ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 129, 2016-02-15 13:00

איתן כבל: שלום לכולם, אני באמת שמח לקיים דיון משותף עם חברי, דודי אמסלם, יו"ר ועדת הפנים של הכנסת.

איתן כבל: אני רוצה קודם כל לברך את שתי המנהלות, לאה, מנהלת ועדת הפנים, ולאה, מנהלת ועדת הכלכלה, גברתי היועצת המשפטית, דובר, רשמת פרלמנטרית, אורחים נכבדים, חברי חברי הכנסת, אנחנו החלטנו לקיים דיון משותף בנושא שיש לו ממשק משותף ואני חושב שזה יכול להיות גם מודל באופן כללי לוועדות השונות של הכנסת כאשר יש עניינים שמשיקים ואפשר לנהל בהם שיג ושיח במקום לנהל דיונים בשני מקומות נפרדים, שלא מוסיפים, רק פוגעים לעתים, בתוך כל התהליך.

איתן כבל: הנושא שאנחנו התכנסו אליו היום הוא: שבילי רכיבה באופניים חשמליים בתחומי הרשויות המקומיות והסדרת הרכיבה.

איתן כבל: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, למקד את זה ולהחליט גם על החלוקה שבה אתה תוביל את הדיון – אני רוצה שאדוני ייקח את המושכות בכל הנוגע לפקחים ואני אעסוק בכל העניינים הנוגעים לתנועה בתוך העיר.

איתן כבל: לפני כחודש וחצי קיימנו דיון ואישרנו תקנות, התקנות של נסיעה על אופניים חשמליים, הארכת הוראת השעה בחצי שנה בלבד, בדיוק, אדוני, מהמקום הזה שבו אנחנו מבקשים לייצר הסדרה של העניין הזה.

איתן כבל: משרד התחבורה הודיע שהוא ייתן את דעתו, המנכ"ל אמור לתת התייחסות.

איתן כבל: עוד דבר שאני רוצה לומר הוא לעניין הפקחים, יש ויכוח בכנסת האם לתת הסמכה לפקחים כן או לא.

איתן כבל: לפרוטוקול אני כבר אומר שאני בעד, אני מאלה שתומכים.

איתן כבל: אי אפשר כל הזמן לבוא ולהגיד: זה תפקידה של הממשלה אבל בינתיים אין מי – גם המשיח יום אחד יגיע בעזרת-השם, ואני באמת מאלה שמאמינים שהוא יגיע, אבל זה לא אומר שאני מפסיק את החיים שלי עד שהוא יגיע.

איתן כבל: לכן, בעניין הזה אני סבור שעם כל הבעייתיות – שמבחינתי יש בה אפילו בעייתיות אידיאולוגית – שבה הממשלה לא עושה את המוטל עליה, במתח הזה, בנסיבות המתקיימות, אני סבור שכן צריך, אדוני, לתת סמכויות פיקוח לפקחים בתוך ערים מחד, ולקבוע את הכללים.

איתן כבל: אני אומר לך, אבנר, לגבי עניין הכללים של נסיעה על הכביש ועל המדרכות, אני אומר את זה כאן:

איתן כבל: אני מוצף – אמנם זה קמפיין, חגית – אבל אני מוצף, ואני מניח שגם חברי כנסת אחרים, לגבי כל נושא הנסיעה של אופניים חשמליים על המדרכות.

איתן כבל: אנחנו באים לכאן להסדיר את זה.

איתן כבל: עמדתי היא, כדי שאנחנו ניכנס לתוך הדיון, שרכיבה על אופניים חשמליים תוכל להתבצע מגיל 16 והיא תתבצע בכבישים, בשול הדרך.

איתן כבל: אני רוצה לומר שהתקנות, כפי שאישרנו אותן, עצמנו עין בלתי מכוונת, כתוב שם: מגיל 14 לא יוכל לרכב על מדרכה אלא בשביל אופניים – חוץ מתל-אביב, שיש שם יחסית, זה לא - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבן 14 אין תעודת זהות אז איך הוא יכול לומר שהוא בן 16.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה עלה בדיון.

איתן כבל: אני אומר את זה מעבר לעניין, אני עוד אפילו לא עוסק בשאלה הזאת, תעודת זהות, תמיד, לא תציג, שביל אופניים אתה רואה אם קיים או לא.

איתן כבל: חוץ מתל-אביב, שיש בה יחסית שבילי אופניים בצורה מאוד מפותחת, עדיין, ברוב ערי ישראל, אפילו אלה המפותחות מאוד, הנושא הזה הוא לא בסדר-עדיפות עליון.

<חגית אוריין: גם לא בתל-אביב.

איתן כבל: למה צריך לחזור עלי כשאני פה?

איתן כבל: אמרתי בצורה הכי ברורה שגם בתל-אביב, שהיא הכי מתקדמת, עדיין זה רחוק מלהיות מה שהחוק מתכוון אליו.

איתן כבל: ברשותכם, אני מציע שאנחנו נתחיל עם העניין של הפקחים, אלא אם כן לגברתי יש משהו שהיא רוצה להתייחס.

<אתי בנדלר: אני רק רציתי לומר שיש שתי אפשרויות להסמכת פקחים: האחת, בחוק שיתייחס להסמכת פקחים עירוניים לפקח על אכיפת הוראות שונות, לאו דווקא בתחום התעבורה – ואם כך יהיה אז אכן הנושא יהיה שייך לוועדת הפנים; אבל, ככל שיהיה מדובר בתיקון לפקודת התעבורה והסמכתם רק בנוגע לעבירות תעבורה, ממילא ברור שהדיון יהיה בוועדת הכלכלה.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא מתווכחים באיזו ועדה זה יהיה, זה לא הנושא.

<אתי בנדלר: פשוט כדי להבהיר את המסגרת.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: אני זוכר את האמירה הזאת, אני רוצה שקודם כל הדיון יהיה סביב העניינים העקרוניים, תהיה הסכמה לגביהם, גם יהיה לנו יותר קל להתקדם, בוודאי לדודי ולי, במערכת היחסים בינינו.

דוד אמסלם: ברשותך, הייתי רוצה לקחת את הדיון למקום אחר.

דוד אמסלם: תראה, אנחנו עשינו בוועדת הפנים שני דיונים בנושא, אני באתי מהזווית של השימושים המוניציפאליים, מה שקורה בתוך העיר.

דוד אמסלם: כידוע לכם, רוב השבילים שמדובר עליהם, שהם הבעייתיים, זו התנועה בתוך העיר, לא מחוץ לעיר.

דוד אמסלם: מי שרוצה לנסוע מחוץ לעיר ויש שבילי אופניים – אהלן וסהלן, אין בעיה.

דוד אמסלם: אנחנו קיבלנו גם דוח לגבי כל הנפגעים, מה קורה עם האופניים, זאת אומרת, אופניים זה כלי שהוא מסוכן.

דוד אמסלם: לכן, אני חשבתי להתחיל בדיון דווקא בנושא התקנות של משרד התחבורה.

דוד אמסלם: אני חושב שמשרד התחבורה לא בשל לנושא עדיין.

דוד אמסלם: למרות שהשר בא וסיפר לנו כמה הכול טוב עדיין אני חושב שהעסק פרוץ לחלוטין.

דוד אמסלם: אני חושב שאין מודל לשביל אופניים, אני חושב שהם עוד לא סגרו את כל נושא בטיחות הרוכב, יש ויכוח על גיל הרכב, המלצת משטרת ישראל - - -

איתן כבל: משטרת ישראל פה?

<לאה ורון: כן.

דוד אמסלם: ואם אנחנו מורידים ילד לרחוב בגיל 16 כדי שייסע בתוך הכביש אז אני מניח שצריך להעביר לו איזושהי הבנה מסוימת בתמרורים, אולי הוא חושב שרמזור אדום זה דווקא לנסוע קדימה כי הוא לא יודע?

דוד אמסלם: לכן אני חושב שכרגע, ככל שאנחנו הולכים ומרחיבים את השירות בנושא הזה – דרך אגב, נכון לדיון הקודם שעשיתי, זה היה לפני מספר חודשים, לפי הדיווח היה סדר גודל של כמעט 120,000 אופניים, אני מניח שמאז ועד היום הוספנו עוד כ-10,000.

דוד אמסלם: זה אומר, זה הולך ועולה, הולך ועולה.

דוד אמסלם: היום הרוכבים נוסעים על גבי המדרכה, לרוב כשלצדם יש אנשים קטנים ואנשים מבוגרים, מכאן נובעות התאונות.

דוד אמסלם: בגלל זה אני ביקשתי מאיתן לקיים את הדיון המשותף, סוגיית האכיפה תמיד היא בסוף, סוגיית האכיפה נועלת, היא העטיפה של כל האירוע, בסוף אנחנו צריכים לדבר על התוכן עצמו.

דוד אמסלם: אני לא רואה כרגע את משרד התחבורה בכלל מגיש איזושהי חבילה מסודרת של הנושא, אין תיק מסודר.

דוד אמסלם: לדעתי, בוא נשמע אותם, נשמע מה הם עשו גם ברמת התשתית, גם ברמת הרוכב וגם ברמת הסביבה של הרוכב.

איתן כבל: אוקיי, אני רק רוצה להזכיר שיש גם הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת בן ארי.

<לאה ורון: גם היא מצויה בוועדת הכלכלה והוועדה קידמה בדיונים כמובן את כל נושא ההשפעה על אופניים, זה מובא בתקנות.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: אבנר, אני מציע שאנחנו נעבור אליך, תתייחס למה שעשיתם עד היום, מה התוכניות שלכם, בעיקר לאור – אני רוצה רק להבהיר – שלפני חודש ממש קיימנו דיון מעמיק בשאלה, שלחנו אתכם לעשות עבודה ואתם אמורים לחזור אלינו.

איתן כבל: שלום ליועץ המשפטי של ועדת הפנים, לכבוד הוא לנו, יש לי שיג ושיח אתך בעניין הכניסה לחוף הים אבל זה דיון אחר.

איתן כבל: אני מקבל את עמדתו, יש ויכוח שלם סביב העניין הזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, יש עוד סוגיה שהייתי רוצה שהם יתייחסו אליה והיא סוגיית הביטוח.

איתן כבל: לזה אנחנו צריכים כבר את כל היום, בוא נתחיל קודם כל את העניין המונח לפתחם.

דוד אמסלם: יש לנו את כל היום, רק בוא נסגור את הנושא.

דוד אמסלם: בבקשה, אבנר.

<אבנר פלור: אני אתייחס לנושא כמו שביקשתם, לנושאים שעלו בדיון הקודם, בנושא של התשתית יתייחסו הנציגים הנוספים של המשרד.

<אבנר פלור: אז כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, בדיון ועדת הכלכלה האחרון שהיה אנחנו נתבקשנו תוך חצי שנה להגיש תוכנית מסודרת שכוללת את כל השאלות שעלו באותו דיון וחלקן כבר מוסדרות, זה כולל הגיל המינימלי של הרוכב - - -

איתן כבל: אני רק אזכיר: גיל הרוכב, מיקום הנסיעה, רכיבה עם קסדה, ביטוח, סימון האופניים, החמרת הענישה ומתן סמכויות לפקחים, אני חושב שמניתי כמעט את כל העניינים הנוגעים בנושא.

<אילן קנר: הכשרה.

<חגית אוריין: לוחית זיהוי.

איתן כבל: אמרתי, חברים יקרים, אמרתי את זה בשפה שלי, שכל אחד יבחן לפני שהוא אומר אם לא אמרתי את זה כבר.

איתן כבל: גיל הרוכב – אמרנו, זה גם בעניין של מתן רישוי כן או לא, והעניין הבולט, גם כן, חגית אמרנו.

<אבנר פלור: לגבי גיל הרוכב – אנחנו כרגע בתהליך, אני מקווה שבשבוע-שבוע וחצי הקרובים נציג לכם את המסמך שיכלול את גיל הרוכב.

דוד אמסלם: למה לא הכנתם אותו עד עכשיו?

<אבנר פלור: מכיוון שישנם נושאים שטרם הסתיימו וזה עוד לא מוכן.

דוד אמסלם: אבל היה דיון לפני חצי שנה בוועדה, פתאום מה שחסר לך זה שבוע וחצי עכשיו?

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש השני, חלק מהפעילות שנתבקשנו לבצע בוועדת הכלכלה היה גם נושא הקורקינטים והנושא של הקורקינטים מצוי כרגע בתיקון תקנות בהליך סופי ואני מקווה שבשבוע וחצי הקרובים נסיים את הפעילות.

מירב בן ארי: די, נו, זה כמו בדיחה הסיפור הזה, גם פעם שעברה הבאת את הקורקינט ואמרת שאתה צריך שבוע וחצי.

חיים ילין: אנחנו צריכים לדחות את כל הישיבות בשבועיים בשביל שתעמדו בזמנים.

<אבנר פלור: כמו שאמרתי, באתי מוכן עם החומר, עם המסמכים, עם הכול, פשוט המסמך הסופי יוגש לוועדה.

<אבנר פלור: אנחנו נתבקשנו תוך חצי שנה להגיש אותו לוועדה, אנחנו מגישים אותו לפני החצי שנה.

<אבנר פלור: הנושאים מורכבים ולא פשוטים ורק בשבוע-שבועיים האחרונים הסתיים הנושא של האכיפה בהיבט של תזכיר החוק.

<אבנר פלור: אז כמו שאמרתי: נושא גיל הרוכב – אנחנו נסיים את הפעילות וזה יוגש באותו מסמך; נושא המהירות – נשארת אותה מהירות.

דוד אמסלם: מה הכיוון שלכם לגבי גיל הרוכב?

<אבנר פלור: אנחנו שוקלים בצורה חיובית את המלצת היושב-ראש, גיל 16, אנחנו שוקלים את זה.

דוד אמסלם: אגב, זו המלצת המשטרה.

איתן כבל: סליחה, אדוני, אנחנו מקדמים בברכה את ראש עיריית פתח תקווה, החבר ברוורמן, שהוא חבר אישי שלי גם כן.

<אבנר פלור: לגבי מהירות הנסיעה – עד 25 קמ"ש; לגבי מקום רכיבת האופניים – מכול מקום, כמו שנאמר וזה מופיע בתקנות היום, הרכיבה היא בשבילי אופניים או בכביש כתלות בגיל הרוכב, רכיבה על המדרכה של אופניים חשמליים אסורה בכל מקרה.

דוד אמסלם: יש לכם רצף של שבילי אופניים?

איתן כבל: לא.

<אבנר פלור: לגבי הנושא של רצף שבילי אופניים ותשתיות נתייחס בהמשך.

דוד אמסלם: אני שואל מה ההצעה, לא הבנתי את ההצעה אם כך – איפה מותר לרכב?

<אבנר פלור: זו לא הצעה, זה מה שהיום בתקנות.

<אתי בנדלר: לא מוצע שינוי, זה מה שאתה אומר.

<אבנר פלור: לא, התקנות היום מאפשרות רכיבה מגיל 14 עד 16 ולמעלה מגיל 16 – מגיל 14 עד 16 מקום הרכיבה הוא בשבילי אופניים ולא על המדרכה.

מירב בן ארי: מה קורה עם ילד בן 14 כשאין שביל אופניים?

<אבנר פלור: חברת הכנסת, כל הנושאים האלה כבר עלו גם בדיון הקודם, בוודאי בוודאי שלא תוך חצי שנה נעשה שבילי אופניים בכל הארץ, זה ברור.

תמר זנדברג: כמה אושרו לסלילה בחצי שנה הזאת?

איתן כבל: חברים, זה לא ילך כך.

דוד אמסלם: תן לנו גם לשאול אותך כמה שאלות.

<אבנר פלור: אתם לא נותנים לי פשוט להציג.

איתן כבל: דודי, הוא צודק, בואו תנו לו, אחר כך נאכל אותו, בסדר?

איתן כבל: בואו, קודם כל, ניתן לו להציג.

<אבנר פלור: עשית לי את זה אתמול, אתה עושה לי את זה כל יום אני רואה.

איתן כבל: ברשותכם, קודם כל בואו ניתן לו לומר רצוף את הדברים כדי שנוכל גם להגיב, לפעמים אנחנו מגיבים בלי שאנחנו אפילו יודעים מה הוא רצה לומר.

איתן כבל: יש פשוט כמה נקודות שאנחנו מבקשים שתתמקד, למשל גיל הרוכב מצד אחד, מצד שני איפה רוכבים, שזו לא תהיה פעולה אווירית.

<אבנר פלור: אז אמרתי, מבחינת התקנות היום, מבחינת הרכיבה בגילאים 14-16 היא בשבילי אופניים.

<תומר רוזנר: לא מה היום – מה הם מציעים.

איתן כבל: מה אתם מציעים?

איתן כבל: היום אנחנו יודעים.

<אבנר פלור: אז אנחנו נתייחס לזה בנושא התשתיות.

<אבנר פלור: אני אומר, ברגע שהגיל יעלה מ-14 ל-16, לא יהיה 14, זאת אומרת שיוכלו לרכב על הכביש.

<אבנר פלור: אם יש שבילי אופניים אז שבילי אופניים, אם אין שביל אז על הכביש.

איתן כבל: כדי להבהיר ליועץ המשפטי, הם מקבלים את ההמלצה שאני בזמנו הבאתי והמלצת המשטרה שזה יעלה לגיל 16 על אופניים חשמליים בלבד והרכיבה תיאסר על המדרכה, היא תהיה בשבילים מוסדרים ובמקום שאין שביל מוסדר היא תהיה על הכביש.

איתן כבל: לגבי רישיון, כן או לא, אנחנו נתייחס.

דוד אמסלם: יש רק בעיה לגבי השביל עצמו – רוב השבילים בארץ הם על המדרכה, אז איך אתה רוצה שהוא לא ייסע על המדרכה?

<אבנר פלור: אז אנחנו נתייחס לשאלה שלך.

דוד אמסלם: מתי אתה רוצה להתייחס אליה?

<אבנר פלור: בסוף, כשאני אסיים, בחלק של התשתית אנחנו נתייחס גם לשבילי אופניים וגם לחלק של המדרכה.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אבנר פלור: לגבי חבישת קסדה – כבר היום לפי החקיקה חלה חובה לחבוש קסדה בעת רכיבה על אופניים עד גיל 16.

מירב בן ארי: קסדה על אופניים חשמליים אתה מדבר?

<אבנר פלור: אני מתייחס לאופניים חשמליים.

מירב בן ארי: באיזה סעיף בחוק זה?

<אבנר פלור: בהתאם להוראת סעיף 65ג לפקודת התעבורה.

<אבנר פלור: בנושא של פיקוח על סחר ומכירת כלים חשמליים וכו' – אז גם אנחנו ממשיכים בפיקוח והבקרה, אתם ראיתם שבחודשים האחרונים עשינו מספר מבצעים גדולים, הוחרמו אופניים וגם נגרטו, אנחנו ממשיכים בפעילות הזאת.

מירב בן ארי: ראינו.

<אבנר פלור: בנושא של רישוי ורישום – כמו שאמרנו ואני חוזר ואומר, אנחנו עובדים על פי המדיניות והתקינה הקיימת באירופה.

<אבנר פלור: באירופה אופנים חשמליים לא מאושרים, לפי הדירקטיבה האירופית, לרישוי ורישום, ולכן אנחנו מתאימים את עצמנו ככל הניתן ולא מאפשרים רישום ורישוי לאופניים חשמליים.

<אבנר פלור: זה על פי המקובל במדינות אירופה והרגולציה הקיימת שעל פיה אנחנו עובדים.

איתן כבל: אם תוכל, ברשותך, להבהיר כי זו נקודה מאוד משמעותית וחשובה.

איתן כבל: נסה להבהיר לנו בדיוק את נושא הרישוי, תחדד את העניין.

<אבנר פלור: הבקשה היתה שבדומה לרכב רגיל שאנחנו מבצעים רישום ורישוי – כלומר, שיש לו מספר רישוי, הוא מגיע אחת לשנה למכון הרישוי לבצע את בדיקת הרישוי – נבצע את אותו דין על אופניים.

<אבנר פלור: מה שאני מבהיר הוא שההלכה שעל פיה אנחנו פועלים היא הרגולציה האירופית הקיימת, וברגולציה האירופית אופניים לא מחויבים לא ברישוי ולא ברישום.

<אבנר פלור: כמו שאתם יודעים, הליך של רישוי, גם נהגים וגם רכב, הוא הליך מורכב ולא פשוט – זה ביצוע תיאוריה, ביצוע טסט לנהג, ביצוע מבחן רישוי שנתי אחת לשנה – כל ההליך הזה לא קיים ברגולציה האירופית.

דוד אמסלם: ומה אתה חושב שצריך להיות בארץ?

<אבנר פלור: בארץ אני מאמין שאם נגביר את האכיפה ונקבע כללים ברורים - - -

דוד אמסלם: לא, לא באכיפה.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה: אם אתה מוריד ילד על הכביש בגיל 16 - - -

<אבנר פלור: הוא כבר לא ילד, יש לו תעודת זהות.

דוד אמסלם: זו שאלה של הגדרה, עזוב, לא חשוב.

איתן כבל: זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: לא חשוב, אתה הבנת, בגיל 16 הוא לא ילד – זה הילד שלי אז לכן הוא ילד, אבל בסדר – הוא לא מבין בתמרורים והוא נוסע, אתה לא חושב שהוא צריך איזושהי הכשרה מינימלית?

<אבנר פלור: אני אתייחס לזה בהמשך.

<אבנר פלור: גם משרד החינוך וגם אנחנו עושים ההסברה, יש פה את הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אנחנו אמורים בחודשים קרובים, לעשות קמפיין פרסומי.

<אבנר פלור: יש לי פה גם דוגמה של חוברת שאנחנו אמורים לפרסם שבעצם יידעו את הכללים.

איתן כבל: אבנר, אני רוצה לחדד, מה שבעצם דודי אומר, ואני רוצה ללכת צעד אחד נוסף, הוא שנושא הרישוי, נושא תקינה וכו' – אוקיי, בוא לא נרחיב עכשיו את הדיון.

דוד אמסלם: שים בצד, אל תערבב.

איתן כבל: אבל, העניין הוא שמהרגע שאנחנו קובעים שילד מגיל 16 יוכל לרכב על הכביש, הוא לא יורד אל הכביש אלא אם הוא קיבל איזו הכשרה בסיסית, אנחנו לא דנים בה עכשיו אבל שיהיה ברור שחובה שתהיה לו הכשרה.

תמר זנדברג: תגידו שאסור לו לרכב על אופניים וזהו – מה זה הכשרה?

תמר זנדברג: לרכב על אופניים?

איתן כבל: יש הבדל.

איתן כבל: זה לא אופניים, זה אופניים חשמליים, זה כל ההבדל.

תמר זנדברג: לאיזו מהירות זה מגיע?

איתן כבל: 25 קמ"ש, זה העניין.

איתן כבל: אני שואל אותך – טוסטוס צריך רישוי?

תמר זנדברג: אבל, איתן, מה שמסוכן זה לא תקני, זה לא חוקי גם היום, זה מה שהוא גם מנסה להגיד.

איתן כבל: לא, זה לא.

תמר זנדברג: היום זה פרוץ לגמרי, לא אוכפים אבל רוצים גם להוסיף דברים, מה יש לכם?

חמד עמאר: איתן, אני רוצה להזכיר נקודה אחת בנושא הזה.

איתן כבל: תן לה לסיים את ההתפרצות.

חמד עמאר: אני לא רוצה להתפרץ, אני רוצה גם להעיר לכם.

חמד עמאר: אתה אומר שאתה מוריד את הילד בגיל 16, הרי בחוק שאתה הובלת, כמשרד התחבורה, הורדת את הקסדה – אתה מוריד אותו לכביש עם אופניים וגם הורדת לו את הקסדה.

איתן כבל: לא, הוא החזיר, חברים, אתם ב-delay.

דוד אמסלם: הוא החזיר לו את הקסדה לפני שבועיים.

מירב בן ארי: אתה החזרת את הקסדה בתוך העיר?

איתן כבל: הוא אמר את זה.

חמד עמאר: החזרת למעל גיל 16?

מירב בן ארי: אתה החזרת את הקסדה בתוך העיר?

מירב בן ארי: אני באמת רוצה לדעת, אני נוסעת על אופניים חשמליים, צריך לשים קסדה בתוך העיר?

חמד עמאר: לא החזרת את הקסדה מעל גיל 16.

<אבנר פלור: אם אפשר, אדוני היושב-ראש, ברשותך, שיתנו לי להציג עד הסוף ואם אני לא אענה על כל מה שנתבקשתי לענות אני אענה בנוסף על הכול, אני פה.

איתן כבל: אני מבקש מאוד, השאלות שאתם שואלים הן טובות, אני לא אומר שלא, אבל תנו לו פשוט לסיים את הדברים, אחר כך חמד עמאר שואל מה עם הקסדה.

איתן כבל: אבל תגיד לנו גם איפה זה אושר, הקסדה – לא הסעיף, הסעיף אני יודע – אני שואל באיזה פורום זה אושר.

מירב בן ארי: הקסדה בתוך העיר.

<דרור וגשל: לגבי קסדה בתוך העיר – מעל גיל 18 לא צריך לכבוש קסדה, בגיר לא צריך בכלל קסדה בתוך העיר, עד גיל 18 בתוך העיר יש חובת חבישת קסדה.

דוד אמסלם: איפה זה כתוב?

<דרור וגשל: בפקודת התעבורה.

מירב בן ארי: זה מה שמוסיף סעיף 65?

תמר זנדברג: זה מאז ומעולם היה כך.

תמר זנדברג: כששינו, כשהורידו את הקסדה, זה היה רק למבוגרים, לילדים כל הזמן נשארה חובת קסדה.

מירב בן ארי: זה מה שנקרא חוק שאף אחד לא – פשוט אנחנו לא רואים ילדים עם קסדות.

תמר זנדברג: בגלל זה אנחנו אומרים: תאכפו את הקיים לפני שאתם מחמירים, זו הקריאה שלנו כל הזמן, גם בנושא האופניים החשמליים.

איתן כבל: אז בואו נלך צעד צעד, אנחנו עוד לא מקבלים החלטות.

איתן כבל: בבקשה, אבנר.

<אבנר פלור: לגבי נושא הביטוח – הנושא באחריות אגף שוק ההון אבל היום סוגיית הביטוח מוסדרת בחוק הפיצויים לנפגעי תאונות ולא קיימת חובת ביטוח לאופניים חשמליים.

<אבנר פלור: זאת אומרת, במסגרת החקיקה היום לא קיימת חובה, יחד עם זאת, ניתן לרכוש ביטוח לאופניים חשמליים.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה – מה עמדת המשרד לגבי הביטוח?

<אבנר פלור: לרכוש ביטוח.

<אתי בנדלר: זה לא נכון.

<אילן קנר: אתה לא יכול לרכוש ביטוח אם אין לכם רישום, אף אחד לא יבטח אופניים שלא יהיה להם מספר.

<אבנר פלור: אבל ישנן חברות ביטוח שכן מבטחות.

<אילן קנר: תראה לי.

<אבנר פלור: יש לי כמה דוגמאות כאלה.

איתן כבל: אבנר, ברשותך, יש לי בקשה, אתה אורח של כבוד פה כבר, לפחות עלינו לא תעבוד.

מירב בן ארי: נכון.

איתן כבל: אנחנו מכבדים אותך, אנחנו באים לפה, אנחנו לא מבקשים עכשיו לקבל את ההחלטות, אנחנו בסך הכול מבקשים לשמוע מה החשיבה שאתם הולכים לאורה.

איתן כבל: אתה יכול להגיד: תשמע, בדקנו, לא יהיה ביטוח, הממונה על שוק ההון מסרב, בשום פנים ואופן אין ביטוח – בסדר, או שניתן לזה מענה או שלא ניתן לזה מענה.

איתן כבל: כשאתה אומר לי: יש סוכנות ביטוח, אולי כולנו נעלה בהסעות מיוחדות לסוכן הזה ואולי בדיוק נגיע והוא לא נמצא – מה שאני מנסה להגיד, אני לא מדבר על סוכן מסוים, אני מדבר מה התפיסה: האם התפיסה היא ללכת לכיוון של ביטוח חובה לאופניים חשמליים, כן או לא.

איתן כבל: אני עדיין לא קובע עמדה, אני רק בסך הכול שואל מה הכוונה.

דוד אמסלם: ועוד שני דברים ברשותך: א', בוא תספר לנו מה עשיתם מאז ועד היום, לא מה המצב היום, את המצב היום אנחנו יודעים; דבר שני, גם לגבי הביטוח, היום מדובר בסוג של ביטוח חובה, שזה בעצם תעריפי מדינה, המדינה קובעת מה התעריף, זו לא איזושהי סוכנות ביטוח, שגם לא רוצה, היינו כבר שם, שמענו את סוכנויות הביטוח.

דוד אמסלם: האמן לי, הקדשתי לזה מספיק זמן, הרבה מאוד שעות, אני לא יודע אם אתם הקדשתם לזה במשרד כל כך הרבה שעות כמו שאני הקדשתי.

דוד אמסלם: לכן, בוא תענה לנו קונקרטית, מה בעצם קידמתם מלפני חצי שנה עד היום?

דוד אמסלם: מה השתנה?

דוד אמסלם: מה עשיתם?

מירב בן ארי: אני חייבת קריאת ביניים אחת.

מירב בן ארי: יש פסק דין מנובמבר 2015, בוועדה הובטח לי שאתם תבדקו, יש החלטה של השופט קליין שאומר: לא סביר שהמחוקק והמפקח על הביטוח הפקירו עשרות אלפי אזרחים בעלי אופניים חשמליים והוא מגדיר במפורש שאופניים חשמליים לא עונים להגדרה של רכב חשמלי בחוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, הוא פטר את חברת "קרנית" מתשלום פיצויים, אמרתם לי כאן בוועדה שאתם תתייחסו לזה.

<אבנר פלור: יש כאן את הרגולטור של הביטוח שתכף יתייחס.

איתן כבל: נראה לי שאתה משתבלל, כאילו אתה לא פה, יש לי תחושה כזאת.

איתן כבל: בואו נשמע אותו.

דוד אמסלם: היות ובעצם הביטוח חייב להיות עם איזה מספר רישוי – הוא לא יכול לבטח סתם אופניים – הרי אתה בסוף צריך לקשור את כל החבילה.

דוד אמסלם: אני רואה את הסיפור הזה מונח במשרד התחבורה כולל ביטוח.

דוד אמסלם: דרך אגב, כל נושא שאני מקיים בו דיון קשור גם למשרדים אחרים – אז מה קורה?

דוד אמסלם: הבן אדם שעושה את האינטגרציה זה הבן אדם שהנושא יושב אצלו.

דוד אמסלם: אז אם אתה מבין שהנושא של האופניים החשמליים לא יושב אצלך תגיד: לא יושב אצלי, אז אולי נחפש משרד אחר שיטפל בזה, אבל אם זה בעצם יושב אצלך אתה אמור לתפור את כל החבילה, כולל הביטוח, לשבת אתו, ולא להגיד לנו פה: עכשיו שהביטוח ידבר.

דוד אמסלם: לכן עכשיו אני אשאל את השאלה: הרי אם הביטוח עוד מעט ידבר – אם לא תיתן לו מספר רישוי איך הוא יבטח?

<אבנר פלור: אני שוב אומר – פשוט כולם תוקפים והכול, זה בסדר, לגיטימי – אבל אני אומר שהמשרד היחידי שביצע - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אל תיקח את זה אישית.

דוד אמסלם: זה הדיון השלישי שאני עושה, איתן עשה עוד שניים, הזמן שלנו לא מיותר, יש לנו מספיק נושאים לטפל בהם.

דוד אמסלם: אבל מה קורה?

דוד אמסלם: אתם באים לכאן, מה ששמעתי לפני חצי שנה חוזר עכשיו, נעשה עוד דיון, עוד חצי שנה תעבור, בינתיים נפצעים אנשים, נהרגים אנשים, בגלל זה זה מרגיז אותי.

דוד אמסלם: אתה פה, אני רציתי שהשר שלך יבוא לכאן והמנכ"ל שלך, שלחו אותך, אז מה אתה רוצה שנעשה?

איתן כבל: השר שלו לא הספיק לקנות שכפ"ץ במידה החדשה.

<אבנר פלור: כמו שאמרתי ואני חוזר ואומר, היו מספר דיונים והתקדמנו מאוד, אנחנו התקדמנו מאוד וריכזנו את מרבית הנושאים שקשורים בנושא האופניים החשמליים, אבל כל רגולטור עם תחום הטיפול, העיסוק והמומחיות שלו.

<אבנר פלור: אני מבטיח שניתן מענה לכל השאלות שישאלו פה, אבל אני רוצה שתתנו לי, בבקשה, לסיים את כל הנושאים, גם בהיבט של התשתית.

דוד אמסלם: תסיים.

<אבנר פלור: לגבי ההסברה – בחודש הקרוב אנחנו נצא באיזשהו קמפיין מסיבי בתחום, כמו שאמרתי, שיכלול גם טלוויזיה, גם רדיו, יכלול בתוכו את כל הנושא של החקיקה הקיימת, מה מותר, מה אסור, מה מוטל לעשות על אותו רוכב אופניים, כיצד עליו לפעול, להורים, לכולם.

דוד אמסלם: אתם יודעים מה מותר ומה אסור שאתם יוצאים להסברה?

<אבנר פלור: הכול אנחנו יודעים וכמו שאמרתי, אני אקריא לך מהחוברת הכול אם תרצה, אני אקריא לך, אין בעיה.

דוד אמסלם: עזוב, סוגיית ההסברה שים בצד.

<אבנר פלור: אני אומר שהכול אנחנו יודעים ואנחנו לא יוצאים סתם לקמפיין הזה, זה קמפיין של למעלה מ-5 מיליון שקלים, כשבעצם המטרה שלו - - -

דוד אמסלם: אבנר, תראה, אני לא מבין את כל הדו-שיח, אנחנו שואלים אותך שאלות קונקרטיות, אתה מקריא לנו מה שהבאת מהבית.

דוד אמסלם: ההסברה בסוף.

דוד אמסלם: עזוב אותנו.

דוד אמסלם: אחרי שנבין על מה מדובר, על איזו חבילה, תסביר כמה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אנחנו שאלנו שאלה פשוטה: התשתית הרי, בסופו של דבר היום, השביל, הוא על המדרכה, תענה לי מה אתה רוצה לעשות עם זה.

דוד אמסלם: אל תקריא לי ותגיד לי אחרי זה – תענה.

<אבנר פלור: אני אתן לתשתיות שיציגו את נושא התשתית, אין בעיה, בסדר.

איתן כבל: קודם כל, הממונה על התשתיות, אחר כך אני רוצה לשמוע את עמדת הביטוח ואת מרכז השלטון המקומי.

איתן כבל: המשטרה – אנחנו יודעים את עמדתה.

דוד אמסלם: בסוף, נושא האכיפה בסוף.

איתן כבל: מי נמצא מהרשויות המקומיות?

<אלי דלל: נתניה.

איתן כבל: אני אצ'פר בגלל הקשרים עם ראשות העיר.

<מיטל להבי: תל-אביב.

איתן כבל: בבקשה.

<פיליפ פארן: לגבי התשתית – משרד התחבורה מאפשר פלטפורמה של הנחיות לתכנון שבילי האופניים שעל הרשות המקומית לתכנן בהתאם להנחיות לתכנון שבילי אופניים.

<פיליפ פארן: בנוסף, האחריות לביצוע שבילי אופניים היא על הרשות המקומית.

<פיליפ פארן: משרד התחבורה כן מאפשר לקבל תקציב לביצוע שבילי אופניים.

איתן כבל: איזה תקציב יש היום לשבילי אופניים?

<פיליפ פארן: שנה שעברה קיבלו 60 מיליון שקל פרויקטים.

דוד אמסלם: כל הרשויות?

<פיליפ פארן: כל הרשויות.

מירב בן ארי: הן לא עושות אבל.

תמר זנדברג: זה כלום אבל, מה זה?

איתן כבל: בואו נלך שלב-שלב.

<פיליפ פארן: בגדול, כל שנה משרד התחבורה מפרסם קול קורא ששואל את הרשויות מה הצרכים שלהן מבחינת בטיחות, מבחינת עורקים, מבחינת שבילי אופניים, מבחינת פרויקטים קטנים של תח"צ וגם גדולים.

איתן כבל: כמה מוצע מתוך ה-60?

דוד אמסלם: מה התקציב – 60 מיליון?

<פיליפ פארן: אצלנו ההתחייבות – 60 מיליון שקלים.

דוד אמסלם: זה במצ'ינג?

<פיליפ פארן: זה במצ'ינג דיפרנציאלי בהתאם למצב הסוציו-אקונומי של הרשות.

דוד אמסלם: כמה שמתם השנה?

<פיליפ פארן: זה מתחיל ב-70% לרשות במצב סוציו-אקונומי גבוה וזה מגיע ל-0% לרשות - - -

דוד אמסלם: כמה השנה הנושא מתוקצב?

<אלי דלל: 250 מיליון.

דוד אמסלם: אתה במשרד התחבורה?

<אלי דלל: אני במקרה יודע.

<פיליפ פארן: יש כמה רבדים, אני מדבר על החלק המוניציפלי, ברשויות המקומיות.

דוד אמסלם: יחסית ל-60 מיליון שאמרת, כמה מתוקצב השנה?

<פיליפ פארן: אני אסביר הפוך: בארבע השנים האחרונות, כל שנה הוצאנו קול קורא לרשויות המקומיות, הגישו בקשות, כל מה שעמד בקריטריונים תוקצב, לא זכור לי שהיה פרויקט - - -

איתן כבל: חברי יקירי, תן לי, אני האחרון שמאשים פקידים אבל לפחות שאתה תדע לתת לי את התשובות.

איתן כבל: אמרת 60 מיליון, אמרת לי קול קורא, הבנתי, בסדר.

איתן כבל: אחרי הקול קורא, מה-60 מיליון – כמה נשאר בקופה שנה שעברה?

איתן כבל: האם כל ה-60 מיליון מוצע?

איתן כבל: לא מוצע?

איתן כבל: עזוב עכשיו למה מוצע, תגיד לי מ-60 מיליון כמה נשאר בקופה.

<פיליפ פארן: אני אתייחס בחתך של 4 שנים אחורה כדי שתבינו את הנתח.

איתן כבל: לא.

<פיליפ פארן: כי הביצוע הוא תלוי רשות מקומית.

<פיליפ פארן: הרשות מקומית מבצעת, מביאה חשבון - - -

דוד אמסלם: אין בעיה, אנחנו לא באים בתלונה.

חמד עמאר: נוסיף לו גם שאלה: כמה מטרים יש במגזר הלא-יהודי?

חמד עמאר: כמה מטרים, לא קילומטרים, כמה מטרים.

איתן כבל: חמד, זה פשוט – כלום.

חמד עמאר: כלום.

דוד אמסלם: בואו נבין קודם.

דוד אמסלם: היושב-ראש שואל כמה בעצם הניצולת התקציבית של 2015.

דוד אמסלם: עזוב, אני לא מאשים, יכול להיות שהרשויות לא רצו לעשות את זה.

איתן כבל: נכון, עזוב את זה עכשיו, אני שואל עובדתית.

חמד עמאר: יכול להיות שלא הגיע אליהם הקול קורא.

<פיליפ פארן: הביצוע של הרשויות המקומיות היה 20 מיליון שקל.

דוד אמסלם: 20 מתוך ה-60?

דוד אמסלם: זה רשות?

<פיליפ פארן: כנגד ה-20 מיליון שקל ישנם פרויקטים פתוחים ברשויות המקומיות לביצוע ב-191 מיליון שקל.

<פיליפ פארן: הבעיה היא לא כמות המזומן, הבעיה היא שאנחנו נותנים את ההתחייבות לרשות המקומית, ההתחייבות נמצאת ברשות המקומית, תחילת ביצוע – בממוצע, אם עושים סקר אחורה – היא 18 חודשים מיום קבלת ההתחייבות.

<פיליפ פארן: אם לוקחים חתך של ארבע שנים - ולמה אני חותר לארבע שנים?

<פיליפ פארן: כי זה המדגם המייצג – נתנו פרויקטים בסך של כ-300 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אני רוצה דווקא לחדד את הנקודה הזאת: אתה בעצם מעביר את החשבון פר ביצוע, מה שמעניין אותי הוא לא מה פתוח, מה שהעברת זה מה שבוצע בשנת 2015.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם העברת 20 מיליון שקל – עזוב את התחייבות, זו לא תוכנית רב-שנתית – התקציב שלך 60 מיליון שקל לביצוע לשנה.

דוד אמסלם: רק לסבר את האוזן, קילומטר שביל אופניים עולה כ-5 מיליון שקל – בסך הכול אתה מדבר אתי על 12 ק"מ ארצי, תוכנית משרד התחבורה?

<פיליפ פארן: אני לא אכנס לעלות של קילומטר.

דוד אמסלם: אני מספר לך מה העלות, אני סללתי אותם.

דוד אמסלם: אני יודע יותר טוב ממך, תאמין לי, לא פחות ממך, לא פחות ממך.

<פיליפ פארן: אני יודע בירושלים כמה העלות.

<פיליפ פארן: לדוגמה, בירושלים בחנו את העלות, 3.5 מיליון שקל בשביל שמשנים את חתך הכביש.

<פיליפ פארן: השונות בקילומטר שביל אופניים היא גדולה, כי אם יש צורך - - -

תמר זנדברג: 3.5 מיליון לקילומטר?

<פיליפ פארן: לקילומטר.

תמר זנדברג: ובכל 2015 20 מיליון, כלומר 7 ק"מ נסללו?

דוד אמסלם: אתה מדבר אתי על סדרי גודל, בגרוסו מודו, בין 12 ל-15 ק"מ בארץ, וזה נכנס בתקציב 60 מיליון, כשהנצולת התקציבית היא בערך שליש.

<פיליפ פארן: אני אחזור ואחדד, הנצולת התקציבית היא לא שליש, כל החשבונות שיגיעו מהרשויות המקומיות, אנחנו נכבד אותם ונשלם את זה.

<פיליפ פארן: אנחנו, כמשרד התחבורה, מאפשרים פלטפורמה מבחינת הנחיות תקניות לתכנון שבילי אופניים - - -

<אילן קנר: כולל על המדרכה?

<אילן קנר: אתם מרשים על המדרכה?

דוד אמסלם: עוד מעט אני אשאל על המדרכות, זה חשוב לי מאוד.

<פיליפ פארן: ההנחיות מאפשרות תכנון שביל אופניים מופרד, אם זה באותו מפלס של המדרכה יש את הנחיות האחרות.

דוד אמסלם: מה זה מופרד?

דוד אמסלם: בוא תיכנס להנחיות.

מירב בן ארי: בכביש, לא על המדרכה.

דוד אמסלם: מה זה מופרד?

דוד אמסלם: באבן גבירול זה מופרד?

<פיליפ פארן: אני לא אתייחס לפרויקטים פרטניים כי באבן גבירול הם עשו את הפרויקט הזה טרם אישור ההנחיות, ובנוסף, גם כשלא היו הנחיות, המפקחים על התעבורה בזמנו אמרו לעיריית תל-אביב: העסק הזה לא מגובה באיזושהי הפרדה ויש עם זה בעיה.

דוד אמסלם: אתם רוצים הפרדה פיזית לפי ההנחיות היום?

<פיליפ פארן: יש הנחיות.

דוד אמסלם: אני שואל אותך.

<פיליפ פארן: אפשר להתייחס, עירית נמצאת פה.

דוד אמסלם: הבאתם עוד מומחה להנחיות היום?

<פיליפ פארן: אני אמון על התקציב, אני לא אמון על ההנחיות של הדברים.

איתן כבל: חברים, אני מבין עכשיו למה סללו כל כך מעט.

איתן כבל: תקשיב, פיליפ, בוא נעשה סדר, מרגע זה, חברים יקרים, אני מרגיש שאני עומד במקום, בכל הכבוד.

איתן כבל: אני רוצה להבין עכשיו, בשיא הרצינות אני אומר את זה.

איתן כבל: מה הבעיה?

איתן כבל: אתה מתגונן, אני רק שואל שאלות.

איתן כבל: אתה מנסה להסביר לי, אני פשוט רוצה לדעת נתונים, זה הכול.

איתן כבל: אמרת לי: שנה שעברה 60 מיליון, אוקיי, אמרת: בוא נדבר ברבעון – ברבעון אני רוצה שתאמר לי כמה שבילי אופניים נסללו ברחבי הארץ.

<פיליפ פארן: אנחנו לא מתקצבים את השבילים על בסיס מפתחות של תקציב וקשה לנו לדעת כי העסק - - -

איתן כבל: תסביר לי מה.

חמד עמאר: לא תקבל שום תשובה.

איתן כבל: פיליפ, עשה לי טובה, תסביר את זה בשפה שלך, בסדר?

איתן כבל: הרמתי ידיים, נכנעתי.

איתן כבל: אני רוצה שתגיד לי עכשיו בשפה שלך: יש מדינה, בוא לא נסבך אותך, נגיד הקו הירוק, בוא נגיד בתוך הקו הירוק כמה – איך אני אשאל?

איתן כבל: איך אתה מודד את זה?

איתן כבל: אני אקח את עיריית תל-אביב, הכי קל לי, אני מבקש לדעת, אני אומר את זה ברצינות, כמה סוללים מדי שנה.

<פיליפ פארן: הרשות המקומית אמונה על הנושא הזה, זה לא באחריותנו.

מירב בן ארי: אבל אתה לא נותן להם את הכסף?

מירב בן ארי: אתה נותן להם את הכסף.

חמד עמאר: אם אתם מעבירים את הכסף, אתם לא יודעים כמה?

דוד אמסלם: אני אשאל שאלה אחרת: משרד התחבורה, בואו נניח שרשות מקומית צריכה לסלול כבישים והיא לא סוללת את הכבישים, האם משרד התחבורה מהאו"ם – מסתכל, לוקח את הכסף חזרה, קונה במבות?

דוד אמסלם: מה?

<פיליפ פארן: אנחנו לא קונים.

דוד אמסלם: או שאתה קורא לרשות, אומר לראש הרשות:

דוד אמסלם: אם אתה לא תסלול אז אני אסלול?

דוד אמסלם: אני שואל, הרי בסוף האזרחים צריכים לנסוע.

<פיליפ פארן: אנחנו לא פועלים בתוך ואקום, על פי פקודת הרשות, הרשות המקומית היא האחראית לסלילה, אחזקה וביצוע כל הקשור בזה.

דב חנין: אדוני, יש שאלה פשוטה: יש לכם ידיעה כמה סוללים או שאתם לא יודעים את זה?

<פיליפ פארן: את הכסף לא תרגמנו לקילומטרים כי השונות פר קילומטר - - -

דב חנין: יש לכם בקרה?

דב חנין: מישהו מדווח לכם?

חמד עמאר: איך אתה מאשר כסף אם אתה לא מתרגם את זה לקילומטר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לישיבה הבאה אנחנו נוכל לקבל נתונים?

מירב בן ארי: אולי תפעיל מחקר של הממ"מ ואז נדע?

דוד אמסלם: אני אשאל: יש תקנה שנקראת סלילת שבילים לאופניים או שזה במסגרת שיפורי בטיחות?

<פיליפ פארן: לא, זו תקנה נפרדת.

דוד אמסלם: יש תקנה נפרדת רק לזה, אז כמה היא מתוקצבת השנה?

<פיליפ פארן: השנה, מבחינת מזומן, ככל שיבצעו יקבלו, כי יש לנו פרויקטים פתוחים - - -

דוד אמסלם: כך כתוב בתקנה: "ככל שיבצעו יקבלו"?

<פיליפ פארן: יש לנו פרויקטים פתוחים מול הרשויות המקומיות, מכיוון שהיא תקנת סל בהיקף של 191 מיליון שקל - - -

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להקריא לך מ"פורום ה-15".

איתן כבל: ראינו שאתם לא עונים, התקשרנו ל"פורום ה-15", שלחו לנו עכשיו ממוצעים של קילומטרז' בתוך הערים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איתן, למה לא לבקש ממנו לישיבה הבאה לבוא עם נתונים?

איתן כבל: זה בכל מקרה נבקש.

דוד אמסלם: כבר חמש ישיבות הוא לא מגיע עם נתונים, מה לעשות?

מירב בן ארי: זה ככה כבר 6 ישיבות.

איתן כבל: אני לא אכנס לכל הפירוט, אני רק אתן את הכותרת כמה שבילי אופניים קיימים בכל עיר: אשדוד – 30 ק"מ; אשקלון – 13.5; באר-שבע – 22; בת-ים – 0.74, זה בטח מהיציאה לעירייה; גבעתיים – קילומטר; הרצליה- 16 ק"מ; חולון – 6.25; חדרה – 4; חיפה – 4; ירושלים – 45 ק"מ, וואלה; כפר סבא – 14.5; נתניה – 20, זה נכון 20?

<אלי דלל: יותר עכשיו.

איתן כבל: אם אנחנו נשתוק יהיו עוד יותר, כל רגע.

איתן כבל: 20 ק"מ זה נתון נכון?

<אלי דלל: זה נכון.

איתן כבל: רציתי להגיע אליך כדי לדעת אם הנתונים פה תואמים.

איתן כבל: פתח תקווה – 28 ק"מ; ראשון לציון – 20; רמת גן – 3; רעננה – 3.4; רחובות – 7.9; תל-אביב יפו – 120 ק"מ.

<חגית אוריין: לא נכון, לא תקניים, 70% לא תקניים.

איתן כבל: עזבי, לא חשוב, בחייך, אנשים במקומות אחרים יכולים לבכות אם זה תקני או לא?

<חגית אוריין: כוללים פס בתוך שבילי אופניים.

<תומר רוזנר: סתם צבע על המדרכה, היא צודקת.

<חגית אוריין: כן, אל תגיד לנו 120 ק"מ, 75% זה פסים.

איתן כבל: אני לא חולק עליכם, אני מבין את זה.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו לגבי הנושא הזה גם, איתן.

דוד אמסלם: היום אנחנו מודדים אופניים גם ככלי תחבורה, הרי אנחנו רוצים לעודד.

דוד אמסלם: אתה בעצם אמור לחבר את השכונות, את המרכזים, הבתים וכו' ויש הרבה שבילי אופניים שהם בשביל רוכבים רגילים בערים – בגבעות, בפארקים, לא קשורים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, רוב שבילי האופניים שאני מכיר, בטח בירושלים, לא מתבצעים בתוך השכונות עצמן, או מחברים בין השכונות ובין המרכזיים, שלשלם אנחנו מכוונים.

איתן כבל: זה לא הדיון הזה, רובם.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: נגיד בעמק ארזים, אולי יש שבילי אופניים אבל הם לאנשים שבאים בשבת - - -

איתן כבל: מי שרוצה להגיע לעירייה לא רוכב באופניים מעמק ארזים.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: יש שם אנשים שבאים בשבת, חובבי אופניים.

איתן כבל: ברור, הבנתי.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע את עמדתכם לגבי הביטוח.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<ניר ברטל: ביטוח יכול להיות בשלושה רבדים, אני אנסה לקצר.

איתן כבל: אדוני, אני רוצה לקצר לך את הזמן, אל תיתן לנו הרצאה על מי יכול ומי לא, אני אומר ברצינות, במכובדות.

איתן כבל: תענה לנו על השאלה האם נושא האופניים החשמליים נדון אצלכם, האם אתם שוקלים ביטוח חובה לאופניים חשמליים, כן או לא.

<ניר ברטל: בקצרה: התשובה היא נשקל ואנחנו מלווים את הסדרת הביטוח של אופניים מאז שהתחילו לדבר על התקנת תקנות של אופניים, כבר מספר שנים.

<ניר ברטל: זה לשאלה הראשונה.

<ניר ברטל: לשאלה השנייה, האם ביטוח חובה נשקל לאופניים חשמליים – מי שנתן את התשובה על כך זה אותו פסק דין שצוטט פה קודם של בית משפט שלום שפטר את האופניים החשמליים העומדים בתקנות מחובת ביטוח פורמלית לפי חוק הפיצויים - - -

<תומר רוזנר: הוא אמר שזה לא תקין.

דוד אמסלם: לא הבנתי, בית המשפט מנהל את המדיניות?

<אתי בנדלר: הוא לא גזר, הוא פשוט - - -

דוד אמסלם: בית המשפט מתייחס לחוק.

<אתי בנדלר: בוודאי.

איתן כבל: הוא ההפך.

מירב בן ארי: הוא קיבל את הטיעון של "קרנית".

<אילן קנר: הוא אמר:

<אילן קנר: בגלל שאין רישוי ואין רישום אז איך אני יכול להגיד שזה רכב?

<אתי בנדלר: הוא הכיר בכך שהחוק לא מחייב היום לבטח.

איתן כבל: נכון.

<תומר רוזנר: להפך, הוא אמר הפוך אפילו, הוא אמר שזה מצב שערורייתי.

<מיטל להבי: אולי נביא את הרגולטור מאירופה שיגיד איך לשפוט?

איתן כבל: חברים יקרים, הוא לא אמר בשום מקום שלא נאמר פה: אל תעשו ביטוח, אין צורך בביטוח חובה.

דוד אמסלם: הפוך, אומר תומר.

איתן כבל: כך אני הבנתי, שהוא קורא למחוקק להסדיר את העניין הזה.

מירב בן ארי: נכון, ואין אף חברת ביטוח ישראלית שיש לה רישיון למכור ביטוח לאופניים חשמליים.

איתן כבל: מבחינת

איתן כבל: כם, לפי התשובה שלך, לא נמצא על סדר-יומכם להסדיר את העניין הזה של ביטוח חובה?

מירב בן ארי: זו אחריות של המחוקק.

<ניר ברטל: הנושא טיפה יותר מורכב משאפשר לתמצת אותו במשפט.

<ניר ברטל: אני אחזור על מה שאמרתי מקודם: יכולה להיות אי חובת ביטוח בכלל, וולונטרי, מי שרוצה שיקנה, מי שרוצה שלא יקנה; הדבר הבא זה חובת ביטוח.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם בכלי רכב יש דבר כזה?

חיים ילין: לא.

דוד אמסלם: אני בכוונה שואל.

<ניר ברטל: אני אגיע לזה.

<ניר ברטל: יכולה להיות חובת ביטוח, למשל מי שנוסע על אופנוע ים גם חייב בביטוח, חובת ביטוח באופנוע ים היא לא בחוק, היא בתקנות של הסדרת אופנועי ים; חובה שלישית שקיימת זה בחוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים, שמטילה חובת ביטוח על מי שמשתמש ברכב מנועי.

<ניר ברטל: קרי, יש לנו שני סוגי חובות ביטוח, לפי חוק הפיצויים ולא לפי חוק הפיצויים.

<ניר ברטל: בית המשפט קבע שאופניים שעומדים בתקנות לא חייבים בביטוח לפי חוק הפיצויים.

<ניר ברטל: חוק הפיצויים זה חוק של שרת המשפטים, אגף שוק ההון מסייע להסדיר את שוק הביטוח בהתאם לאותו חוק, תרצה שרת המשפטים או ירצה - - -

דוד אמסלם: אתה אומר שזה לא יושב אצלך, לא חונה אצלך?

<ניר ברטל: יש פה שיתוף פעולה בין המשרדים, בין משרד המשפטים, שקובע את חוק הפיצויים, לבין משרד האוצר שדואג לזמינות לביטוח.

<ניר ברטל: אבל, כמו שאמרתי קודם, יכולה להיות חובת ביטוח שהיא לא במסגרת חוק הפיצויים, לדוגמה, חברת שמירה שמאבטחת גנים ובתי ספר יש לה חובת ביטוח למאבטחים, זה לא בחוק.

דוד אמסלם: תקשיב, אתה מכיר את המערכון של הגשש הצ'ופצ'יק של הקומקום?

דוד אמסלם: תענה לנו, מדובר באופניים, כלי תחבורה שיכול לפגוע בהולך רכב, על זה אנחנו מדברים, אנחנו לא מדברים על איזה מישהו שיש לו אתר שמירה וגנבו לו באתר.

איתן כבל: ברשותך, אל תענה.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך, אני אפילו לא שם.

איתן כבל: כל השאלה היא הרבה יותר פשוטה – אתם בכלל שוקלים?

איתן כבל: אתה כבר מתווכח אתו על מה כן או לא, אני שואל עוד צעד אחד קודם.

<ניר ברטל: אני בדיוק על השאלה הזאת מנסה לענות.

איתן כבל: אוקיי, עשה לי טובה, תתחיל ממנה.

<ניר ברטל: אם רוצים לעשות עכשיו חובת ביטוח לאופניים זה יכול להיות במסגרת תקנות לאופניים חשמליים.

איתן כבל: וזה על שולחנכם, כן או לא?

<ניר ברטל: תקנות להסדרת אופניים חשמליים אלה תקנות של משרד התחבורה, לא תקנות של משרד האוצר.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה גלגלת את סוגיית הביטוח אליו.

<ניר ברטל: כל חובת ביטוח שהיא לא בחוק הפיצויים מוסדרת בתקנות הרלוונטיות.

דוד אמסלם: אני מבין שזה על בסיס זה שניתחת את פסק הדין והשופטת החליטה שזה לא דורש ביטוח כמו כל כלי רכב אחר.

<אילן קנר: ואחרי שאתה שומע שהורידו אותם לכביש.

<ניר ברטל: פסק הדין התייחס לתביעה לפי - - -

איתן כבל: עזוב, הבנתי.

איתן כבל: יקירי, אני עכשיו לא מנהל את הדיון אם צריך, איפה החוק יונח ואם הוא יובא בחקיקה ראשית או בתקנות.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה לברר מהו הסיפור של כל זה, להבין איפה הביטוח עומד.

איתן כבל: אתה אמרת לי כאן שני דברים שמבחינתי הם הכי חשובים, אמרת: אם זה יובא, זה צריך להיות מובא בתקנות, פעם אחת, והתקנות הן במשרד התחבורה, אוקיי.

<אתי בנדלר: תן לי רגע, אדוני, בכל זאת להבהיר.

<אתי בנדלר: יש הבדל בין ביטוח מכוח התקנות לבין החלת פקודת הביטוח רכב מנועי, או פקודת הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים, על אופניים חשמליים, ונדמה לי שהשאלה שצריכים להפנות אל נציג המפקח על הביטוח ואחר כך לנציגי משרד המשפטים, ככל שיש כאן, האם הם שקלו להחיל את האופניים החשמליים בגדרי חוק הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים.

דוד אמסלם: זה בדיוק מה ששאלנו.

<אתי בנדלר: כי התשובה שלך לא התייחסת לשאלה הזאת, אם הבנתי נכון.

דוד אמסלם: זה בדיוק מה ששאלנו.

דוד אמסלם: היה ומדובר במוצר חדש אז אתם יכולים להחליט שהמוצר הזה יושב כמו טוסטוס ואז הוא דורש, ואתם יכולים להחליט שהוא אופניים ואז הוא שם, בתקנות.

<ניר ברטל: אני חושב שמשרד המשפטים, שאחראי על אותם - - -

איתן כבל: אוקיי, הבנו שאין תשובה.

דוד אמסלם: עכשיו עברנו למשרד השלישי.

<אילן קנר: אם אפשר, ברשותכם, לתת מילה אחת בנושא הזה?

איתן כבל: אני אתן לך.

איתן כבל: חבר הכנסת חיים ילין חייב לצאת אז אני רוצה לתת לו, אחר כך תנדוד שנתו.

איתן כבל: בבקשה, חיים חברי, בקצרה.

חיים ילין: אני אנסה לעזור קצת למשרד התחבורה.

חיים ילין: קודם כל, אין מגבלה תקציבית אבל הם יודעים יותר טוב מכולנו שבשביל לסלול שביל אופניים – שאתה צריך גם לעבור את הוועדה המחוזית וגם להוציא היתר – זה לוקח לך בין שלוש לארבע שנים, אז אין לו שום בעיה לחלק כמה שהוא רוצה כי בלאו הכי כמה הרשאות שאתה תיתן, עד שזה יתכנס לביצוע במדינת ישראל - - -

דוד אמסלם: זה נמצא "בזכות הדרך", עזוב, דלג על זה.

חיים ילין: לא, לא נכון.

חיים ילין: שניה, אל תתבלבל.

חיים ילין: יש במועצות אזוריות, לא רק בערים, אנחנו סוללים גם שם שבילים, השביל הוא סדר גודל של 250,000-300,000 שקל לק"מ, כאשר הרוחב הוא תקני.

חיים ילין: שם אתם חותמים, זאת אומרת, אם אני לא מביא את התוכנית אתם לא חותמים, אני לא מקבל תקציב, אבל מי שצובע מדרכה אז אתם נותנים לו תקציב.

חיים ילין: זאת אומרת, יש פה אפליה שהיא ממש צורמת לי כשאני שומע מה שקורה פה.

חיים ילין: אנחנו חייבים הפרדה בין הכביש לבין המדרכה, כמעט הפרדה כמו שיש היום באוטוסטרדה, אני אומר לכם את זה.

חיים ילין: זה מעלה את העלויות, זה בטיחותי, כל מה שאתם רוצים, התקינה שלכם היא מפלה בין אזורים שונים והיא לא נכונה, היא לא בטיחותית.

חיים ילין: אני אומר לך את זה, באתי עכשיו ממרכז דרום אמריקה, המדיניות העניות ביותר בעולם, יש להן את התחבורה הציבורית הכי הכי מתקדמת – כי האנשים עניים, אין להם איך לקנות רכבים – ושבילי אופניים עם הפרדות שאנחנו לא חולמים עליהם בכלל.

חיים ילין: זאת אומרת, זה עניין של רצון בסופו של דבר שאתם תדחפו את זה קדימה ובאמת תאפשרו את ההיתרים ואת הכול.

חיים ילין: לכן אני אומר, בוועדת פנים צריכים לבוא לקראת בכל הנושא הזה של התכנון.

חיים ילין: דבר שני, כל פעם שסוללים כביש חדש או מרימים ביוב או כל דבר שעושים – תכריחו, שם אין מצב כזה שלא עושים.

חיים ילין: אין מצב כזה שלא עושים.

חיים ילין: אני מציע לך עוד משהו, כבר סוללים קיבינימט את תל-אביב, ירושלים, כמה מיליארדים, תעשה שביל של 3 מטרים בצד עם הפרדה לאופניים, לא רק חשמליים גם לאופניים רגילים.

חיים ילין: אני רוכב על אופניים, אני לא רוצה להיות תורם כליות במדינת ישראל – בטח לא מתוך תאונה אלא מתוך אהבת האדם, זה בסדר.

חיים ילין: אני לא צריך להיות במקום הזה.

חיים ילין: אתם לא שומרים על האנשים.

חיים ילין: זה מה שצריך להיות.

חיים ילין: הנושא של הביטוח – זה מקומם לחלוטין.

חיים ילין: חבר'ה, תקשיבו, זה מוציא מהכלים לחלוטין.

חיים ילין: אם רוצים לבוא ולהגיד שנערים בגיל 16, שמקבלים צו ראשון במדינת ישראל, יקבלו הדרכה רק בשיעור בבית ספר והם כבר יכולים לקבל את הכלי הזה, שגם הורג אותם וגם הורג אנשים, אתם טועים ומטעים.

חיים ילין: לכן, צריך לעשות מסלול שמשם מתחילים תיאוריה, שיידעו מה זה כביש, שכשהוא יגיע לגיל 18 או 17 ויוציא רישיון לרכב ממונע כבר תהיה לו איזושהי תשתית.

חיים ילין: דרך אגב, תסלח לי, כבוד היושב-ראש, יש לנו מה ללמוד, לפעמים אפילו ממדינות אחרות.

חיים ילין: באיטליה ילדים יכולים לנסוע בגילאי 14 ו-15 עם רישיון והם אלופי העולם בדברים האלה, הם באים לקראת הנוער.

חיים ילין: אני לא מדבר כרגע על תאונות ועל תשתיות, אני מדבר על איך אתה פותח את המסלולים האלה.

חיים ילין: אני חושב שהרצאה בבית ספר, תסלחו לי, לא תמנע שום דבר.

חיים ילין: תגידו, איך האוזניות?

חיים ילין: איך ילד נוסע עם אוזניות?

חיים ילין: הוא לא שומע כלום.

חיים ילין: יש תקנה נגד זה?

<דרור וגשל: כן, יש.

חיים ילין: לא שמעתי, מי אוכף את זה?

<דרור וגשל: המשטרה.

חיים ילין: איזו משטרה?

חיים ילין: איזו משטרה?

<דרור וגשל: משטרת ישראל.

תמר זנדברג: חברי הכנסת לא יודעים שלילדים יש חובת קסדה, לא יודעים שאסור עם אוזניות, לא יודעים שהמנועים שנוסעים בהם הם לא תקניים, אבל באים להחמיר את החוק.

חיים ילין: די, אי אפשר ככה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לתת סמכויות לפקחים כדי שכל הדברים האלה יקרו.

מירב בן ארי: כל הזמן יש חוקים וחוקים ואף אחד לא אוכף כי השוטרת, שעסוקה - - -

איתן כבל: מירב, סליחה, אתם מייצרים ויכוח בכוח?

מירב בן ארי: איתן, אנחנו כל הזמן יושבים ושומעים את אותו הדבר על שבילי האופניים, על הרשויות.

מירב בן ארי: תנו סמכויות לפקחים ותראו שהחוק עובד.

מירב בן ארי: די כבר, התעייפתי כבר מלשמוע כל הזמן אותו דבר, איך זה לא מעייף אתכם?

מירב בן ארי: תנו סמכויות, תתחילו לאכוף, תנו דוחות, תעצרו את מה שקורה שם בכבישים.

איתן כבל: מירב, יש סיבה שאת משוחחת עם עצמך?

חיים ילין: הבוקר היה דיון פה, המשטרה מאשימה את מח"ש, מח"ש את משרד המשפטים, השיח הזה נראה אותו דבר.

חיים ילין: הבעיה היא כזאת, שאנחנו תמיד בחקיקה או ברגולציה מפגרים אחרי הטכנולוגיה, כל הזמן.

חיים ילין: זה גם באינטרנט, זה גם פה.

חיים ילין: תפסיקו, אל תתנו אישור למכור את הדבר הזה לפני שאין תקינה.

חיים ילין: פעם אחת בואו נעבוד כמו מדינה מתוקנת, לא כמו העולם השלישי.

חיים ילין: לפני שמוכרים אופניים חשמליים - - -

איתן כבל: גם היום זה אסור.

מירב בן ארי: אבל, חיים, זה כבר קיים.

חיים ילין: מה, מה אסור?

<מיטל להבי: 150,000 בכל שנה - - -

איתן כבל: אני שמח על הדיון הנלהב בעיריית תל-אביב אבל סליחה, תל-אביב היא לא הסיפור, תל-אביב עוד יחסית - - -

חיים ילין: לא, זה על המדרכות, כבל, אין הפרדה.

איתן כבל: אבל אתה לא צריך לשכנע אותי, נו, באמת.

חיים ילין: לך לשרונה, שם בכלל לא הפרידו.

<דרור וגשל: אפשר להשיב לביטוח?

איתן כבל: יש לך תשובה על הביטוח?

<דרור וגשל: ביקשו שאני אשיב.

איתן כבל: בבקשה.

<דרור וגשל: לשאלה האם משרד המשפטים חשב האם צריך שתהיה חובת ביטוח פה, אז בזמנו כבר הוגש תזכיר חוק בעניין הזה שביקש להוציא במפורש את האופניים החשמליים מתחולת חוק הפלת"ד.

<דרור וגשל: זה תזכיר חוק שבסופו של דבר לא התקדם בכנסת, אני לא זוכר בדיוק מה היו הסיבות אבל הוא לא התקדם והכוונה שלנו היתה להוציא את זה, שייקבע במפורש שלא צריך לעשות ביטוח חובה לאופניים חשמליים, זה היה בעבר.

דוד אמסלם: למה?

<דרור וגשל: מכול מיני סיבות, בזמנו זה גם עוד לא היה מספיק מפותח, מספר הפגיעות לא היה – זה מה שהיה בזמנו.

<דרור וגשל: בעקבות כך היו כמה דיונים פה בכנסת, נערך דיון אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עו"ד ארז קמיניץ, בחודש אפריל בעניין הזה עם כלל הגורמים ואנחנו מעבירים פה את השאלות מאחד לשני כי, כן, זה נושא מורכב.

דוד אמסלם: אתה מתכוון אפריל שנה שעברה?

<דרור וגשל: כן, 2015.

<דרור וגשל: והשאלה פה האם להחיל חובת ביטוח היא לא רק בגלל שאנשים נפגעים, כי יש פה עוד כל מיני שאלות, כמו שעכשיו חברי הכנסת התווכחו ביניהם ולא ידעו האם יש עניין של אוזניות או קסדה, יש באמת תופעה גדולה מאוד של אופניים לא תקניים, יש פה איזשהו איזון שצריך לעשות בין הרצון של הממשלה, כמו שחבר הכנסת כבל אמר בהתחלה, לעודד את האופניים החשמליים, לבין הרצון לשמור על בטיחות הציבור.

<דרור וגשל: אז כשאנחנו חושבים על ההסדרה של האופניים החשמליים, אנחנו כרגולטור מסתכלים על אופניים חשמליים תקניים, שבהם הכללים שקבענו עובדים.

<דרור וגשל: כלומר, אופניים שיהיה אפשר לנסוע עד 25 קמ"ש הם תקניים, לא עושים בהם שיפורים, אנשים נוסעים על הכביש כמו שביקשנו מהם, אנשים חובשים קסדות, אנשים לא חובשים אוזניות, ואז, במצב כזה, יכול להיות שבאופן טבעי אם רק הכללים שעשינו יאכפו, יהיו פחות נפגעים.

<דרור וגשל: ואז, במצב כזה, עם כל זה נכון, אז בשביל מה צריך עוד ביטוח?

איתן כבל: על איזו ארץ אתה מדבר?

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין את הרציונל.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת, ברשותך, הרי בסופו של עניין - - -

<דרור וגשל: שניה, אני רק אסיים מה החלטנו לעשות.

דוד אמסלם: לא, אני רוצה לשאול על מה שאמרת עד עכשיו.

דוד אמסלם: תראה, בישיבה הקודמת שאני עשיתי קיבלנו נתונים ממכון "גרטנר", שריכז את הנתונים, מדובר על עשרות פצועים בשנה וגם על הרוגים.

<ניר ברטל: כמה מקרים תקניים וכמה מקרים לא?

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה עכשיו, עזוב, תן לי רק שניה להבהיר.

דוד אמסלם: חבר'ה, אצלי לא מקיימים דיונים ככה, יש רעש שבאמת לא מאפשר לשמוע את העניין.

דוד אמסלם: בוא תראה, ברגע שיש נפגעים אתה צריך להסדיר את הסוגיה הביטוחית – מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שאתה בעצם מפקיר את האזרח שפצע דווקא.

דוד אמסלם: תאר לך ילד בגיל 14 נוסע, פוגע באיזשהו מבוגר, פוצע אותו, הופך אותו לנכה, יש תביעה נגד ההורים, מתחילה תביעה אזרחית, שני מיליון שקל, ההורה לא יודע איך להתמודד עם הדבר הזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם בכלי הרכב אתה לא שואל את עצמך את השאלה האם שיפרתי קצת את הבטיחות, אולי נוריד קצת מחובת ביטוח החובה, אלא החלטת שלא בגלל שיש פה אנשים שנפגעים.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שהסוגיה הזאת ברורה היות שיש פה אנשים שנפגעים.

דוד אמסלם: ככל שיפגעו פחות אנשים כך הפרמיה תהיה קטנה.

דוד אמסלם: יכול להיות שכל אחד שיקנה אופניים, בגלל שאין הרבה נפגעים, כמו שאתה אומר – ובעזרת-השם הלוואי שלא יהיו כלל – אז הוא ישלם פרמיה של 30שקלים, ואם יהיו הרבה ישלם 1,000.

דוד אמסלם: לכן אני שואל אותך, למה אתה חושב שלא צריך להתייחס לנושא הזה?

<דרור וגשל: אני לא אמרתי שלא צריך להתייחס, אנחנו מתייחסים לזה מאוד ברצינות, אני אומר לטענה שאתה מעלה - - -

דוד אמסלם: אמרת שבאפריל 2015 עשיתם דיון, אני פקיד, אני אחרי שלושה דיונים מייצר החלטה, איך יכול להיות שעדיין אתם ממשיכים לדון?

דוד אמסלם: עד מתי?

<דרור וגשל: אני אסביר, רק תיתן לי להשלים.

<דרור וגשל: א', לטענה שאתה העלית, אז נכון אנחנו גם חוששים לאותו רוכב אופניים, אבל כמו שאמרנו כאן, לאותו רוכב אופניים יש אפשרות גם, א', לקבוע חובת ביטוח בתקנות, וב', יש לו אפשרות לרכוש ביטוח וולונטרי.

<דרור וגשל: כלומר, להם אני פחות דואג, הם הפוגעים - - -

דוד אמסלם: אין חבילה כזאת.

איתן כבל: חבר'ה, די.

איתן כבל: דרור, בכל הכבוד, שמענו, לא הבנו ונתקדם.

<דרור וגשל: אדוני, רק להשלים דקה.

איתן כבל: לא דרור, אתה לא משלים, די.

איתן כבל: אני אומר את הדבר הבא: קודם כל, אני אומר את זה עכשיו די בכאב כי הוועדה שלנו פה, ועדת הכלכלה, דנה בעניין הזה כמה וכמה דיונים, ועדת הפנים עסקה בזה כמה וכמה דיונים, כל העניין הוא עוד לפני הדיון שעסקנו – אבנר, דרור, נציג הממונה על שוק ההון – עוד לפני שאנחנו אומרים: אני תומך, לא תומך, מתנגד, אולי תשנה פה, אולי תעשה כאן.

איתן כבל: כל מה שביקשנו בשלב הזה זה לקבל סיפור דרך של המציאות המתקיימת, פעם אחת, ומול זה מה התוכניות שאתם מתכוונים לעשות.

איתן כבל: אם זה ביטוח, לא לספר לי את האפשרויות, כן או לא, אלא לבוא ולומר: חברי הוועדה הנכבדים, בכוונתנו להגיש המלצות להגשה בתקנות או בחקיקה - - -

דוד אמסלם: עם לוחות זמנים.

איתן כבל: או לא, שקלנו ואנחנו יושבים וחושבים שאין מקום לעשות את זה.

איתן כבל: לגבי שבילי אופניים: במקום כך וכך לעניות דעתנו צריך לעשות כך, מי שלא סולל תוך פרק זמן "איקס", אנחנו לוקחים את הכסף, מבטלים לו את ההרשאה, מעבירים את זה לרשויות שיכולות.

איתן כבל: להסביר לנו למה המקומות שיש תת-ביצוע בפעולות האלה; עוברים לסוגיית גיל 16, גיל 14 וכו'.

איתן כבל: זאת אומרת, כל אותם דברים שאם אתה היית מבקש ממני הייתי צריך לעשות אותם.

איתן כבל: אני חוזר ואומר – מה מקומם פה?

איתן כבל: עד לרגע זה לא התקיים בינינו הוויכוח אם גיל 14 הוא נכון או גיל 16 הוא הנכון, קסדה נכון או קסדה לא נכון, כל העניין הוא שעד לרגע זה, היה דיון האם עכשיו יש אור בחוץ או חושך בחוץ ועד לרגע זה לא הצלחתי להבין דבר וחצי דבר.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, אבנר, אנחנו הולכים לקיים דיון נוסף ובפעם הזאת אנחנו נוציא בדיוק אחד לאחד סיפור דרך, שאלה-תשובה, שאלה-תשובה.

איתן כבל: לא לספר לי סיפורים, לא להגיד לנו: זה מחולק לשלושה חלקים, בשיטה א', בשיטה ב' ובשיטה ג'.

איתן כבל: אנחנו בסך הכול רוצים להבין לאן אנחנו צועדים.

איתן כבל: יש לנו עמדות, לחברי הכנסת, אחת מחברות הכנסת עוסקת בזה כבר מהיום הראשון, עוד לפני שהיא הגיעה היא סיפרה לכחלון שהיא תוביל את זה והיא באמת נלחמת על העניין הזה מתחילת הדרך ואנחנו כולנו מכדררים אותה כי אין לנו באמת תשובות לתת.

איתן כבל: אנחנו גם לא נעביר חוק שהוא בעצם הופך להיות אות מתה, שאי אפשר בעצם ליישם אותו.

איתן כבל: זה כמו התקנות שהעברנו עד גיל 14 ואסור לו לנסוע על המדרכה – הן הפכו להיות חלליות.

איתן כבל: אצלנו בשכונה הם כבר יודעים שאסור אז הם עושים תנועות ידיים, כאילו הם עפים באוויר, רחפנים.

איתן כבל: בסוף בסוף, אני לא מוכן שהדיון הזה – די, לי נמאס.

<חגית אוריין: לך נמאס?

איתן כבל: סליחה, חגית, לא רק בתל-אביב רוכבים.

<חגית אוריין: בכל הארץ.

איתן כבל: תודה רבה לך, תני לי לסיים את הדיון עכשיו.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, אנחנו מבקשים, חברי הכנסת, שתי הוועדות, לקבל תשובות מאוד חדות וברורות ועל זה נבנה את הפלטפורמה אל מול העמדות שאתם מציגים.

דוד אמסלם: אני רוצה לשדרג את ההצעה, ברשותך.

איתן כבל: בבקשה.

דוד אמסלם: אני מסכים עם כל מה שאיתן אמר פלוס ואני אגיד גם לאן צריך ללכת.

דוד אמסלם: אנחנו דנים בנושא עוד מעט שנה לדעתי, שתי הוועדות, אני לא ידעתי אפילו שהוא דן פה, אנחנו דנו פעמיים, הוא דן שלוש פעמים, כשהבנתי את זה אמרתי: בואו נעשה ביחד כדי לעשות איזשהו משהו שהוא קצת יותר סגור.

דוד אמסלם: אני מציע לך, איתן, שאנחנו ניתן להם לוחות זמנים, קחו שלושה חודשים, תביאו תקנות.

דוד אמסלם: דרך אגב, עדיף שזה יהיה באמת לפני הקיץ.

<דרור וגשל: תקנות למה, אדוני?

דוד אמסלם: לסגור את כל הסוגיה ואני אקריא לכם מפרוטוקול ה-15 ביוני 2015: "הוועדה מבקשת משר התחבורה והשר לביטחון פנים לגבש חבילת מדיניות שלמה שתכלול את כל סוגיות הרכב, הרוכב, התשתיות והאכיפה".

דוד אמסלם: ארבעת הנושאים.

<אילן קנר: מה עם ביטוח?

דוד אמסלם: אני אומר, "הרכב והרוכב", כולל מה שקשור לרכב עם הביטוח.

דוד אמסלם: לגבי כל הסוגיה הזאת, אני חושב שאתם צריכים לשבת לעשות עבודת מטה מסודרת, זה התפקיד של הפקידות.

דוד אמסלם: אני רק מציע ליושב-ראש הוועדה מה שכבר עשיתי בנושא אחר:

דוד אמסלם: אם אתם לא תעשו את זה תוך שלושה חודשים – אנחנו נעשה את זה.

דוד אמסלם: יש לנו מומחים בכנסת, אני סגרתי עם הממ"מ שאנחנו נקבל כמה יועצים שאנחנו רוצים, נשכור את השירותים שלהם, נתקין את התקנות, נביא אותן בחקיקה של הוועדה ואחרי זה נשאל מה אתם עושים.

איתן כבל: דרך אגב, אני רוצה רק לומר לאדוני, דיברת על הפלוס, אני עשיתי פלוס פלוס – למה אני מתכוון?

איתן כבל: משרד התחבורה יודע, זה נאמר לפרוטוקול, למה הארכנו להם רק בחצי שנה את התקנות.

<לאה ורון: תיקון מס' 12 לתקנות התעבורה.

איתן כבל: תיקון 12, שזה בעצם כולל את כל אשר אמרנו או לפחות חלק.

איתן כבל: כי הודענו שאם לא תבוא תוכנית סדורה מא' ועד ת', שכוללת בין היתר כמעט את כל אשר אתה מנית ועוד, אנחנו פשוט לא נאשר את התקנות, הודענו את זה.

<תומר רוזנר: זה להעניש את הציבור.

איתן כבל: גם היום הציבור מוענש.

דוד אמסלם: נכון.

איתן כבל: הענשה - זה תלוי מאיפה אתה מסתכל על הדברים האלה.

איתן כבל: גם התקנות שאישרנו, כפי שאמרתי, זו עין בלתי מכוונת.

איתן כבל: עשינו את זה בכאילו כי בסוף התקנות רעות, התקנות שהם הביאו ואישרנו, אמרתי את זה.

דוד אמסלם: לא היתה ברירה, אז אתה אומר, זה המינימום שהיית חייב.

איתן כבל: זה המינימום שהייתי חייב

מירב בן ארי: הם רצו שנתיים.

איתן כבל: בדיוק, לא כי יצאנו מגדרנו לאשר את התקנות.

איתן כבל: זה פחות או יותר לוח הזמנים שכבר הגשנו אליהם.

איתן כבל: אני יודע שאצלכם – וזה מה שהפתיע אותי, אבנר – כבר אמר לי המנכ"ל, כי אני לפחות פעם בשבוע שואל אותו את השאלה על העניין הזה ולו רק כדי שאוזנו תהיה כרויה, שאנחנו מתכוונים לדברים האלה במלוא הרצינות.

איתן כבל: יש שולחן ממשלתי, יש שולחן שיודע לתת את תשובת הביטוח, הוא יודע לתת את התשובות של האכיפה, הוא יודע לתת את התשובה של התשתיות.

איתן כבל: חברים יקרים, איך הגענו למצב הזה שיש פה 140?

איתן כבל: זה היה "מחר, מחר, מחר, מחר" עד שאתה מגיע למצב שזה פשוט משתלט עליך והיכולת שלך להתמודד עם זה היא כמעט אפסית.

איתן כבל: אנחנו עדיין במקום שיכולים לעצור אולי את השיטפון הזה.

איתן כבל: אני מודע לזה שאנחנו מדברים כולנו במילים גבוהות.

איתן כבל: אני כבר לא יודע, אומר לכם בכנות, אם זאת גזירה, עד שלא יהיה פה איזה אסון ברמה כזאת שכולם יזעקו "עד כאן".

איתן כבל: אני מודע לדברים האלה אבל זה תפקידכם.

איתן כבל: מה הבעיה?

איתן כבל: שגם יש תקציבים לזה.

איתן כבל: כל אשר אנחנו מבקשים הוא פעם אחת ולתמיד לסיים את העניין הזה.

איתן כבל: מה שאנחנו גם מבקשים בסיפור הזה, אתם כבר צריכים להביא לנו את כל סיפור הסמכת הפקחים כי בעניין הזה עד שאני אחכה למשטרת ישראל, בכל הכבוד – ואינני מוצא למקום עכשיו לנזוף או לא, זה לא תפקידי, אלא לבוא ולומר לכם בעניין הזה שמהמשטרה לא תצמח לנו הישועה.

איתן כבל: כל מי שממתין שהישועה לאכיפה בתוך - - -

<דניאל מורגנשטרן: יש את חוק האכיפה הסביבתית שלא נאכף.

איתן כבל: עזוב, אנחנו עוד בתחבורה, אתה כבר עושה לו סידור עבודה לאכיפה סביבתית?

איתן כבל: פה הוא לא מצליח.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד בעניין הזה הוא שאנחנו לא מקבלים את זה יותר.

איתן כבל: אבנר, אתה יודע שאנחנו יוצאים מגדרנו עבור חקיקה שהמשרד שלכם, שאתה חלק מרכזי ממנו, מביא.

איתן כבל: יוצאים מגדרנו.

איתן כבל: אנחנו לא נוותר בעניין הזה.

איתן כבל: יש כמה נושאים שאני לקחתי אותם כפרויקט אישי - האמת שבמקרה הזה את שני הנושאים שנינו לקחנו – גם הנושא של הבוחנים.

דוד אמסלם: בוודאי.

איתן כבל: אני אומר במקום הזה שאנחנו נלך על זה בכל הכוח, ורק תוכנית כוללת, אני לא מוכן יותר לקבל מקטעים.

איתן כבל: כן, אדוני, בבקשה.

<אלי דלל: צריך להסתכל על הנושא של אופניים חשמליים ככלי רכב לכל דבר.

<אלי דלל: כמו שיש אופניים עם מנוע עזר ואופניים שעובדים על בנזין יש אופניים חשמליים.

<אלי דלל: אם נסתכל על זה בצורה הזאת, הנגזרת של זה תהיה על כל מה שאנחנו מדברים, כעל טוסטוס, קטנוע וכך הלאה – שזה קסדה, רישוי וזה מה שצריך להיות.

<אלי דלל: אני קודם כל רוצה באמת לומר תודה גם ליו"ר ועדת הפנים וגם ליו"ר ועדת הכלכלה על שיתוף הפעולה, השיתוף בין איתן כבל לדודי אמסלם מאוד חשוב כי התקיימו דיונים שהיינו בהם גם בוועדת הפנים וגם בוועדת הכלכלה, לפני שלוש שנים, ולצערי לא יצא מהם שום דבר, השיתוף הזה הוא מאוד חשוב.

<אלי דלל: צריך להסתכל על האופניים החשמליים, כמו שאמרתי, רכב ככל רכב ואז לא יהיו אי הבנות – כי מה קורה היום?

<אלי דלל: אנחנו הורסים את ענף האופניים הרגילים, שאנחנו רוצים לעודד.

<אלי דלל: אני רוכב אופניים רגילים, ולא משנה אם זה לספורט או לפנאי או לתחבורה, אנחנו הורגים את הענף הזה.

<אלי דלל: אני רוצה שתלמידי בתי ספר – ואנחנו עושים שבילים בטוחים לבתי הספר – יגיעו עם אופניים כי זו גם תחבורה ציבורית.

<אלי דלל: אבל, צריכים לקחת את האופניים החשמליים וליצור מהם תקנות, בדיוק כמו רכב או קטנוע, לא משנה איך נקרא לו, עם מנוע בנזין.

<אלי דלל: בדיוק אותו דבר.

<אלי דלל: ואז גם נושא האכיפה - - -

איתן כבל: אלי, העניין ברור, אתה אומר לי בעצם שאתם בעד שתהיינה תקנות מסודרות, רכיבה תהיה על הכביש ולא על - - -

<אלי דלל: עם קסדה, מגיל 16, עם רישוי וביטוח.

איתן כבל: עם קסדה, מגיל 16, עם רישוי, ואתה אומר לי מנקודת המבט שלך, עמדת העיר נתניה.

איתן כבל: אתה מדבר רק על אופניים חשמליים, אני מדגיש.

<אלי דלל: אני מדבר על חשמליים ובוא לא נערבב.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: מיטל להבי, בבקשה.

<מיטל להבי: אני חייבת להגיד שאני רוכבת דווקא על אופניים חשמליים, רק שלפעמים אני לא מפעילה את הבטריה אז הם הופכים להיות רגילים, וזאת אמת, לא בשביל להתלוצץ.

<מיטל להבי: אני מודאגת מהישיבה הזאת.

<מיטל להבי: אנחנו באים לפה פעם אחר פעם ומבזבזים מילים.

<מיטל להבי: אני הייתי רוצה להפריד את הדיון, אם אפשר, לארבעה חלקים: החלק של התשתיות – חברים, זה שיח בפני עצמו, זה תקציבים, זה כן חוקי תכנון ובניה, בכל מקרה צריך תיאום תכנון, בכל מקרה צריך לדעת מה עושים עם החנייה, בכל מקרה צריך לראות איך זה עובד בחתך רחוב, בכל מקרה זה לא מהיום למחר, צריך סבלנות, זה קילומטר אחרי קילומטר, רחוב אחרי רחוב וזו עבודה מורכבת.

<מיטל להבי: זה סיפור אחד.

<מיטל להבי: הסיפור השני הוא הפיקוח.

<מיטל להבי: יושבת פה מירב ומדברים פה על נושא הפיקוח פעם אחר פעם, אני חושבת שצריך להפריד אותו.

<מיטל להבי: פיקוח, על בסיס מה שקיים, צריך להיות.

<מיטל להבי: צריך להיות.

<מיטל להבי: כל הנושאים שהזכרת – הנושאים של מיקום, גיל וקסדה – הם נושאים שכבר קיימים בתקנות.

<מיטל להבי: אתה רוצה לתקן את הגיל – אני בעד לתקן את הגיל, מגיל 16 – צריך לתקן את הגיל, אבל הדברים האלה כבר קיימים בתקנות.

<מיטל להבי: מה שלא קיים ואנחנו מוסיפים, וזו תהיה שיחה מורכבת ומסובכת, זה למשל ביטוח.

<מיטל להבי: ביטוח זו שיחה מורכבת ומסובכת, אם נכניס אותה עכשיו לשיחת הגיל ושיחת התשתיות ושיחת הפיקוח, לא נגיע לשום מקום.

<מיטל להבי: בואו נפריד את שלוש הסוגיות שהן: ביטוח, רישוי וטסט, מה שלא עשינו ולא דיברנו עליו עד עכשיו ושכן הופך אותם לאופנוע או לא הופך אותם לאופנוע ונעשה על זה שיחה.

<מיטל להבי: למשל, לגבי ביטוח – השר כחלון, למה הוא מחזיר כסף של "קרנית"?

<מיטל להבי: שייקח את הכסף ויעודד את הדו-גלגלי.

<מיטל להבי: יש עכשיו בשוק מאות אלפי אופניים שגם אם נחליט מחר בבוקר לבטח, איך נבטח רטרואקטיבית?

<מיטל להבי: יש כסף בקופה, במקום להחזיר כמה שקלים לכל אחד שמבטח רכב, תשתמשו בכסף הזה כדי לבסס - - -

איתן כבל: מיטל, תודה.

<מיטל להבי: בכל אופן, אני רק רוצה לבקש שלא להפוך את רוכבי האופניים בביטוח כמו טוסטוס – עולה המון כסף.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: מרדכי פדר, יו"ר "מתונה".

<מרדכי פדר: תודה רבה.

<מרדכי פדר: אני גם מייצג את פורום פעולה ואנחנו משוכנעים שאופניים חשמליים זה אופנוע לכל דבר.

<מרדכי פדר: כל הסוגיות שהיא העלית עכשיו – אפשר לפתור אותן על ידי רישוי, רישיון, ביטוח.

<מרדכי פדר: זה גם פותר את סוגיית האכיפה – למה?

<מרדכי פדר: היום המשטרה לא ערוכה להתעמת עם ילדים בני 12, 14, לקחת להם את האופניים, להביא את האבא לתחנה וכו' ואם אנחנו נמשיך כך וניקח את הפקחים לעשות את אותו דבר, הפקחים יקראו יום ולילה למשטרה לעזור לקחת מהילד את הזהות שלו וכו', לא פתרנו עם זה כלום.

<מרדכי פדר: אפשר לפתור את זה רק אם אנחנו מתייחסים לזה כאל הכלי שזה באמת, שזה אופנוע – רישוי, רישיון וכל מה שקשור בדבר הזה.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: אילן גרודסקי, בבקשה.

<אילן גרודסקי: רבותי, יושבי-ראש שתי הוועדות, הדיון הזה הוא דיון מאוד חשוב ואנחנו מברכים על כך שאתם קובעים לוחות זמנים אתגריים ומאלצים את המערכת להיכנס לנורמה של עבודה.

<אילן גרודסקי: אנחנו רוצים להצטרף לדעתה של הוועדה להעלאת הגיל לגיל 16.

<אילן גרודסקי: בסקר ציבורי שעשינו במדגם מייצג של הציבור הישראלי, גם הציבור חושב כך.

<אילן גרודסקי: בנושא הפקחים – ייעוד הקנסות, ברגע שהוא נשאר בתוך העירייה ובתוך היישוב - - -

איתן כבל: עוד אין פקחים, אתה כבר רב איפה הקנסות יהיו?

דוד אמסלם: עוד לא יודעים על מה הפקחים צריכים לפקח.

<אילן גרודסקי: ברגע שזה נשאר בתוך הקופה העירונית זה ייועד לבטיחות בדרכים ולשבילי אופניים.

מירב בן ארי: זו הבעיה האחרונה שלנו.

איתן כבל: אתם כמובן תוזמנו לדיון על התקנות.

איתן כבל: בבקשה.

<דניאל מורגנשטרן: אני רוכב אופני כביש, זה המנוע החשמלי שלי.

<דניאל מורגנשטרן: שימו לב, כשהתחיל הסיפור לפני ארבע שנים, של אופניים חשמליים, נורא התנגדתי לו, בינתיים מה התברר?

<דניאל מורגנשטרן: יש היום 200,000 זוגות אופניים חשמליים.

<דניאל מורגנשטרן: כל זוג כזה נוסע לפחות קילומטר, הוא חוסך נסיעה של רכב.

איתן כבל: אין ויכוח.

<דניאל מורגנשטרן: זאת אומרת, זה שיפור מצב מדהים באיכות האוויר, איכות הסביבה ובגודש התנועה בערים.

<דניאל מורגנשטרן: כלומר, אני שיניתי את דעתי ואני אומר:

<דניאל מורגנשטרן: היום אני בעד אופניים חשמליים, לא להגביל את הגיל אלא אפילו להוריד את הגיל, אבל, שימו לב מה לעשות – אין הבדל כהוא זה בין אופניים חשמליים לאופניים שלי, שנינו יכולים להגיע ל-25-30.

<דניאל מורגנשטרן: יושב פה עמיתי לטריאת

<דניאל מורגנשטרן: לון, אני יכול גם להגיע ל-60-70 קמ"ש ואפילו יותר אם הירידה מספיק תלולה.

<דניאל מורגנשטרן: תראו, האופניים החשמליים, אין להם - - -

איתן כבל: דניאל, הבנתי.

<דניאל מורגנשטרן: משפט אחד, איתן.

<דניאל מורגנשטרן: תקנה אחת, להוריד את כל האופניים לכביש, לא על מדרכות, שבילי אופניים הם חלק מהכביש ולעשות טסט לכולם.

איתן כבל: דניאל, העניין ברור.

איתן כבל: אני אגיד לך, דניאל ואני אומר את זה לחברים מהטריאתלון שמהנהנים בהבנה בכל אשר אתה אומר, אנחנו בשום פנים ואופן לא מבקשים למנוע רכיבה על אופניים חשמליים, נהפוך הוא, אנחנו רוצים לעודד, אלא אנחנו רוצים להכניס את זה לתוך מסגרת מוסדרת.

איתן כבל: כל אחד, כמו שאומרים, בוכה איפה שכואב לו, אנחנו מוצפים בתלונות, אנחנו לא מוצפים בתלונות על רכיבה באופניים רגילים, עד היום הזה אף אחד לא כתב לי בעניין.

<דניאל מורגנשטרן: זה לא נכון, יש אנשים - - -

איתן כבל: דניאל, אני לא אמרתי שלא.

איתן כבל: יש גם אנשים שנפל להם בבית מיחם – נוציא לו אישור למיחם שהוא שפך?

איתן כבל: ניתן רישוי?

איתן כבל: אנחנו מדברים אתך בסך הכול על הנורמה איך צריך לפעול.

איתן כבל: חגית, משפט.

<חגית אוריין: יש דברים נורא חשובים.

איתן כבל: חגית, היתרון שלך הוא שכבר הטמעת בנו, תראי איך אנחנו מדברים.

<חגית אוריין: אני לא בטוחה בזה.

<חגית אוריין: אני פה, עם כל הכבוד לכם – ובאמת יש לי המון כבוד אליכם, איתן כבל ודוד אמסלם, אתם יודעים את זה – אבל אני מדברת לא רק בשם הולכי הרגל בתל-אביב, פונים אלי קשישים מהרצליה, מפתח-תקווה, מר ברוורמן, מרמת-גן ומגבעתיים, אז בואו תתנו לנו את הכבוד כי אנחנו הנפגעים הראשונים בכל המצב הזה.

איתן כבל: בבקשה, בקצרה ממש.

<חגית אוריין: אני רק רוצה להזכיר לך שברוורמן כבר נתן את כל הארכות למשרדים האלו וגם איים עליהם ושום דבר לא קרה.

איתן כבל: אני מפחיד יותר, עזבי עכשיו את זה.

<חגית אוריין: אני מאוד מקווה, אתה בטח יותר מצחיק.

איתן כבל: זה לא בגללי, בגלל דודי.

<חגית אוריין: דבר נוסף, אני נורא מבקשת, אם אתם משקיעים תשקיעו תחילה במרכזי הערים, במוקדי החיכוך, איפה שגם אנחנו צועדים.

<חגית אוריין: תנו גם לנו פתרון וגם להורים המסכנים שנשרכים עם הילדים שלהם מקדימה ומאחורה בין הולכי הרגל – מרכזי הערים.

<חגית אוריין: דבר נוסף, תגידו לי, אתם מדברים על ביטוח לרוכבים, איפה הביטוח להולכי הרגל שנפגעים?

דוד אמסלם: מדברים על הביטוח הזה.

איתן כבל: זה העניין, זה הביטוח.

<חגית אוריין: אם אני נפצעת היום ואתם לא מחייבים אותם בלוחית זיהוי, מה אני עושה?

דוד אמסלם: חכי לדיון, את מתחילה את הדיון על התקנות.

איתן כבל: חגית, כבר נגענו בעניין, בכל הנקודות, רק מפאת כבודך, כמייצגת את כל הולכי הרגל, אני נותן לך.

<חגית אוריין: מאה אחוז, אני ממשיכה הלאה.

<חגית אוריין: איתן, מיתון תנועה, לא רק שבילי אופניים, מיתון תנועה במרכזי הערים.

<חגית אוריין: בתל-אביב הובטח לנו בסוף 2014, עד היום לא - - -

דוד אמסלם: אבל זה לא הנושא שלנו עכשיו.

<חגית אוריין: זה כן, זה אחד מהאמצעים להורדת הרוכבים ולמניעת תאונות.

<חגית אוריין: מיתון תנועה הולך עם שבילי אופניים.

איתן כבל: תודה, חגית.

<חגית אוריין: דבר נוסף - - -

איתן כבל: ואחרון, חגית.

<חגית אוריין: אוקיי.

<חגית אוריין: אני רוצה להגיד לכם משפט אחד, התניידות זה דבר נורא נורא חשוב אבל קדושת החיים שלנו יותר חשובה מהתניידות.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: מירב, בבקשה, בקצרה.

מירב בן ארי: בקצרה, אני לא אחזור על הדברים.

מירב בן ארי: אני באמת מודה לשניכם שקיימתם את הדיון הזה, אני גם דיברתי עם שניכם במליאה כדי שנקדם את העניין.

מירב בן ארי: באמת אני התעייפתי, שמעתי על שבילי האופניים, שמעתי על המיליונים, שמעתי על הביטוח, רישוי, את כל הדברים האלה כבר שמענו.

מירב בן ארי: יש נושא אחד והוא פשוט ומי שתוקע אותו, תסלחו לי, זה השלטון המקומי ולכן דודי מעורב כאן ובצדק.

מירב בן ארי: מי שרוצה בסופו של דבר, לפחות עכשיו, לתת פתרון, לפני הרישוי, ביטוח, רישיון – מצטערת, אני פה אמנם רק 10 חודשים אבל זה ייקח שנים, הרישוי והביטוח, לא נעים לי – לפחות הפיקוח, הפיקוח.

מירב בן ארי: יש פקחים שמסתובבים ברשות – אגב, מישהו כאן אמר, נראה לי אתה, הכסף בכל מקרה מיועד, גם בחקיקה כתבתי, לשבילי אופניים, כבר שמנו את זה על השולחן.

איתן כבל: בעזרת-השם.

מירב בן ארי: בעזרת-השם ביום שזה יהיה.

מירב בן ארי: אבל לפני כל זה, צריך לתת סמכויות, זה מה שהחוק שלי אומר.

מירב בן ארי: אני סומכת על שניכם שפשוט תיקחו את הנושא הזה ותתנו סמכויות, כי אתה יודע שלשוטרים, ואמרת את זה בעצמך, אין את היכולת לעשות את זה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: משפט אחד.

<זיו שוורץ: משפט אחד אחרון.

<זיו שוורץ: אנחנו לא עם סגולה, הילדים שלנו לא שונים מילדים שוויצרים או גרמנים או אוסטרלים או איטלקים והם עושים אותו דבר.

<זיו שוורץ: אני כבר בדיון שני כאן ושום דבר לא משתנה.

מירב בן ארי: דיון שישי.

<זיו שוורץ: לצורך העניין, אני אומר דבר מאוד פשוט: תעשו "העתק-הדבק", כמה זה פשוט.

<זיו שוורץ: הדבר הזה קיים בכל מיני מדינות - - -

איתן כבל: מתי אני כבר יכול לעשות "העתק-הדבק" לגור בשוויץ?

<זיו שוורץ: חבר'ה, אנחנו לא שונים מהם, הילדים שלנו לא שונים.

איתן כבל: אני אענה לך, אני אגיד לך מה הטעות.

איתן כבל: חברים, אני מסכם: אני לא סתם אמרתי לכם את זה, אתה הולך לכיוון לא נכון, אנחנו לא מעמידים את עצמנו מול, אל תיקח את זה למקום הזה, אתה טועה.

איתן כבל: גם המשפט האחרון – מוטב ולא היה נאמר כי זה לא הכיוון.

איתן כבל: אנחנו בסך הכול מבקשים להסדיר את העניין הזה, כי נכון לרגע זה - - -

<זיו שוורץ: אז תסדירו.

איתן כבל: תודה, אני מודה לך.

מירב בן ארי: תודה, זה בדיוק מה שאנחנו מנסים לעשות.

איתן כבל: זו בדיוק הנקודה.

איתן כבל: אני לא רוצה: דומה לשוויץ, לא דומה לשוויץ, איטליה, לא איטליה, יש מדינות גם עם תרבות רכיבה על אופניים שהיא של שנים, התשתיות מוכוונות לרכיבה על אופניים וכל הדברים האלה.

איתן כבל: חברים יקרים, אני מתנצל, לא רק אתם מסתובבים בחו"ל, אנחנו ח"כים, שכחתם?

<זיו שוורץ: אבל אנחנו כן רוכבים על אופניים בארץ.

מירב בן ארי: אני רוכבת על אופניים חשמליים.

איתן כבל: הייתי עכשיו בווינה - - -

מירב בן ארי: יש שם "תל-אופן" חשמלי.

דוד אמסלם: חבר'ה, תנו ליושב-ראש באמת לסכם.

איתן כבל: כמעט ולא פגשתי שם אופניים חשמליים.

איתן כבל: היינו בהולנד – כולם רוכבים על אופניים רגילים, מעט מאוד רכיבה על אופניים חשמליים, כמעט ואתה לא רואה את זה.

<זיו שוורץ: זה לא נכון.

איתן כבל: בסדר, חבר'ה, לא ביליתי ברחובות שאתם הייתם, אני אומר איפה אני הייתי.

איתן כבל: ברשותכם, אני מסכם: נקודת המוצא היא לעודד רכיבה על אופניים, קודם כל, כדי שזה יהיה ברור.

איתן כבל: כל התהליך הוא לא כדי, חס וחלילה, למנוע.

איתן כבל: אם אני עולה מדרגה – אני רואה את זה בחיוב רכיבה על אופניים חשמליים, מנקודת המבט שלי גם כחלק מהמארג של הגנת הסביבה, אבל זה חייב להיכנס לתוך מסגרת.

איתן כבל: אבנר, מה שאמרנו בפעם הקודמת, אני רוצה, בעיקר לאור הדברים שנאמרו כאן, להבהיר – והפעם גם בשם שתי הוועדות – יש לכם שלושה חודשים, אני חושב שזה כבר זמן די והותר, אבל אני ממש מבקש, אבנר, תשובות בכן ולא.

איתן כבל: דהיינו, אם יש לכם ביטוח, תבואו להסביר לנו למה לא ביטוח, אם יש קסדה, כן או לא בלי להיכנס עכשיו לשאלות, גיל, תשתיות.

איתן כבל: אבל אני אומר במחילה, אתה מבין שאם אני הייתי נותן לך תשובה כזאת – אני הייתי רחמן, הייתי מוציא אותך מהחדר, אתה עשית לי סחרחורת מאיך שכדררת אותי בדיון ואני אומר את זה בכבוד.

איתן כבל: אני עדיין בקטע שאני סבלן, בדיון הבא אני לא אהיה סבלני לגמרי כי לא יכול להיות ששתי ועדות מקדישות כל כך הרבה זמן לנושא שאמור להיות כל כך פשוט וחשוב.

<חגית אוריין: מה הדד-ליין?

איתן כבל: שלושה חודשים, גברתי חגית, שמעתי, הקשבתי לך, נתתי להם שלושה חודשים.

איתן כבל: אנחנו נוציא את זה בכתב, נושא-נושא, עניין-עניין, ייקבע דיון בעוד שלושה חודשים, כולל פיקוח, כולל הכול, תקנות, חקיקה ראשית, חקיקת משנה, כל מה שאנחנו צריכים לקבל, כולל "העתק-הדבק" לשוויץ.

איתן כבל: תודה לכם, הישיבה נעולה.