות.

מאיר כהן: יש עשרים ואחת חוות חקלאיות במדינת ישראל.

מאיר כהן: החוות האלה הולכות ונסגרות – אף חווה לא צריכה שיהיה לשם מישהו מהשירות האזרחי.

מאיר כהן: איזה קשקוש זה?

מאיר כהן: יש שם מורים באבטלה סמויה.

מאיר כהן: משרד החינוך לא יודע איך להתמודד איתם, אז גם להוסיף להם בנות?

מאיר כהן: שמה יעשו?

<נעה בן שבת: אני אקריא מההצעה של חבר הכנסת ברושי: "על מנת לאפשר את הכרתם והכללתם של מוקדי שירות בתחום החקלאות שאינם כרוכים במתן שכר או פרנסה, אלא עוסקים בסיוע".

מאיר כהן: אני משער שחבר כנסת שמנסח את זה ינסח את זה בצורה הכי משכנעת.

מאיר כהן: אנחנו נעשה זילות לשירות האזרחי אם אנחנו נפתח יותר מדי את גבולות הגזרה.

מאיר כהן: זאת זילות.

מאיר כהן: אנחנו מדברים על מיצוי זכויות, על הנחלת יהדות וכדומה.

מאיר כהן: אבל לא כל אחד שבא.

מאיר כהן: למה להכניס חוות חקלאיות?

מאיר כהן: יש עשרים ואחת חוות חקלאיות בארץ, ויש שם יותר מורים מאשר תלמידים.

מאיר כהן: תשאלו אותי, תאמינו לי, יש חווה חקלאית בדימונה.

מאיר כהן: אנחנו צריכים לגעת.

מאיר כהן: זה בדיוק הסיפור של עבודה מועדפת.

מאיר כהן: אישרנו מתדלקים בתחנות, והיום מסתבר שהמתדלקים הם גם המוכרים של חנויות הנוחות, והטייקונים מרוויחים מזה הון תועפות, ומדינת ישראל משלמת כסף.

מאיר כהן: צריך להיות מאוד זהירים, זה מה שאני אומר.

מאיר כהן: תודה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני מתלבט אתך, חברי מאיר כהן.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה אפשרות להוציא יותר מתנדבים של השירות הלאומי מתפקידי פקידות לתפקידים שזה לא עתיד בשבילם.

אלי אלאלוף: מותר לי להיות קצת פטרנליסט בגיל שלי.

אלי אלאלוף: אני לא יכול להתאפק.

אלי אלאלוף: לדעתי, להושיב ילדה מדהימה ובעלת יכולות – כמו שקרה לי – שעזרה לי למלא טפסים בתאגיד המים – צריך לתת אלטרנטיבות.

מאיר כהן: אני מסכים אתך.

אלי אלאלוף: לאפשר לצעירים שהם במדע ובמחשוב מאוד מתקדמים בגיל מאוד צעיר לנצל את היכולות שלהם להדריך בבתי ספר - -

מאיר כהן: אין לי שום ויכוח אתך.

מאיר כהן: אמרתי שצריך להגדיר את זה.

אלי אלאלוף: שנית הדאגה היא שלא יחליפו עובדים בזה.

מאיר כהן: מסכים אתך.

אלי אלאלוף: גם בנושא החקלאות יש היום הידרדרות.

אלי אלאלוף: הצעירים האלה מסוגלים לשנות.

אלי אלאלוף: אני הייתי כמה שנים בכפרי נוער, ויש פה אנשים צעירים שיכולים לתרום בתחום הזה לא כדי להחליף את הקטיף של התאילנדים, אלא כדי להחדיר את המושגים של חשיבות החקלאות במדינתנו.

מאיר כהן: אלי, אני אומר שצריך להגדיר את הבקשות ולא לאפשר גבולות גזרה כאלה שאחרי שמגייסים אותם עושים איתם מה שרוצים.

מאיר כהן: צריך להיות מאוד ברורים.

אלי אלאלוף: מכיוון שההצעה שלך היא לא לקבל את ההצעה נבקש מהצוות בראשות היועצת המשפטית שתשבו ותגדירו מחדש חלק מהמקצועות.

אלי אלאלוף: כי באמת אין שום סיבה היום – כל תחנות הדלק הן אוטומטיות וכבר עובדים שם.

אלי אלאלוף: זה גם לא עתיד כלשהו למי שעובד בתחנת דלק.

אלי אלאלוף: כדאי לעשות בדיקה חוזרת של כל המקצועות, אבל נגביל את זה.

אלי אלאלוף: יבואו גם נציגי הרשות ונציגי הגופים המפעילים ויישבו עם היועצת המשפטית שלנו, ותוך חודש תנסו לחזור עם הגדרות מקובלות.

<נעה בן שבת: המטרה של ההגדרות היא שכשאנחנו מדברים, למשל, על חקלאות אז כשזה חינוך לחקלאות, זה ממילא נכנס לתחום החינוך?

<נעה בן שבת: ואם זה מדעי - - -

אלי אלאלוף: במסגרת חינוך גם מושגים של חקלאות ומדע.

מירב בן ארי: אדוני, לא הבנתי את הקשר למתדלקים.

<דרור גרנית: אין קשר.

<דרור גרנית: זאת הייתה אנלוגיה.

אלי אלאלוף: זאת הייתה דוגמה.

מירב בן ארי: משרד האוצר מתנגד לשנות את עניין המתדלקים.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

<אסף חלבני: אני היועץ המשפטי של חטיבת תכנון ומנהל כוח אדם.

<אסף חלבני: אנחנו נבקש לחדד בסעיף 5 שתפקידים שמבוצעים בשירות הלאומי הקהילתי לא היו תפקידים שמבוצעים במקביל על-ידי חיילים ביחידות מחוץ לשירות הביטחון.

<נעה בן שבת: מה למשל?

<נעה בן שבת: מה אתה עושה עם בית ספר שדה?

<נעה בן שבת: יש היום בנות שירות לאומי ומקביליהם חיילות או חיילים?

אלי אלאלוף: מורות.

<נעה בן שבת: גם מורות חיילות.

<קריאה: נראה לי שהתפקידים האלה קרובים לשירות לאומי מאשר לצבא.

<אמיר וקנין: אנחנו מדברים גם על תפקידים, למשל במשטרה, ותפקידים ביטחוניים שחיילים עושים לפי צו שח"מ.

<אמיר וקנין: לפי הכתוב כאן, יש חיילים שבאותם תפקידים באותם מוסדות עושים בדיוק אותו תפקיד.

<יואב ארבל: אמירה כוללנית כזאת היא בעייתית.

<יואב ארבל: כמו שנתת דוגמה של בתי ספר שדה צריך לחשוב על משהו ספציפי, אבל בטח לא באופן כוללני.

<אסף חלבני: אנחנו לא רוצים שיהיה מצב שאדם אומר לעצמו, טוב, אני יכול לעשות אותו תפקיד גם פה וגם פה, אבל בצבא יש לי מסגרת מאוד מגבילה, ואני צריך לעשות שבתות וכו', אז עדיף לי לנסות להוציא פטור ולעשות אותו תפקיד בשירות לאומי.

אלי אלאלוף: יש בזה משהו.

<קריאה: רק שהצבא הוא שנותן את הפטור, לא הבן אדם מוציא.

<אסף חלבני: נכון, אבל במציאות אנחנו יודעים שזה כך.

אלי אלאלוף: כן, ברור.

<מוטי אלמליח: האמירה היא כוללנית, כמו שאמרנו, אבל מי שמזמין את השירותים האלה זה משרד הביטחון או המשטרה או יחידות במשרד ראש הממשלה כמו המוסד ושב"כ.

<מוטי אלמליח: אם אנשי הביטחון יחליטו שהם לא רוצים לעשות תפקיד של בת שירות ליד חיילת אז זאת החלטה שלהם.

<מוטי אלמליח: כל עוד הם מזמינים את השירות, והם רוצים זאת החלטה שלהם.

<מוטי אלמליח: הם לא יכולים לבוא לכאן בשני כובעים ולהגיד, אנחנו מתנגדים, ומצד שני הם לוקחים.

<מוטי אלמליח: זה תרתי דסתרי.

אלי אלאלוף: לא, עכשיו זה אומר שהם לא יכולים יותר לבקש.

<דוד פלבר: אני ממשרד החינוך.

<דוד פלבר: לגבי ההערה הזאת יש מורות חיילות שנמצאות בבתי ספר שדה, במועדוניות לנוער במצוקה - -

מירב בן ארי: עדיף שלא תפתח את עניין המורות החיילות.

<דוד פלבר: הצבא מתנגד לזה ורוצה לחסל את זה.

מירב בן ארי: קודם כול הצבא כבר חיסל את זה, ואין גיוס של מורות חיילות.

מירב בן ארי: אני רק אעדכן אותך, אדוני היושב-ראש, שבוועדת חוץ וביטחון שאני חברה בה לא אישרו גיוס של מורות חיילות, ולכן אין גיוס של מורות חיילות כי הצבא הוריד משש מאות לארבע מאות.

מירב בן ארי: הוועדה התנגדה בכלל לקיצוץ.

<דוד פלבר: כל מה שאני אומר הוא שהכפל הזה הוא לא תמיד בעייתי.

<דוד פלבר: יש מספיק בתי ספר שדה ומספיק מועדוניות.

<דוד פלבר: יש מקומות שעושה את זה מורה חיילת עם אותם כישורים של בת שירות, רק שזאת קיבלה פטור, וזאת הצבא הציב אותה שם.

אלי אלאלוף: אני מציע שהיועץ המשפטי של צה"ל יבדוק לאור ההערות שנראות לי ענייניות.

אלי אלאלוף: תחזרו לדיון הבא עם עמדה ברורה יותר.

אלי אלאלוף: בבקשה, יגאל.

אלי אלאלוף: אתה לא חייב להעיר על כל סעיף.

<יגאל וינר: רק כשחשוב לי.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: שניתן גם לאחרים זכות דיבור.

<יגאל וינר: אם אדוני רוצה שאני לא אעיר - -

אלי אלאלוף: לא, אז אני אומר, אל תרגישו מחויבות.

מאיר כהן: אתה נעלב?

<יגאל וינר: שאלתי, אם אדוני לא מאפשר לי לדבר, אני לא אדבר.

אלי אלאלוף: אמרתי לך, תדבר, אבל לא על כל סעיף.

<יגאל וינר: בעניין סעיף תחומי השירות זה יכול להיות אמנם כניסה פנימה לפירוט יתר, אבל כיוון שיש לנו ניסיון בזה הדוגמה של צער בעלי חיים הוא תחום שהולך ומתפתח, ואנחנו היינו מאוד רוצים שהוא יישמר כאחד התחומים האפשריים.

<יגאל וינר: זה יכול להיכנס תחת תחום חינוך או תחת תחום הגנת הסביבה.

<יגאל וינר: בפועל מכיוון שקיבלנו תשובות שליליות בנושא הזה חשוב לנו שהוא ייכנס פנימה.

<יואב ארבל: בפועל כיום יכול להיות שיש כמה מקומות, אבל היום כשמוגשות לנו בקשות אנחנו לא מאשרים גופים של צער בעלי חיים כי אנחנו לא רואים שנכנסים לאחד התחומים.

מירב בן ארי: זה מה שאמרת בנוגע לנושאים.

אלי אלאלוף: כן, אמרתי – תבדקו את כל התחומים, כולל אלה שלא כלולים, ותחזרו עם עמדה מגובשת.

<נעה בן שבת: אף על פי שבסופו של דבר נצטרך להביא את כל האפשרויות להכרעה כי זה עניין מאוד משמעותי וחשוב.

אלי אלאלוף: אז תזמינו את הצוות של המקצועות.

<איל יסוד: אני נציג הפורום לקידום השירות האזרחי, נציג הנוער העובד והלומד בתוך הפורום.

<איל יסוד: אנחנו מציעים בתחום החינוך, לרבות תחום החינוך הבלתי פורמלי.

<איל יסוד: במובן הזה חלק גדול מפעולת מתנדבי השירות הלאומי גם נעשית אחר הצהריים, ותחום החינוך הבלתי פורמלי לא עונה על הקטגוריה רק של מסגרת החינוך הרגילה.

אלי אלאלוף: ומה הוא יעשה בבוקר?

<איל יסוד: במסגרת החינוך הפורמלי, ואחר הצהריים במסגרת החינוך הבלתי פורמלי.

<יואב ארבל: תחום החינוך כולל את הפורמלי והלא פורמלי.

<דרור גרנית: זה דבר ראשון.

<דרור גרנית: שנית אני לא מבין, האם אתה מציע שיהיו לאותו מתנדב שני גופים מפעילים, אחד לשעות הבוקר ואחד לשעות הערב?

<יואב ארבל: זאת בהחלט פרקטיקה נוהגת.

<דרור גרנית: זאת פרקטיקה נוהגת וקיימת?

<יואב ארבל: כן.

אלי אלאלוף: כמה?

<יואב ארבל: אם מתנדב נמצא בגוף שפועל רק חמש שעות ביום הוא צריך למצוא מקום שישלים את השעות שלו.

<יואב ארבל: לכן בהחלט יש מתנדבים שמפצלים את השירות שלהם בין שני גופים.

<יואב ארבל: זה בהחלט דבר שקורה.

אלי אלאלוף: נראה לי לא טוב.

<דרור גרנית: נכנס לתחום החינוך בכל מקרה.

אלי אלאלוף: אבל הפיצול הפונקציונלי הזה להיות בשירות בשני גופים שונים?

<נעה בן שבת: לא במקביל.

<נעה בן שבת: הם משלימים זה את זה.

<נעה בן שבת: בבית ספר בבוקר, במועדונית אחר הצהריים.

אלי אלאלוף: התלות אחר כך – מי אחראי על הביטוח, זה שמעסיק אותו בבוקר או אחה"צ?

<נעה בן שבת: - - - על-ידי הגוף המוכר.

<דוד פלבר: זאת פרקטיקה נוהגת היום בחינוך.

<דוד פלבר: רוצים שבת תעשה ארבעים שעות.

<דוד פלבר: יש לה שלושים שעות בבית הספר בבוקר, ואחר הצהריים היא משלימה במתנ"ס, במועדונית.

אלי אלאלוף: טכנית הכול מאורגן?

<דוד פלבר: מסודר, מבוטח.

<דוד פלבר: אין בעיה.

<דפנה ליפשיץ: אני מנכ"לית של עמותת תפוח, יושבת-ראש הפורום לקידום שירות אזרחי.

<דפנה ליפשיץ: זאת פרקטיקה נהוגה.

<דפנה ליפשיץ: אנחנו, למשל, עובדים עם "מעשה".

<דפנה ליפשיץ: בשעות הבוקר אנחנו עובדים בתוך בתי הספר ואחר הצהריים עובדים עם מסגרות א-פורמליות.

<דפנה ליפשיץ: אף על פי שמשתמע שאולי החינוך הבלתי פורמלי בפנים חשוב לנו מאוד שזה ייכלל בחקיקה החדשה.

אלי אלאלוף: אני בוגר החינוך הבלתי פורמלי.

אלי אלאלוף: יותר חשוב מהפורמלי.

<דרור גרנית: השאלה אם אנחנו צריכים להוסיף את זה כתחום שירות נוסף.

מאיר כהן: תחום שירות נוסף.

<נעה בן שבת: בהמשך לכך ששלחת אותנו, אדוני, לעשות שיעורי בית, לדעתי, ההערות שנשמעו נוגעות לפירוט של תחום החינוך.

<נעה בן שבת: גם העניין של החינוך הבלתי פורמלי, גם העניין של המדע וגם העניין של בתי הספר החקלאיים.

<נעה בן שבת: אז אולי ננסה שם בתוך המסגרת של החינוך להביא נוסח שיכליל את הכול תחת נושא החינוך.

אלי אלאלוף: אבל אין פה נציג של הרווחה.

אלי אלאלוף: הייתי שמח שתצרפו נציג של הרווחה.

<נעה בן שבת: אני גם רוצה להזכיר שיש פה תחום של חשיפת חומר ארכיוני מגנזך המדינה.

מאיר כהן: לא הבנתי את זה.

מאיר כהן: מה זה?

<נעה בן שבת: זה תחום שנולד מהשירות הלאומי אזרחי של החרדים.

<נעה בן שבת: רצו להכניס אותו כתחום בפני עצמו, שהם יישבו בגנזך המדינה ויחשפו מסמכים.

מאיר כהן: אני מתנגד.

אלי אלאלוף: למה?

<יעקב לזוביק: אני גנז המדינה.

<יעקב לזוביק: אני יכול להסביר את העניין, בבקשה?

אלי אלאלוף: רק שנבין לפני שתסביר - זה רק לחרדים?

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: זה תחום מיוחד שנכנס לראשונה בחוק השירות הלאומי אזרחי של החרדים, ועכשיו מוצע להעתיק אותו גם לפה.

מאיר כהן: פשוט נורא.

<יואב ארבל: היה להם רעיון נכון שהתחומים יהיו שווים בחוק של החרדים וגם פה.

<יואב ארבל: לא הייתה סיבה- -

מאיר כהן: תגיד לי, אם מישהו עשה טעות אתה רוצה לשכפל אותה?

<יואב ארבל: אולי הוא יסביר למה זאת לא טעות.

אלי אלאלוף: אני בעד הגנזך.

מאיר כהן: גם אני בעד הגנזך, אבל - -

אלי אלאלוף: אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: אתה החלפת את טוביה?

<יעקב לזוביק: אני החלפתי את מי שהחליף את טוביה.

<יעקב לזוביק: לפי החוק, כל תיק ותעודה שנמצאים בארכיב המדינה, לפני שהציבור יכול לראות אותם הם צריכים לעבור פעולה של חשיפה.

<יעקב לזוביק: הפעולה הזאת כוללת בדיקות בשני תחומים: א', לוודא שאין שם סודות שיפגעו בביטחון המדינה וביחסי החוץ שלה; והתחום השני הוא נושא הגנת הפרטיות.

<יעקב לזוביק: רוב שנמצא בארכיון המדינה הוא בצד השני, בצד של החומר הבלמ"סי.

<יעקב לזוביק: יש שם בעיות של הגנת פרטיות.

<יעקב לזוביק: אין שם בעיות של חוץ וביטחון.

<יעקב לזוביק: על החומרים שיש בהם בעיות של חוץ וביטחון אנחנו שמים אנשים מאוד מיומנים.

<יעקב לזוביק: זה לא רלוונטי לדיון כאן.

<יעקב לזוביק: בחומר שהבעיה הפוטנציאלית היחידה בו לפני פתיחת החומר לציבור זה בעיות של הגנת הפרטיות יש כרגע פיגור של כחמשת אלפים שנות אדם של טיפול בחומר.

<יעקב לזוביק: כ-97% מהחומר איננו פתוח כיוון שבמשך עשרות שנים אף אחד לא עסק בכך בצורה שיטתית.

<יעקב לזוביק: יש החלטות ממשלה משנת 2013-2012 שארכיון המדינה צריך סוף-סוף לגרום לכך שהחומר יהיה פתוח באופן מסיבי לציבור כדי שהציבור יוכל לעשות בו שימוש ולא רק מי שמחפש תיק מסוים פותחים לו את התיק המסוים הזה אד-הוק, אלא לעשות פעולה מסיבית לפתיחת כל החומר.

<יעקב לזוביק: לנוכח גודל המשימה וחוסר ההיתכנות המוחלטת שמשרדי הממשלה אי פעם יקציבו לכך את התקנים המרובים מאוד הנדרשים כדי לטפל בבעיה – ואני מזכיר שהבעיה לא תפוג אף פעם כי כל עוד המדינה מייצרת תיעוד כך כמות החומר שצריך פתיחה לא יירד – לנוכח העניין הזה בחוק שטיפל בשירות של חרדים הכנסנו את הסעיף – ולא רק הכנסנו את הסעיף, אלא בהחלטת הממשלה יש גם תקציב לארכיון המדינה להעסיק מספר לא קטן של עובדי שירות אזרחי חרדים שיעסקו במשימה הזאת.

<יעקב לזוביק: לנו לא נראה שיש לחרדים איזשהו כישור שאין באופן פוטנציאלי לבנות או לבני שירות לאומי מתנדבים, ולכן נראה לנו שכמו שיש האישור לעשות את זה שם, וזה אישור מבורך כי אחרת החומר לא ייפתח לציבור – ראוי להחיל את האפשרות הזאת גם על המתנדבים של השירות האזרחי.

מאיר כהן: הרצחת וגם ירשת, אתה אומר.

מאיר כהן: אתה משכנע אותנו במשהו שמנוגד לכל עיקרון.

מאיר כהן: למה לא יבוא ארכיון בבית הספר ויגיד, אין סיכוי למצוא, אז אני רוצה שתתנו לי מאה מתנדבים?

מאיר כהן: איזה מין דבר זה?

מאיר כהן: אתה מבקש מתנדבים?

מאיר כהן: על מה?

מאיר כהן: לא רק שקיבלת; במקום לשתוק אתה אומר תחילו את זה גם על הלא חרדים.

מאיר כהן: איזה מין דבר זה?

מאיר כהן: ואיך אתם הסכמתם?

מאיר כהן: מה, כל דבר שמבקשים אתם אומרים "כן"?

<יואב ארבל: זה בא לפתחנו, הסכמנו, וזה עבר בחקיקה ראשית של הכנסת.

מאיר כהן: מה יש בזה?

מאיר כהן: יש בזה חינוך?

מאיר כהן: יש בזה ציונות?

<דרור גרנית: בכל הכבוד - -

מאיר כהן: אדוני, אין בזה כלום.

מאיר כהן: תפסיק.

מאיר כהן: זה שאתה משרד המשפטים אתה לא צריך לקפוץ כל פעם.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: מה יש לך, תגיד לי?

מאיר כהן: אתה בא להגן?

מאיר כהן: זה שירות לאומי?

<דרור גרנית: דווקא בנושא הזה - -

מאיר כהן: אני עשיתי עבודת דוקטורט על גנזך המדינה.

מאיר כהן: אתה יודע כמה הם משלמים על כל קופסה?

מאיר כהן: שמונה עשר דולר.

מאיר כהן: נכון?

<יעקב לזוביק: אני לא יודע - -

מאיר כהן: אתה אפילו לא יודע.

<יעקב לזוביק: אני לא יודע למה אתה מתכוון.

מאיר כהן: אני הצעתי להביא את הגנזך לדימונה, והם התנגדו.

<קריאה: יש החלטה לערר.

מאיר כהן: לא מקיימים אותה.

מאיר כהן: מדינת ישראל משלמת שמונה עשר דולר לארגז לשנה.

מאיר כהן: הציעו להם בשישה דולר, כולל העסקת עובדים, סריקה, לעשות את כל מה שהם ביקשו, והם לא מוכנים.

מאיר כהן: אז עכשיו הם באים לקחת אנשים מהשירות הלאומי?

<יעקב לזוביק: בתור פקיד אני לא מעוניין להתווכח עם חבר כנסת, אבל הנתונים שאמרת לא מוכרים לי.

מאיר כהן: הם לא מוכרים לך?

מאיר כהן: אני מנסה לא להוסיף עוד כמה פרטים כדי לא לעורר המולה למי שייכים הגנזכים האלה.

אלי אלאלוף: בלי לפגוע, חלילה.

אלי אלאלוף: מאיר, ברשותך, גנזך המדינה זה אוצר אדיר שחייבים לשמור עליו.

מאיר כהן: אני מוכן, אבל לא השירות האזרחי.

מאיר כהן: אני מעדיף שמאה החבר'ה האלה יעבדו עם אנשים עם מוגבלויות; אני מעדיף שמאה החבר'ה האלה יבואו לפריפריה ויעזרו.

מאיר כהן: שילכו לתפוח, שילכו לעל"ם.

מאיר כהן: אבל ללכת לגנזך?

מאיר כהן: אני אתנגד לזה, אני אעמוד על הרגליים.

מאיר כהן: גם אם זאת הייתה החלטת ממשלה זאת שערורייה.

מאיר כהן: חסרים אנשים מוגבלים במגזר החרדי?

מאיר כהן: למה לוקחים חבר'ה צעירים חרדים?

מאיר כהן: הם לא יכולים לבוא לניצולי שואה ולעבוד?

מאיר כהן: חסרות לנו בעיות?

מאיר כהן: הגנזך הוא בראש סדר העדיפות שלנו?

מאיר כהן: תוציא כסף, תשלם, תביא עובדים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שבדבריך, אדוני הגנז, פסלת את ההצעה.

אלי אלאלוף: אתה בעצמך אומר שהיות שלא יהיה תקציב למדינה אז אתה לוקח.

אלי אלאלוף: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים שיהיה – שהשירות הלאומי ילך להחליף מקומות עבודה רצויים בתקצוב מדינה.

אלי אלאלוף: זה לא יכול להיות מפני שאנחנו המדינה– במירכאות – שמחוקקים רק נחוקק לפי האינטרס הכלכלי שלך.

אלי אלאלוף: יש פה טעם לפגם.

אלי אלאלוף: השירות הזה הוא כל כך מקצועי.

אלי אלאלוף: גם נושא הפרטיות של האזרח שיהיה במסמך זה או אחר זה לא פחות חשוב מהביטחון.

אלי אלאלוף: לביטחון רק המומחים, ואלה שיעשו בדיקה אם פוגעים בפרטיות של האזרח – זה לא חשוב, כל אחד יכול, לפי מה שאתה אומר.

אלי אלאלוף: אני אצטרף לחברה שלי, מאיר, בחוק הזה לא נרגיש נעים לתמוך בזה.

<יעקב לזוביק: כמובן, אנחנו נכבד את החלטות הכנסת, זה ברור לגמרי.

<יעקב לזוביק: אני רק רוצה להסביר שהכוונה איננה לקחת את מי שיטפל באנשים עם מוגבלות - -

אלי אלאלוף: לא דיברנו על אנשים עם מוגבלות.

<יעקב לזוביק: ההנחה שלנו היא שמגוון אנשים רחב באים לעשות שירות אזרחי או את ההתנדבות האחרות.

<יעקב לזוביק: יש אנשים שמתאים להם דבר מסוים ולא מתאים להם דבר אחר.

<יעקב לזוביק: מי שרוצה לעזור לטפל באנשים חלשים זה בסדר גמור, אנחנו לא נגד.

<יעקב לזוביק: אנחנו חושבים שבשביל אותם אנשים שזה לא מה שהם רוצים לעשות יש אפשרות להציע יותר מאשר מסלול אחד.

מאיר כהן: לא את הארכיון.

<יעקב לזוביק: בסדר.

<יעקב לזוביק: לגבי העניין הציבורי – מדובר באדם שיישב שנה או שנתיים, תלוי באורך השירות שלו, ויעסוק בחומרים האלה; ילמד על המדינה, ילמד על הארץ ועל החברה.

<יעקב לזוביק: אני לא חושב שיש בזה משום פגיעה בשום דבר.

<יעקב לזוביק: אבל, כאמור, מה שהכנסת תחליט זה מה שאנחנו נבצע.

אלי אלאלוף: תודה.

<ידעיה לוין: אני רוצה לומר משהו בעניין הדיור הציבורי.

<ידעיה לוין: פשוט היה כאן אי דיוק.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ידעיה לוין: בדיור הציבורי יש היום כשלושים מתנדבות בשירות לאומי שעוסקות בעיקר עם ילדי עמידר, כמו שזה נקרא, כלומר ילדים של דיירים שגרים בעמידר וקשישים בתיאום עם עמידר שאין להם מבקרים.

<ידעיה לוין: בזה בעיקר הם מתעסקים.

<ידעיה לוין: זאת אומרת זה לא בנושא של ניצול זכויות.

אלי אלאלוף: כמי שהתעסק הרבה שנים בשיקום שכונות אני רוצה לומר שפעילות המתנדבים בכלל בעניינים האלה בדיור הזה הם בחשיבות עליונה.

מאיר כהן: מבורכת.

אלי אלאלוף: אני רוצה שתבינו את זה.

אלי אלאלוף: זה שלפעמים עמידר שוכח את זה – עכשיו יש לנו יסוד לדעת ולהכיר בכך שהם חוזרים לפעילות חברתית.

אלי אלאלוף: אני בעד לעשות את זה.

אלי אלאלוף: זה לא בתפקיד שאתה ציינת שאני מסכים בזה.

אלי אלאלוף: התפקידים של הפעילות החברתית לילדי בנייני עמידר - -

<דרור גרנית: השאלה אם עמידר היא הגוף הנכון להפעיל את זה או שזה צריך לבוא מתוך מסגרות של הרשויות המקומיות והרווחה.

אלי אלאלוף: תמצאו את זה.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה שאת החברה ישרתו חברות כאלה.

אלי אלאלוף: אבל האפשרות לעבוד, לפעול ולהתנדב בדיור הציבורי – אני בעד; ולמצוא את הנוסחה המשפטית שמתאימה לכם.

<נעה בן שבת: אז יכול להיות שאנחנו עדיין מדברים על תחומים שהם רווחה במקרה של קליטת עלייה, וזה לא דיור ציבורי.

<נעה בן שבת: אתה אומר שהם עוסקים בזה במסגרת שהיא - - - הדיור הציבורי.

<ידעיה לוין: במסגרות של עמידר.

<ידעיה לוין: אף אחד לא יממן את זה, ואף אחד לא ייצור את המסגרת.

<ידעיה לוין: הם יוצרים שותפויות עם רשויות מקומיות ועם עמותות פנימיות.

<ידעיה לוין: משרד השיכון לא יניע את הגלגל הזה אם אנחנו מעבירים את זה למשרד השיכון, וחבל.

<ידעיה לוין: זה בזבוז גדול.

אלי אלאלוף: הוא רוצה אפליה טכנית.

<יואב ארבל: אם יישאר דיור ציבורי יוכלו לעזור בתיקונים בדירות.

<יואב ארבל: אבל זה דיור ציבורי.

<ידעיה לוין: אתה צודק.

<ידעיה לוין: תיקונים בדירות זה משרות פרופר.

<נעה בן שבת: אז יכול להיות שהתחום הוא באמת רווחה.

<נעה בן שבת: אז אולי לפני שנביא הצעה לתחומים נגדיר את סוג התפקיד.

אלי אלאלוף: כן.

<דרור גרנית: אני רוצה להעיר דבר ממש בקצרה לעניין הארכיונים וגנזך המדינה.

<דרור גרנית: אני רוצה לומר שהכנסת כבר אמרה את דברה בחוק הארכיונים על הצורך בפתיחת ארכיונים ובהנגשת חומרים לציבור כי יש בזה עניין ציבורי, ויש בזה גם צורך לאומי.

אלי אלאלוף: בוא נקצר.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את הבדיקה הנדרשת ונחזור לעניין.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נמשיך בהקראה.

<ענבר הרשקוביץ': (הקראה):

אלי אלאלוף: אנחנו צריכים לברך את ענבר.

אלי אלאלוף: היא פעם ראשונה קוראת בקול רם בוועדה.

אלי אלאלוף: היא מתמחה פה.

אלי אלאלוף: תצליחי.

<נעה בן שבת: זאת ההוספה של התחומים.

<נעה בן שבת: מכיוון שנושא התחומים הוא מאוד משמעותי יש הרבה מגבלות.

<נעה בן שבת: זה צריך להיות שני שרים בהתייעצות עם שני שרים נוספים ובהתייעצות עם המועצה ובאישור הוועדה.

<ענבר הרשקוביץ': (הקראה):

<נעה בן שבת: אחר כך נגיע לפרק שעוסק בשירות בחו"ל שמתגבר על ההוראה הזאת, אבל הכלל הוא שהשירות מבוצע בישראל או באזור.

אלי אלאלוף: רק פה?

אלי אלאלוף: למרות שבשירות החרדי יש אפשרות?

<נעה בן שבת: גם פה יש סימן שעוסק בשירות בחו"ל, אבל נגיע אליו אחר כך.

<נעה בן שבת: שם זה החריג לכלל.

<נעה בן שבת: הכלל הוא שהשירות מתבצע בישראל או באזור.

<ענבר הרשקוביץ': (הקראה):

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (1) זה בשל אותו עיקרון שדובר עליו.

<דרור גרנית: אני רק רוצה לחזור רגע ל-8(א) ולהבהיר בהמשך להערה של מר לוין קודם לכן בנוגע לזכות לשרת מול "רשאי לשרת".

<דרור גרנית: 8(א) מעגן את הרעיון העקרוני שזאת הסכמה של כל הצדדים.

<דרור גרנית: זאת הסכמה של כל הצדדים.

<דרור גרנית: זאת הסכמה של המתנדב, זאת הסכמה של הגוף המוכר, זאת הסכמה של הגוף המפעיל – כולם מסכימים.

<דרור גרנית: אין פה עניין של כפייה.

<דרור גרנית: זה חוזר לשאלה של "זכאי", כי דיברנו על זה ש"זכאי" זה מקים חובה – זכות מקימה חובה שכנגד.

<דרור גרנית: לכן גם הסעיף הזה מתקשר לאותה נקודה קודם.

<דרור גרנית: אם אנחנו מכניסים את המילה "זכאי" אנחנו מקימים חובה למישהו, ואז אנחנו כבר חורגים מהקונספט של הסכמה משותפת של כל הצדדים המעורבים.

<דרור גרנית: אני רק מבקש להדגיש את זה שוב אגב דיוננו על "זכאי" ו"רשאי".

אלי אלאלוף: לא רק אני שואל מה אתה אומר.

<נעה בן שבת: לדעתי, יש פה עוד נימוק תומך בטענה שלא להשתמש במונח "זכאי" למרות כל הדברים שנאמרו פה בדיון הקודם שתמכו בהוספת המונח "זכאי".

אלי אלאלוף: אז תבוא לסיכום עם הצעה ברורה, ואז נתאמץ להבין את זה.

<דרור גרנית: בסדר.

<נעה בן שבת: סעיף 8(ב)(1) מדבר על כך שמתנדב בשירות לאומי ובשירות קהילתי לא אמור להיכנס בתפקיד של עובד או כממלא מקום של עובד של גוף מפעיל, וזה איסור שחל על הגוף המפעיל.

<ענבר הרשקוביץ': (הקראה):

אלי אלאלוף: יש ויכוח על זה?

אלי אלאלוף: אתם יוצאים לשטח?

אלי אלאלוף: רואים את זה?

אלי אלאלוף: כי אפשר לתת הגדרה טובה וביצוע בניגוד לחוק, לא?

אלי אלאלוף: מי עושה את הפיקוח הזה?

<מוטי אלמליח: אנחנו עושים.

אלי אלאלוף: אתם?

אלי אלאלוף: לא הגוף המפעיל?

<מוטי אלמליח: הגוף המוכר.

<מוטי אלמליח: גוף מוכר באמצעות הרכזות שלו, ואנחנו באמצעות הבקרים והמפקחים שלו.

<דוד פלבר: למשרד החינוך יש מערכת פיקוח נפרדת.

אלי אלאלוף: כל כך הרבה מבקרים?

<דוד פלבר: יש לנו ארבעת אלפים מתנדבים, ויש אלפיים מקומות השמה.

<דוד פלבר: אז כדאי שנדע מה קורה שם.

אלי אלאלוף: ומי עושה מה?

אלי אלאלוף: יודעים?

אלי אלאלוף: יש חלוקה?

<דוד פלבר: הסנכרון לא תמיד מוצלח, אבל העבודה שלנו - -

אלי אלאלוף: אולי זה תפקידכם לעשות.

<מוטי אלמליח: משרד החינוך הוא גוף מפעיל.

<מוטי אלמליח: הוא בודק שהמשרתים מבצעים את מה שהם נדרשים לעשות במסגרת בתי הספר.

<מוטי אלמליח: אנחנו השירות האזרחי.

<מוטי אלמליח: אנחנו בודקים שהמתנדב מקיים את השירות בהתאם לנהלים, בהתאם לחוקים ובהתאם לתקנות, ושהוא מקבל את כל הזכויות שלו.

<מוטי אלמליח: חלק מהדברים שאנחנו בודקים, לפי הנהלים והתקנות, זה אחד הדברים; שהוא לא מחליף עובד.

<מוטי אלמליח: יש לנו ועדה שאנחנו מאשרים את הגוף המפעיל, ואז אנחנו בודקים שבתיאור התפקיד הוא לא מחליף עובד.

<מוטי אלמליח: אם זה בשירות המדינה אז יש לנו ועדה - -

אלי אלאלוף: תיאורטית הוא לא מחליף עובד.

אלי אלאלוף: מעשית מי בודק שהוא לא מחליף עובד?

<מוטי אלמליח: הגבול הוא מאוד דק, אבל ההגדרה מאוד ברורה שהוא מסייע.

אלי אלאלוף: איפה ההגדרה כתובה?

<נעה בן שבת: פסקה (3) אומרת שהוא צריך לסייע לעובדי הגוף המפעיל במילוי תפקידם.

<נעה בן שבת: הוא יכול לסייע להם, אבל הוא לא אמור למלא את מקומם.

<נעה בן שבת: מה שכן, פסקה (4) אמורה להגיד שאפשר להטיל עליו אם יש תורנות.

אלי אלאלוף: אבל אנחנו רואים שיש שלוש מערכות לפיקוח.

<קריאה: אם זה בקשה ממשרד ממשלתי – כדי לאשר את אותו מקום שירות יושב אתנו גם נציג של נציבות שירות המדינה בוועדה.

אלי אלאלוף: אני שואל, מי עושה מה בפיקוח?

אלי אלאלוף: יש לזה הגדרה מסוימת?

<דוד פלבר: אנחנו למשל מכירים שבת שירות עוסקת בתפקידי חינוך, והיא לא במזכירות והיא לא עוזרת של אב הבית, ולא בשום תפקיד מנהלה.

<דוד פלבר: יש לה מערכת שעות שבה היא מוציאה שלושה ילדים שמתקשים בכיתה ד' בארבע פעולות חשבון בסיסיות וכדומה, ויש לה תפקיד שמוגדר סמי חינוכי.

<דוד פלבר: היא לא מורה, היא אף פעם לא לבד מול כיתה, והיא אף פעם לא בתפקיד מנהלה.

<דוד פלבר: זה דבר שאנחנו בודקים.

<דוד פלבר: אנחנו מדברים עם הבת, מדברים עם המנהל, בודקים שיש לה מערכי שיעור - -

אלי אלאלוף: מי עושה את הבדיקה של תנאי השירות שלה?

<ידעיה לוין: דבר ראשון אנחנו.

<ידעיה לוין: אנחנו נמצאים כל הזמן בשטח.

<ידעיה לוין: הם מפקחים עלינו שאנחנו עושים את העבודה הזאת.

<יואב ארבל: לנו יש בקרה.

אלי אלאלוף: אבל ההגדרות האלה שאתם נותנים כרגע בשליפה בלתי רגילה, זה מתואם?

אלי אלאלוף: זה כתוב באיזושהי פינה?

<דוד פלבר: לא יודע אם זה כתוב, אבל זאת הפרקטיקה הנוהגת, והיא עובדת לא רע.

<יואב ארבל: החוק הזה בא להסדיר את כל הדבר הזה.

אלי אלאלוף: לנו יש הגדרה על פיקוח בחלוקת תפקידים.

<נעה בן שבת: החוק הזה מדבר על הפיקוח של המדינה.

<נעה בן שבת: יש אחריות של הגוף המוכר להבטיח איפה מבצעים את השירות.

<נעה בן שבת: בסעיף הזה יש הוראה שמצד אחד לגוף המפעיל אסור להציב מתנדב במקום עובד, וגם למתנדב אסור למלא את מקומם.

<נעה בן שבת: אני מבינה שאם הוא מילא את מקומו, יכול להיות שתפרשו את זה כאילו הוא לא עשה שירות לאומי?

<נעה בן שבת: הוא היה בגוף מפעיל, ומילא את מקומו של עובד.

<יואב ארבל: שימי לב לסעיף קטן (4) שמותר לו לעשות חלק מהתפקידים.

<יואב ארבל: זה בא גם מחוק שירות לאומי אזרחי שיש תפקידים מסוימים שמותר לו לעשות במסגרת הסיוע.

<יואב ארבל: כל גוף שמבקש להיות גוף מפעיל ומבקש מאתנו, האישור גם כולל בתוכו את תיאור התפקיד של המתנדב.

<יואב ארבל: התיאור הזה מחייב את הגוף המפעיל.

<יואב ארבל: זאת אומרת הגוף המפעיל יכול להפעיל אותו רק באיתור התפקיד הזה, וגם הגוף המוכר – זה התפקיד שבו הוא יכול להציב.

אלי אלאלוף: אז בהסכם שלכם עם הגוף המפעיל?

<יואב ארבל: בהסכם של הגוף המוכר והגוף המפעיל יש פירוט של תיאורי התפקיד.

<נעה בן שבת: הגוף המפעיל זה המקום שבו מבצעים את השירות; הגוף המוכר הוא העמותות וגורמים שאחראים לתשלומים ולהצבה.

אלי אלאלוף: אני בכל מקרה מציע שתנסו להגדיר את זה, ונשים את זה בחוק.

<דרור גרנית: זה מופיע בהמשך החוק בהגדרות התפקידים של הגוף המוכר, בהגדרות התפקידים של המפעיל ובהגדרות התפקידים והסמכויות של הרשות.

<דרור גרנית: בהמשך יש פרק ביחס לכל אחד מהם.

<מוטי אלמליח: יש לנו עשרות פניות שלא אישרנו תפקידים של מחליפי עובד.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת.

<פאטמה יוסף: אני מיוזמות קרן אברהם.

<פאטמה יוסף: יש לי שאלה – הפרק הזה מתייחס להחלפת עובדים מן המניין במשרד החינוך.

<פאטמה יוסף: אם יש סייעות מובטלות שהן מוכשרות לסייע לילדים שיש להם קשיים בלימודים למה צריך להחליף אותן בשירות לאומי?

<דוד פלבר: באמת לא צריך.

<פאטמה יוסף: אז למה יש ארבעת אלפים בנות שעובדות בשירות הלאומי במשרד החינוך, ובמקביל יש לנו סייעות מובטלות?

<דוד פלבר: המשרד הגדיר שבמקום שיש למעלה משלושים ילדים בגן ילדים שחלקם עוד לא גמולים הוא ישים סייעת שנייה.

<דוד פלבר: לפני ההסדר הזה שמו בת שירות בתור סייעת שנייה.

<דוד פלבר: זאת אומרת לא במקום סייעת, אלא כסייעת שנייה.

<פאטמה יוסף: אז היא בהגדרה של סייעת.

<דוד פלבר: כעבור שנה, בשנה הזאת, שר החינוך השיג תקצוב לסייעת שנייה, ובכל מקום שאפשר היה הכניסו סייעת שנייה במקום בת שירות.

<פאטמה יוסף: זה אומר שהיא מחליפה עובדים.

<דוד פלבר: היא מחליפה.

<פאטמה יוסף: היא מחליפה.

<דוד פלבר: הוציאו את בת השירות והכניסו סייעת בשכר.

<פאטמה יוסף: למה מראש אין סייעת בגן?

<דוד פלבר: עד שלא היה תקצוב לא הייתה סייעת.

<פאטמה יוסף: אלפי גנים בארץ בחברה הערבית וגם בחברה היהודית הם בלי סייעות.

<פאטמה יוסף: יש מלא סייעות מובטלות, והיום משרד החינוך מבקש שבנות השירות הלאומי יהיו סייעות בגנים.

<פאטמה יוסף: הזכות שלי לבן שלי היא שיקבל את השירות בחינוך הנכון דרך עובדים מוכשרים, ולא דרך בת שירות לאומי שהיא לא מוכשרת להיות סייעת.

<דוד פלבר: אני לא מבין את ההערה.

אלי אלאלוף: אני שואל שאלה: היום יש סייעות במקומות מסוימים שהן בנות שירות לאומי?

<דוד פלבר: בשנה שעברה היו קרוב לאלף בנות.

<דוד פלבר: בשנה הזאת בכל מקום שניתן היה לגייס סייעת בשכר הוציאו את בנות השירות והכניסו סייעת בשכר.

<דוד פלבר: בחברה הערבית אני לא מכיר את זה מספיק כי זה מנוהל על-ידי הרשות לשירות לאומי, אבל ככל הידוע לי, לא מכניסים בת שירות במקום שניתן לגייס סייעת.

<פאטמה יוסף: אני אומרת לך מהשטח שזה לא נכון.

אלי אלאלוף: בגלל בעיה תקציבית?

<דוד פלבר: אז אני אומר – תקציבית המשרד אישר סייעת שנייה בכל גן שיש בו מעל שלושים ילדים, ושם הוציאו את בנות השירות.

אלי אלאלוף: זה אומר שבגן של פחות משלושים ילדים יש סייעת אחת?

<דוד פלבר: יש סייעת אחת שהמדינה שמה.

<דוד פלבר: היא חושבת שעל עשרים ילדים מספיק שני אנשי צוות.

אלי אלאלוף: קיבלת מספיק תשובה?

<פאטמה יוסף: לא.

<פאטמה יוסף: כי אני יודעת שבחברה הערבית זה לא קיים.

<פאטמה יוסף: על הנייר זה קיים, אבל בפועל זה לא קיים.

<פאטמה יוסף: כי אתה אמרת שאין לך נתונים על החברה הערבית.

<דוד פלבר: אני אומר שבחברה הערבית מעל שלושים ילדים הכניסו סייעת שנייה.

<דוד פלבר: אם יש לך נתונים על מקומות מסוימים תפני אלינו, ונראה.

אלי אלאלוף: גברת, אם יש לך נתונים אני אשמח לקבל אותם ולגלגל אותם.

אלי אלאלוף: המשך הקראה, בבקשה.

<ענבר הרשקוביץ': (הקראה):

<מוריה ברוט: אני מלשכת המשנה למנכ"ל והממונה על התעסוקה במשרד הכלכלה והתעשייה.

<מוריה ברוט: יש לנו הערות.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<מוריה ברוט: בפסקה אנחנו מתנגדים לאישור פרטני שיינתן על-ידי עובד מהמשרד.

<מוריה ברוט: אנחנו חושבים שזה לא נכון לייצר את צוואר הבקבוק הזה ואת הרגולציה הזאת.

<מוריה ברוט: אנחנו כן מבקשים שייקבע נוהל שיגדיר את הכללים שעל-פיהם ניתן יהיה להתיר לתקופה שלא תעלה על שישים יום כחלק מהכללים.

<מוריה ברוט: אפשר ליצור מנגנון דיווח שיינתן לוועדה אחת לשנה כדי שתהיה איזושהי בקרה.

<מוריה ברוט: אני גם יכולה להגיד בהמשך להערות שהתקבלו כאן על החשש להחליף עובדים.

<מוריה ברוט: זאת אומרת שיהיה מנגנון דיווח ובקרה, אבל האישור הפרטני לעובד שפתאום עכשיו צריכים, ויכול להיות שזה הדבר הכי נכון, לא נכון להכניס אותנו ברמה הפרטנית.

<נעה בן שבת: אתם רוצים שנוהל כזה ייקבע על-ידי שר הכלכלה?

<מוריה ברוט: אפשר נוהל בשיתוף משרד המשפטים - -

<ניר חיים ויינר: שהנוהל יהיה של הרשות באישור ובהסכמה של שר הכלכלה.

<נעה בן שבת: ואתם לא חושבים שנוהל ייצור דווקא זרימה גדולה יותר ממה שרציתם?

<נעה בן שבת: כלומר פה התכוונו להגיד שיש איזה מקרה, ואני צריך אד-הוק לתת היתר אז אני נותן - -

<דרור גרנית: התפיסה של הנוסח הזה שגובש במשרדיה של נעה הייתה המחשבה שזה צריך להיות חריג שבחריג.

<דרור גרנית: ניר, נדמה לי שהיית אתנו שם.

<דרור גרנית: כשניסינו לדמיין סיטואציות אפשריות שהמצב הזה יקרה זה למשל מצב דברים שבת שירות מוצבת באיזשהו מקום, ואחד מעובדי המקום נפצע, נפגע, נהרג או נעדר ממקום העבודה בנסיבות בלתי צפויות כמו תאונת דרכים או משהו כזה, ואז נעזרים בבת השירות כדי למלא את מקומו במקום תהליך שלוקח לפעמים למעסיקים או למקומות עבודה זמן כדי לחפש עובד מחליף.

<דרור גרנית: לכן קצבנו את פרק הביניים הזה לשישים יום.

<דרור גרנית: לכן דיברנו שזה במקרים מיוחדים וכדומה.

<דרור גרנית: המטרה של הסייגים האלה ושל הצורך באישור פרטני זה שזה יהיה חריג קטן, צר ומצומצם שלא יחליפו עובדים.

<דרור גרנית: אני רוצה לציין שהסיפור הזה של אישור פרטני קיים במשרד הכלכלה.

<דרור גרנית: הוא קיים בהקשרים אחרים, למשל בכל מה שקשור לזכויות של נשים בנוגע לפיטורים בהיריון בחופשות לידה וכדומה, שיש פקיד או פקידה במשרד הכלכלה שתפקידם לאשר פיטורי עובדת.

<דרור גרנית: זה ממש אישור פרטני פר-עובדת.

<דרור גרנית: זאת תופעה הרבה יותר רחבה והרבה יותר רווחת, ואתם מקצים לזה את כוח האדם.

<דרור גרנית: אז פה כשזה אמור להיות צר ומצומצם – ואני, כמובן, לא מתנגד לכך שיהיה נוהל שמלכתחילה יהיה מצע מאוד צר לדיון – אני לא רואה למה זה כל כך מקפיץ אתכם.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה, ברשותך, לאור הזמן המצומצם שנשאר לנו אם בכלל, שתשבו עם הייעוץ המשפטי, ותמצאו נוסחה מתאימה.

<מוריה ברוט: מבחינתנו עניין האישור הפרטני הוא בעיה.

אלי אלאלוף: אפשר לסיים פה?

<נעה בן שבת: כן.

אלי אלאלוף: אני מתנצל.

אלי אלאלוף: אי אפשר להמשיך יותר היום.

אלי אלאלוף: אנחנו נקבע עכשיו סדרה של פגישות כדי לסיים את החוק בהקדם האפשרי.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.