ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 157, 2015-11-08 14:55

משה גפני: אני מחדש את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש שתגיד לגבי העובדים והמגנזיום.

משה גפני: בבקשה.

<שי באב"ד: תכף ייכנס לכאן גם סגן הממונה על התקציבים.

משה גפני: רגע.

משה גפני: גם לגבי היתומים וגם לגבי התקנות.

משה גפני: אני אצביע.

משה גפני: לגבי הנושא של היתומים.

משה גפני: אנחנו מצביעים על ההסתייגות שצירפנו להצעת החוק.

<שגית אפיק: מה שהקראנו קודם.

<שגית אפיק: שמונים יתומים, מאתיים אלף שקלים לכל יתום.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: הצעת החוק לגבי היתומים התקבלה.

משה גפני: תודה רבה לכם.

משה גפני: שיהיה לכם הרבה בריאות, נחת ואושר.

משה גפני: תודה רבה לכם.

משה גפני: לגבי התקנות הפוטו וולטאיות.

משה גפני: אני מאשר את התקנות האלה עכשיו בתנאי שאתם הולכים.

<שגית אפיק: תקנות הסדרים במשק המדינה (ארנונה כלית ברשויות המקומיות).

<שגית אפיק: זה הוסבר קודם.

משה גפני: מי בעד אישור התקנות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: התקנות אושרו.

משה גפני: רבותיי, אם מישהו מתנגד לתקנות הפוטו וולטאיות או מישהו מתנגד לנושא של היתומים, שיגיד לי ואני אחזור על ההצבעה אבל אם אף אחד לא מתנגד, אנחנו ממשיכים הלאה ועוברים לנושא של ששינסקי ואני עובר להצבעות.

מיקי רוזנטל: איך הצבעות?

מיקי רוזנטל: יש הסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אני ביקשתי רשות דיבור.

שלי יחימוביץ': גם אני.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

שלי יחימוביץ': גפני, בכל הכבוד, אנחנו הרי נצביע היום.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שניר גלעד יקבל רשות דיבור ואנחנו לא.

משה גפני: אני אאפשר.

שלי יחימוביץ': אני מבינה שהוא מועדף כאן בוועדה.

משה גפני: מועדף, זה לא נכון אבל אני מאפשר לו לדבר.

שלי יחימוביץ': הוא הקורבן.

משה גפני: את זה לא אמרתי.

משה גפני: את לא תעתרי לבג"ץ נגד החוק הזה.

שלי יחימוביץ': מי יודע.

משה גפני: אדוני מנכ"ל משרד האוצר, בבקשה.

<שי באב"ד: לגבי הברום והמגנזיום, הייתה כבר התייחסות קודמת וזה נכנס בדרפטים הראשונים עוד הרבה לפני ועדת הארבעה.

<שי באב"ד: זה הוקרא כאן בוועדה.

<שי באב"ד: התיקונים כבר נמצאים בפנים.

<שי באב"ד: למיטב ידיעתנו הדבר הזה כבר נותן את הדעת לגבי הברום והמגנזיום.

<שי באב"ד: אם אתם רוצים לדעת בהרחבה מה התיקונים, עדי תאמר.

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': בהרחבה.

תמר זנדברג: רק לחדד את השאלה.

תמר זנדברג: למיטב ידיעתנו הוועדה יודעת שהברום והמגנזיום, נעשו בהם תיקונים על מנת למנוע את המצב שהוצג כאן לפני ההפסקה.

תמר זנדברג: כלומר, יש איזושהי מידה מסוימת של מנגנון כלשהו שאותו נרצה לשמוע כדי שתנוח דעתנו, שמבטיח איזשהו סוג של – לא יודעת איך לקרוא לזה – סבסוד צולב או מנגנון פיצוי או איזשהו סוג של התחשבות עם העלאה ברמה של רווחי היתר על מנת להגן אפילו יותר, למען הסר ספק והרחק גדר מהברום והמגנזיום, על מנת למנוע פיטורים של עובדים.

תמר זנדברג: לזה זה יועד.

תמר זנדברג: לזה יועדה ההתדיינות הזאת ולזה יועדה ההקלה הזאת.

תמר זנדברג: נרצה בבקשה לשמוע על המנגנון המדויק על מנת שתנוח דעת הוועדה שאין שום סיבה לפטר במפעלי הברום והמגנזיום מכיוון שזה קיבל הגנה בחוק הקיים.

<שי באב"ד: על זה בדיוק הכנו שקף מראש.

<שי באב"ד: עדי.

<עדי חכמון: בנוגע למפעל המגנזיום, אנחנו יודעים שהוא מפעל הפסדי או על גבול הרווחי ולכן מס רווחי יתר בוודאי שהוא לא ישלם אבל עלתה טענה שנבחנה על ידינו לפיה קיימת סינרגיה בין מפעל המגנזיום למפעל האשלג ולמעשה המפעל מסייע ביצירת חלק מהאשלג שבסוף נמכר על ידי מפעלי ים המלח, על ידי מי"ה.

<עדי חכמון: מה שאנחנו מציעים כאן זה שאותה סינרגיה שאנחנו מכמתים אותה בכמאה דולר לטון אשלג שמקורו במפעל המגנזיום תוכר כהוצאה לצורכי מס רווחי יתר במפעל האשלג.

<עדי חכמון: משמע, אותה סינרגיה, אותה תוספת שנותן מפעל המגנזיום למפעל האשלג לא תובא בחשבון בחישוב מס רווחי היתר.

<עדי חכמון: לכן המטרה שלנו, אני רק אדייק, הייתה להביא לכך שמס רווחי יתר לא יפגע בכדאיות הכלכלית של מפעל המגנזיום.

שלי יחימוביץ': כלומר, כאשר ניר גלעד מאיים כאן בפיטורי עובדי מפעל המגנזיום, אין קשר בין דבריו לבין המציאות.

שלי יחימוביץ': הוא בעצם משתמש בהם כמכשיר כדי לאיים עלינו לא להעביר את ששינסקי 2.

<עדי חכמון: אני אחזור ואומר מה שאמרתי.

<עדי חכמון: המנגנון שאנחנו מציעים מבטיח שמפעל המגנזיום לא ייפגע.

שלי יחימוביץ': כלומר, אין קשר בין ששינסקי 2 לבין פגיעה במגנזיום.

באסל גטאס: אבל זה צריך לבוא לידי ביטוי במספרים או בהבנה מספרית.

באסל גטאס: כלומר, החלק מרווחי היתר של האשלגן שמקורו במפעל המגנזיום לא ייחשב כחלק מרווחי היתר.

באסל גטאס: האם זה כך.

<עדי חכמון: זה לא בדיוק.

באסל גטאס: אם לא, אז תגידי.

<עדי חכמון: אני אסביר.

<עדי חכמון: התועלת שמפיק מפעל המגנזיום למפעל האשלג לא ממוסה במס רווחי יתר.

באסל גטאס: תרגמי את זה למספרים.

<עדי חכמון: מאה דולר לטון אשלג שמקורו במפעל המגנזיום.

<עדי חכמון: זה נאמר מפורשות בחקיקה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ', בבקשה.

שלי יחימוביץ': קודם כל, אני מודה לאוצר על ההבהרה הזאת שממחישה שוב באופן ברור וצלול שאין קשר בין ששינסקי 2 לבין פיטורים מתוכננים במגנזיום או בברום.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שקיבלנו תשובה מאוד מפורטת.

שלי יחימוביץ': הם בדקו גם את טענת הסינרגיה שזאת מילה אהובה במיוחד והגיעו לכל חישוב אפשרי ולכל צל צלו של בן חישוב שאין קשר בין ששינסקי 2 ובין פגיעה במפעל המגנזיום או במפעל הברום.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, חשוב לי שתשמע, דווקא בגלל הסבלנות שהפגנת כאן כלפי דברי הבלע של ניר גלעד.

שלי יחימוביץ': אני שוב רוצה להזכיר שמדובר בשכיר העשיר ביותר במשק שבמהלך הישיבה כאן בוועדת הכספים הוא מרוויח 10,000 שקלים לשעה בגין ישיבתו כאן ולכן לשמוע את דברי התוכחה וההאשמה שלו כלפי חברי הכנסת ואת דברי ההתרברבות שלו על כך שהוא מייסד הנגב ודואג לעובדיו ולתעשייה שלו, אלה דברים מקוממים.

שלי יחימוביץ': יתרה מכן, אדוני היושב ראש, נאמרו כאן דברי איומים ובריונות שאנחנו צריכים להסתייג מהם ולדחות אותם על הסף.

שלי יחימוביץ': זה מצטרף גם לאירוע שהיה השבוע, בו התברר שכי"ל משתמשים בתשדירי השירות – מה שדיברתי עליו בפעם הקודמת – משתמשים בתשדירי הפרסום שלהם כדי לסחוט באיומים את הערוצים המסחריים ואכן הם הפסיקו פרסומות בערוץ 10 בעקבות כתבה ביקורתית עליהם.

שלי יחימוביץ': אנחנו רואים את האיומים, הבריונות, מעשים שבאמת לא קשורים לעולם הפרלמנטרי ולעולם הכלכלי אלא לעולם הפשע.

שלי יחימוביץ': אנחנו רואים אותם כאן בראש חוצות, בלי בושה, בוולגריות, בלי אפילו ניסיון לכסות עליהם באיזשהו מכסה של פוליטיקלי קורקט ואני רוצה לדחות את זה על הסף.

שלי יחימוביץ': אני מודה לך על כך שאתה מעביר את ששינסקי 2.

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: אם יהיה רוב.

שלי יחימוביץ': לא נראה לי שיש כאן מישהו שיצביע נגד הדבר הזה.

שלי יחימוביץ': אני מדברת בשבתי כחברת כנסת באופוזיציה.

שלי יחימוביץ': מדובר בהצעה ממשלתית ששר האוצר עומד מאחוריה ולכן אני מוסיפה כאן, ומיקי נמצא כאן וגם תמר זנדברג, שגם עם קולות האופוזיציה זה מובטח לכם.

שלי יחימוביץ': ברשותך, עוד מילה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להסתייג עמוקות מהדברים שאמר כאן אמיר ברקן שהיו סוג של אמירה שאני חושבת שהיא נאמרה כדי לרצות את כימיקלים לישראל ולהראות להם שלמרות ש-ששינסקי 2 עובר ולמרות שוועדת הארבעה לא מהינה לקרוא עליו תיגר, היא בכל זאת משאירה להם איזה פתח של תקווה בדבר השקעות עתידיות.

משה גפני: אני ביקשתי מהעוזר שלי שיתקשר למנכ"ל משרד ראש הממשלה וישאל אותו, בעקבות הדברים, מה עמדת משרד ראש הממשלה או ראש הממשלה.

משה גפני: הוא אמר שמכיוון שוועדת הארבעה לא קיבלה החלטה נגד או בעד, הדברים שנאמרו כאן, הם מקבלים את החוק כמות שהוא.

שלי יחימוביץ': כלומר, אני רוצה להדגיש שלדברים שנאמרו כאן - - -

משה גפני: אני רק אומר שמנכ"ל משרד ראש הממשלה, הם אומרים שבעקבות מה שקרה בוועדת הארבעה, הם תומכים בסופו של דבר – אני לא יודע את הניסוח המדויק – בששינסקי 2.

שלי יחימוביץ': אבל נאמרו כאן דברים מפיו של אמיר ברקן.

<שי באב"ד: הבהרה בנושא הזה.

<שי באב"ד: אתמול בערב נערכה שיחה עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה והסיכום ביני לבינו היה שמאחר וועדת הארבעה לא הגיעה להחלטה מוסכמת בין כל ארבעתם וסיימה את החלטתה, הנושא יבוא לפתחה של ועדת הכספים להחלטה.

שלי יחימוביץ': חשוב לי לומר למען לא ישמשו הדברים האלה באיזושהי עתירה לערכאות, הדברים שנאמרו כאן מפי אמיר ברקן.

שלי יחימוביץ': לדברים שנאמרו כאן מפי אמיר ברקן בעצם אין משמעות לא לגבי ששינסקי 2 ולא לגבי חקיקה.

<שי באב"ד: המשמעות שדנו בה בוועדת הארבעה, כדי לחדד את מה שחברת הכנסת אומרת, דיברו גם על מפעלים בהקמה וגם על נושא של פחת מואץ.

<שי באב"ד: שני הדברים האלה בחקיקה הקיימת לא באים לידי ביטוי.

שלי יחימוביץ': וניתנה איזושהי הבטחה לחקיקה עתידית כפיצוי על ששינסקי 2?

<שי באב"ד: אין שום הבטחה כזאת ידיעתי, ואני ואומר, כפי ששר האוצר אמר, החקיקה עוברת כמות שהיא.

מיקי לוי: ללא הטבות מס עתידיות.

<שי באב"ד: ללא הטבות כאלה ואחרות.

<שי באב"ד: אין שום הבטחה כזאת ושום דבר ועניין.

<שי באב"ד: החוק צריך לעבור כמו שהוא.

<שי באב"ד: זאת עמדתו של שר האוצר.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, עוד מילה.

שלי יחימוביץ': הייתה כאן עוד הבהרה לפיה הדברים שנאמרו מפיו של אמיר ברקן, אין להם שום משמעות לא לגבי ששינסקי 2 ולא לגבי דברים עתידיים.

מיקי לוי: לא, שלי, לגבי הטבות מס עתידיות, שיד אחת לא תיתן ויד אחת תיקח ואז יגיעו לאיזון תקציבי.

שלי יחימוביץ': מנכ"ל משרד האוצר הבהיר שאכן כך.

מיקי לוי: עכשיו שי אמר את זה חד משמעית.

מיקי לוי: אין על השולחן שום נושא של הטבות מס עתידיות ושזה יירשם בפרוטוקול בבקשה.

שלי יחימוביץ': אני כן רוצה, בעקבות האיומים הברבריים והוולגריים והשקריים לגבי המגנזיום, והעובדה שיושבים כאן אנשים שזה מטה לחמם והם משמשים נשק, כלי חי, בידיים של החוצפנים האגרסיביים האלה כדי לאיים עלינו בששינסקי 2.

שלי יחימוביץ': אני כן הייתי רוצה שגם בעקבות ההבהרות המאוד נחרצות של משרד האוצר, גם בגלל שמדובר במטה לחמם של 800 אנשים חפים מפשע, עובדים טובים ומסורים, גם כיוון שמדובר בשקרים מפיו של ניר גלעד, אני כן מבקשת שאתה תאמר את דברך אדוני כיושב ראש הוועדה.

שלי יחימוביץ': גם צריך לזכור שיש מניית זהב למדינת ישראל.

מיקי לוי: ושלא יאיימו עלינו שהם יעזבו.

שלי יחימוביץ': יש מניית זהב למדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': גפני, הייתי רוצה ממך אמירה מאוד ברורה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני אגיד בסוף.

שלי יחימוביץ': גפני, אני קוראת אותך לסדר.

שלי יחימוביץ': רק לומר שזה לא יעבור להם לסדר היום.

שלי יחימוביץ': אם תיפגע שערה משערות ראשו של איזשהו עובד במפעל המגנזיום, הם ימצאו אותנו שם באופן מאוד מאוד קשה ונוקב וכואב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תמר זנדברג.

משה גפני: אני מבקש, אם אפשר, בקצרה.

משה גפני: אנחנו חוזרים על עצמנו בכל הדברים.

משה גפני: שום דבר הוא לא חידוש.

שלי יחימוביץ': לא אמרתי דברים חדשים?

משה גפני: אמרת שאת קוראת אותי לסדר ובפעם הקודמת לא אמרת את זה.

שלי יחימוביץ': זה הדבר היחיד ששמעת.

שלי יחימוביץ': הבנתי.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר למה כן חשוב לחזור ולומר.

תמר זנדברג: מכיוון שגם הדברים שאנחנו שומעים מצד כי"ל והנהלת החברה לישראל, הם גם לא חדשים, ולמרות זאת הם נאמרים פעם אחרי פעם ולכן הם מחייבים אותנו לשוב ולהגיד.

תמר זנדברג: מופע האימים שנראה כאן לפני ההפסקה של איומים על מדינת ישראל, שתעשו מה בדיוק?

תמר זנדברג: שתיקחו את ים המלח ותלכו?

תמר זנדברג: יש לכם ברירה אחת והיא להחזיר את הזיכיון או לעמוד בחוקים שמדינת ישראל קובעת.

תמר זנדברג: העובדה שיש כאן קואליציה של אגף התקציבים באוצר, משרד האוצר וחברי כנסת מהאופוזיציה שבדרך כלל מוצאים את עצמם משני צדי המתרס ורבים כאן בכנסת ובוועדות האלה על הרבה מאוד דברים, כאן אנחנו מוצאים את עצמנו באמת כאיש אחד, כחומה בצורה לטובת הציבור הישראלי.

תמר זנדברג: אנחנו לא ניתן - אחרי כל השקשוקות ואחרי כל ההקלות והסחיטות וההטבות וכל מה שהיה, אני אומרת בשם הקואליציה, האופוזיציה והרגולטורים - שברגע שאתם נלחצים אל הקיר ומרגישים שהנה זה הולך לעבור, ואני לא יודעת למה, כי הפטרון הראשי הסיר את תמיכתו מזה, כי שר האוצר השליט את עמדתו, אנחנו לא יודעים למה, בוועדת החקירה ייכתב גם הפרק הזה, אבל אנחנו לא ניתן שבשלב הזה אתם תאיימו לא על מדינת ישראל ולא על העובדים.

תמר זנדברג: ההבהרה שנשמעה כאן מצד מנכ"ל האוצר ורכזת האנרגיה לגבי העובדים, מבחינתנו היא חקוקה בסלע.

תמר זנדברג: אתם קיבלתם הקלה תמורת העובדה שלא יהיה צורך ולא יהיה צל צלו של צורך לפטר עובדים ואנחנו מצפים מכם לעמוד בזה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: (היו"ר יואב בן צור)

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אדוני היושב ראש, האמת היא שאני מאוד מודאג מנושא המגנזיום למרות שחבריי אמרו את זה פעם אחר פעם.

מיקי לוי: 800 משפחות.

מיקי לוי: אם נצטרך – נרד לשם.

מיקי לוי: אם נצטרך – נביא את אנשי כי"ל לכנסת ישראל כדי לתת לנו דין וחשבון.

מיקי לוי: אני מבקש מאנשי הכספים, גם מאנשי האוצר, מנכ"ל משרד, למצוא את הדרך החשבונאית - כאן רשות המסים צריכה לבוא לכדי ביטוי – איך לחבר את מפעל המגנזיום עם מפעל נוסף במפעלי ים המלח כדי שלא ינופפו כל הזמן במפעל המגנזיום שהוא מפעל מפסיד.

מיקי לוי: קודם כל, הוא הגיע לאיזון על פי הדיווחים הכספיים שקיבלנו.

מיקי לוי: דבר שני, צריך לחבר אותו למפעל אחר כדי שהוא ימשיך להתקיים.

מיקי לוי: ממך גברתי היועצת המשפטית של הוועדה וגם אולי של הכנסת לדעת איך אנחנו יכולים לעגן בתוך החוק את עתידם של אותן 800 משפחות.

מיקי לוי: הרי לא יכול להיות שזה יהיה השוט שיאיים על חברי הכנסת ועל כנסת ישראל.

מיקי לוי: אני מבקש למצוא את הדרך בסעיף המשפטי כדי שנדע איך אנחנו יכולים להגן על אותם עובדים.

מיקי לוי: הרי המפעל מרוויח ולא מפסיד, מפעלי ים המלח כמקשה אחת.

מיקי לוי: נהפוך הוא.

מיקי לוי: יש להם שרשרת של רווחים מחוץ לארץ והמשך של הביצוע.

מיקי לוי: לכן אני מבקש את העניין הזה של עתיד העובדים לשקול גם בעיגון מבחינה משפטית.

<קריאה: מה זאת אומרת מבחינה משפטית?

<קריאה: בחוק?

מיקי לוי: בתוך החוק עם סעיף, עם משהו.

מיקי לוי: שייתנו לנו המלצות.

יואב בן צור: תודה.

באסל גטאס: גפני אתגר ואמר שאנחנו חוזרים על עצמנו ולא אומרים דברים חדשים.

באסל גטאס: אני רוצה לומר שני דברים.

באסל גטאס: האחד, הממשלה בכל העניין מתנהלת כמו שחקן שהאופציה העיקרית שלו, הקלף הכי חזק שלו לא קיים.

<קריאה: זה לא דבר חדש.

באסל גטאס: כך לא עושים.

באסל גטאס: כלומר, בכל ויכוח, בכל משא ומתן עם כל זכיין, במיוחד עם כי"ל, האופציה העיקרית היא שאם אתם לא רוצים, אתם יכולים להחזיר מחר בבוקר את הזיכיון והמדינה יכולה לבחור באלף אופציות אחרות כמו להקים חברה ממשלתית.

באסל גטאס: עצם האלימינציה, חיסול האופציה הזאת מחליש אותנו, את העמדה הרשמית שמתנהלת מול החברה הזכיינית.

באסל גטאס: הנקודה השנייה היא לא פחות חשובה.

באסל גטאס: רבותיי, כי"ל היא לא חברה פרטית אלא היא חברה ציבורית.

באסל גטאס: גם אם יש בכי"ל שליטה בארבעים ו משהו אחוזים לחברה לישראל , זה לא אומר שהיא רכושה הפרטי של בעלי מניות הרוב או מניות השליטה.

באסל גטאס: עצם העובדה שכי"ל היא חברה ציבורית, גם אם לאחים עופר או לחברה לישראל יש רוב גדול – למרות שזה לא המצב – היא חייבת להתנהל על פי אמות מידה של חברה ציבורית.

באסל גטאס: יש ממשל תאגידי, יש שקיפות, יש צורת ניהול שחייבת להיות ברורה ומקובלת כי אחרת זה יתבטא במחיר המניה.

באסל גטאס: אם זה השוק הנכון והאמיתי ובאים ומאיימים כאן בפיטורי עובדים, למחרת במדינה מתוקנת מניית החברה צריכה ליפול אבל זה לא קורה.

שלי יחימוביץ': כשמרוויחים 43 מיליון שקלים בשנה, נורא קל לאיים בפיטורי עובדים.

באסל גטאס: מה זה 43 מיליון שקלים?

שלי יחימוביץ': ניר גלעד לא מבין מה המשמעות להיות אדם שבא לעבודה בבוקר, הולך בערב ומרוויח שכר ממוצע.

באסל גטאס: אני לא רוצה להתגולל על עובד מסוים.

שלי יחימוביץ': איזה עובד?

שלי יחימוביץ': זה השכיר העשיר ביותר במשק.

באסל גטאס: אני חושב שאתם לא שומרים ולא מתנהלים כחברה ציבורית בכל מה שהיה ב-ששינסקי 2 ואת זה צריך לעקר ולשרש.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מגיש הסתייגויות.

מיקי רוזנטל: כולם כבר התייחסו.

מיקי רוזנטל: גם אני מאוד לא אהבתי את רוח הדברים והאיומים בהם נקט כאן ניר גלעד אבל זה לא חדש לי.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להגיש הסתייגויות כדלקמן.

מיקי רוזנטל: קודם כל, על הסוגיה של ועדת הארבעה.

מיקי רוזנטל: ועדת הארבעה יכולה להתכנס מחר ולדון באיזושהי הטבת מס שתינתן בחוק עידוד השקעות הון ולהגיד שבכיס אחד יש את ששינסקי ובכיס שני בחוק אחר יקבלו הטבות אחרות.

מיקי רוזנטל: לפיכך אני מציע בסעיף 8 הסתייגות שאומרת שכל שינוי מיסוי והטבות אחרות בחקיקה אחרת, חברות בת שנוגעות לחוק זה ולרווחים ממשאבי הטבע יחויב באישור מראש של ועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: אז לא יהיו תרגילים כאלה.

מיקי רוזנטל: אני לא חושב שלאוצר זה מפריע מכיוון שממילא הוא צריך לבוא לכאן.

מיקי רוזנטל: אם כן, אנחנו רוצים א ההסתייגות הזאת.

מיקי לוי: בואו נצביע עליה.

מיקי רוזנטל: כשגפני יבוא כי אלה דברים בלב העניין, כל ההסתייגויות שלי הן בלב העניין ולכן אני אחכה לו.

<שגית אפיק: עדיף לחכות כי עדיף לעשות הסתייגות ואחר כך הצבעה.

יואב בן צור: יש עוד מישהו מחברי הכנסת שרוצה להתבטא?

<רני לובנשטיין: אני.

<רני לובנשטיין: כי"ל.

תמר זנדברג: אמרת מחברי הכנסת?

תמר זנדברג: לא שמענו מספיק?

תמר זנדברג: חלאס.

שלי יחימוביץ': עכשיו יש עוד סבב ניר גלעד?

שלי יחימוביץ': אני רוצה להבין.

תמר זנדברג: זה מה שאני אומרת.

תמר זנדברג: אמרת חברי הכנסת.

תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים לבטל את הזמן של הישיבה.

תמר זנדברג: (היו"ר משה גפני)

משה גפני: חבר הכנסת סמוטריץ', בקצרה.

בצלאל סמוטריץ': הכי קצר בעולם.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את זה רק לפרוטוקול מכיוון שאני מבין שהכול כאן כבר מכור.

בצלאל סמוטריץ': אין לי שום טענה לאנשי האוצר שעשו עבודה.

בצלאל סמוטריץ': אני חשבתי שרק לניר גלעד לא נותנים לדבר כאן ואני רואה שגם לי לא נותנים.

בצלאל סמוטריץ': אין לי אף מילה על אנשי האוצר וששינסקי שעשו עבודה טובה, מקצועית והגיעו למסקנות אבל אני כן מוכרח לומר שקיבלתי שיעור מזורז כחבר כנסת חדש בפופוליזם זול.

בצלאל סמוטריץ': גם אני, כמו אחרים כאן בוועדה, מבקשים למחות על מופע האימים ועל הטון החצוף, האלים, המזלזל והמתנשא שנשמע כאן מקרב רוב חברי הכנסת שהפכו את כי"ל לאויב.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח להודות על האמת ולומר שנחשפתי לסוגיה הזאת לראשונה בדיונים האלה.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שאפילו בכנות אמרתי באחד הדיונים הראשונים שאין לי עמדה אבל בעיני זה הדבר הכי לא אמיתי ובוודאי שלא חכם לקחת את כי"ל – שאין ויכוח על זה שהיא אחד הקטרים הגדולים באזור הנגב, שמעסיקה אלפי עובדים – ולסמן אותה כאויב העם, להוריד את הדיון הזה לרמות הכי אישיות, הכי רדודות והכי לא ענייניות של כמה מרוויח בדיוק המנכ"ל או הבעלים, אני לא יודע מי.

בצלאל סמוטריץ': אמר כאן קודם נכון חבר הכנסת גטאס שבסוף מדובר בחברה ציבורית.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, חלק מאוד גדול מהרווחים עליהם אנחנו מדברים בסוף באים אל כולנו דרך כספי הפנסיות שלנו שמושקעים שם.

באסל גטאס: גם ההפך הוא הנכון.

בצלאל סמוטריץ': גם את ההפסדים.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': כך זה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר וצריך לדון ולהתווכח על מה צריך להיות חלקה של המדינה או חלקו של הציבור במשאבי הטבע ואפשר להחליט שלוקחים מס על רווחי יתר אבל לא צריך בשביל זה במשך חודש וחודשיים להפוך את כי"ל לאויב העם כי היא לא אויב העם.

<קריאה: לא שמעת את משרד האוצר?

בצלאל סמוטריץ': זאת האווירה שקיימת בוועדה כבר חודש וכל מה שהעז כמוני לפצות פה ולומר משהו אחר בטון הכול כך שולט הזה, מיד עשו עליו כזה אמבוש כאילו מי יודע מה הוא אמר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רחל עזריה.

רחל עזריה: אני רוצה להזכיר שזה חוק שמדבר על המיסוי של הרווחים מאוצרות הטבע של מדינת ישראל וכל ניסיון להסיט את הדיון לאדם כזה או אחר או לחברה כזאת או אחרת, זה פשוט לא רלוונטי ואני מבינה שיש כאן אינטרסים לזה אבל אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

רחל עזריה: מדובר כאן באזרחי מדינת ישראל ובכסף שמגיע לנו ממשאבי הטבע שיש במדינה שלנו.

רחל עזריה: אני אשמח אם נעבור להצבעות.

מיקי רוזנטל: יש לי הסתייגויות.

משה גפני: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב).

משה גפני: פרק ג': מיסוי רווחים משאבי טבע, סעיף 3.

משה גפני: יש הסתייגויות לסעיף 3?

<שגית אפיק: נעבור סעיף-סעיף.

<שלומית ארליך: כן.

<שלומית ארליך: יש הסתייגות של מרצ.

משה גפני: אתם עומדים על ההסתייגות הזאת?

משה גפני: תוותרו על הסתייגויות שהן לא מהותיות ושאין להן סיכוי לעבור.

סעיף מטרה: ההסתייגות היא של מרצ בלבד או שמישהו מהאופוזיציה מצטרף אליה?

באסל גטאס: כולנו מצטרפים.

אראל מרגלית: אנחנו מצטרפים.

<שגית אפיק: מטעם מי ההסתייגות?

<שגית אפיק: כלל סיעות האופוזיציה.

שלי יחימוביץ': מה אומרת ההסתייגות?

<שגית אפיק: הקראתי אותה כרגע.

אראל מרגלית: תקריאי אותה שוב בבקשה.

משה גפני: תקריאי שוב.

משה גפני: יש לנו את כל הזמן שבעולם.

משה גפני: אפשר לסיים את התקציב בחנוכה.

משה גפני: למה לא?

משה גפני: אולי אז יהיה נס.

משה גפני: תאמין לי, המדינה זקוקה לנס לאור מה שקורה כאן.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני רוצה להבין את ההסתייגות הזאת.

מיקי רוזנטל: אתה מושך זמן.

משה גפני: מה חשבת שאני אעשה?

מיקי רוזנטל: אני הצעתי שנעבור על ההסתייגויות ואחר כך נצביע עליהן.

משה גפני: לא.

משה גפני: אי אפשר.

משה גפני: מה את מתכוונת בהסתייגות הזאת?

<קריאה: היא לא יודעת.

<קריאה: מה אתה רוצה ממנה?

<שגית אפיק: אני מציעה שנעבור על התשובות של משרד האוצר.

<שגית אפיק: עמוד 6.

<שגית אפיק: בדיון מה-2 בנובמבר הייתה בקשה מערבה מיינס לגבי שינוי.

<שגית אפיק: ליאת, את רוצה להתייחס?

<ליאת גרבר: כן.

<ליאת גרבר: בסעיף של הוצאות פירוק.

<שגית אפיק: פסקה (5)(א).

<שגית אפיק: קודם תסבירי ואחרי כן תקריאי.

תמר זנדברג: מקריאים את ההסתייגות ואחרי כן מצביעים?

<שגית אפיק: לא.

<שגית אפיק: עכשיו אלה לא הסתייגויות.

<שגית אפיק: היו כמה בקשות של הוועדה והיא ביקשה תשובות ממשרד האוצר.

<שגית אפיק: חלק מהתשובות, עברנו עליהן בישיבה הקודמת ונותרו מספר תשובות שמשרד האוצר עוד לא נתן.

<שגית אפיק: אנחנו עוברים עכשיו על התשובות שצריכות להינתן.

<ליאת גרבר: סעיף 20ד(ב) פסקה (5)(א), עמוד.

<שגית אפיק: לגבי הוצאות פירוק ופינוי.

<שגית אפיק: זאת הייתה בקשה של ערבה מיינס והוועדה ביקשה שתבחנו ותחזרו עם תשובה.

<ליאת גרבר: נכון.

<ליאת גרבר: למעשה הוצאות הפירוק והפינוי, מוכרות בשנה בה מסתיים הזיכיון.

<ליאת גרבר: זו השנה שבה בעצם נדרש שיקום האתר ועלתה טענה מה קורה אם היכולת לנצל את המשאב מסתיימת לפני שהזיכיון נגמר.

<ליאת גרבר: אנחנו בחנו את הטענה הזאת והחלטנו להוסיף את המשפט: "או בשל סיום עתודות ההפקה של המשאב".

<ליאת גרבר: זאת אומרת, אם המשאב נגמר, הפוטנציאל של ההפקה של המשאב נגמרת, גם אז אנחנו נכיר בהוצאות הפירוק והפינוי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני עובר להסתייגות.

משה גפני: יש הסתייגות של חברת הכנסת תמר זנדברג.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: בעד – 8

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

באסל גטאס: למה אתם נגד?

משה גפני: אני אגיד לך למה נגד, כי אנחנו יודעים מה התוצאה.

משה גפני: אנחנו יודעים מה העמדה של חברי הכנסת, לשים עכשיו הסתייגויות שהן אינו הסתייגויות מהותיות ולא תורמות לעניין.

באסל גטאס: זה סעיף מטרה.

משה גפני: אם מתקבלת הסתייגות, אני מושך את החוק.

משה גפני: אני הרי לא יכול לעשות מה שאני רוצה.

משה גפני: הייתה כאן עמדה של חברי הוועדה.

משה גפני: הלאה, היכן אנחנו עומדים?

<שגית אפיק: ל-מרצ יש הסתייגות להגדרות לסעיף 20א?

<שגית אפיק: את משאירה אותה או יורדת ממנה?

תמר זנדברג: את זה אני מושכת.

<שגית אפיק: מורידה.

<שגית אפיק: לסעיף 20ב.

<שגית אפיק: יש לך הסתייגות נוספת לסעיף לגבי היטל רווחי יתר שהשיעור יהיה - - -

תמר זנדברג: מושכת אותה.

<שגית אפיק: את יורדת ממנה.

<שגית אפיק: יש לך הסתייגות לסעיף 20ג.

תמר זנדברג: מושכת אותה.

<שגית אפיק: מיקי רוזנטל, יש לך את אותה הסתייגות ל-20ג, במקום 14 אחוזים יבוא 11 אחוזים.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: רק עליה אני מבקש להצביע.

תמר זנדברג: אני מצטרפת אליו.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – 8

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: אני מוותר על ההסתייגות הבאה.

<שגית אפיק: אתה מוותר על ה-20ח.

מיקי רוזנטל: הגענו לסעיף 7.

<שגית אפיק: 20ו.

<שגית אפיק: הערה של רשות המסים.

<שגית אפיק: הסתייגות דיבור?

אראל מרגלית: שלי, כל ההסתייגויות שלנו הן הסתייגויות דיבור של כולם.

אראל מרגלית: זה סיעתי.

<שגית אפיק: ליאת, תחזרי על התיקון.

<ליאת גרבר: בסעיף 20ו, סעיף קטן (ב) בעמוד.

<ליאת גרבר: נפל שם משפט שצריך להיות אחרי "יחושב מחזור ההכנסות המשותפות לגבי המשאב הנוסף בהתאם למחזור המכירות הכלול בחישוב הרווח התפעולי".

<שגית אפיק: זה תיקון שהוועדה ביקשה.

<שגית אפיק: בסעיף 20ו יש לכם משפט מודגש שצריך לרדת - "לשם מכירות כאמור בסעיף 20יח(ב)(2)".

<ליאת גרבר: נכון.

<שגית אפיק: המשפט הזה למעשה יורד.

<שגית אפיק: יושב ראש הוועדה ביקש מכם לבחון את הנושא של קיזוז הפסדים.

<ליאת גרבר: כן.

<ליאת גרבר: אנחנו חושבים שזה לא נכון.

<ליאת גרבר: זה משהו שלא קיים בשיטת המס ולא חשבנו שנכון להכניס אותו.

משה גפני: זה נכון שמה שאני מבקש, אתם עונים בשלילה או שזה במקרה כל פעם?

<ליאת גרבר: זה לא נכון.

<ליאת גרבר: אנחנו לא עונים בשלילה.

תמר זנדברג: יש לי הסתייגות נוספת לסעיף ההגדרות.

תמר זנדברג: אני מתנצלת.

תמר זנדברג: פשוט היא לא הייתה רשומה.

תמר זנדברג: לא הגשתי אותה בכתב.

תמר זנדברג: היא עלתה במשך הדיונים.

משה גפני: מה ההסתייגות?

תמר זנדברג: בהגדרת היחסים המיוחדים בסעיף 3.

<שגית אפיק: הגדרת היחסים המיוחדים, לדעתי היא נמחקה.

תמר זנדברג: אתם שיניתם לעשרים אחוזים.

<שלומית ארליך: נכון.

<שלומית ארליך: העברנו אותה לסעיף 1, כך שהיא חלה על כל החוק.

משה גפני: אין סעיף מיוחד לנושא הזה.

תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף סיפא לסעיף שיאמר אחרי העשרים אחוזים, "ובנוסף יכולת לכוון את פעילותו של תאגיד למעט יכולת הנובעת רק ממילוי תפקיד של דירקטור או נושא משרה אחרת בתאגיד".

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – 8

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שגית, את יכולה לחזור על מה שאמרת קודם בשם היושב ראש?

<שגית אפיק: היושב ראש ביקש שרשות המסים תבדוק אפשרות של קיזוז הפסדים על העבר.

<שגית אפיק: ענתה רשות המסים שהם מסרבים לאפשר זאת.

בצלאל סמוטריץ': זה לא בין המפעלים.

<שגית אפיק: לסעיף 20ט, עמוד 10.

<שגית אפיק: ליאת, יש לך נוסח אחר לכללים לאיחוד זכויות לניצול משאבי טבע?

<ליאת גרבר: כן.

<ליאת גרבר: אנחנו הצענו את הנוסח, במקום האמור בפסקה (1): "מרבית הרכוש - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני אפסיק את הישיבה.

משה גפני: אי אפשר להמשיך כך.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: נכנסו לכאן אנשים בלי לקנות כרטיסים.

משה גפני: אני מבקש להפסיק להפריע.

<ליאת גרבר: בסעיף 20ט בפסקה (1), נדמה לי שזה בעמוד 10, אנחנו מציעים את המבחן של "מרבית הרכוש הקבוע או מרבית העובדים המשמשים להפקה של משאב הטבע משותפים לכל הזכויות".

<ליאת גרבר: זה המבחן לאיחוד זיכיונות.

משה גפני: את זה אתם מבקשים להכניס לחוק.

<ליאת גרבר: כן.

<שלומית ארליך: ההתחלה של "חלק מהותי" יורדת.

<ליאת גרבר: נכון.

<ליאת גרבר: מה שהקראתי זה במקום הפסקה הקיימת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה יש לנו עוד?

<שגית אפיק: חברת הכנסת זנדברג, יש לך הסתייגות להוסיף חובת דיווח בפרק ד'.

תמר זנדברג: מוותרת.

<שגית אפיק: עמוד 15.

<שלומית ארליך: בסעיף 20יח, בסעיף קטן (א) ובסעיף קטן (ג) ביקשתם להפוך במקום "נישום" – "בעל זכות לניצול משאב טבע".

<ליאת גרבר: נכון.

<שלומית ארליך: בסעיף 20כא, בעמוד 19, יש בהגדרה מוצרי המשך.

<שלומית ארליך: דיברנו על מרכיב מהותי.

<שלומית ארליך: כי"ל ביקשה להוריד את ה-מהותי בהתאם לתיקון שנעשה גם קודם לכן ואמרתם שתחזרו עם תשובה.

<ליאת גרבר: אנחנו מסכימים להוריד את המילה "מהותי".

<שלומית ארליך: אז בעצם זה יהיה מוצרים שסלע פוספט מהווה מרכיב בהם.

<ליאת גרבר: כן.

משה גפני: מזל שלא הצטרפתי לבקשה, כי אם הייתי מצטרף, לא הייתם מסכימים.

משה גפני: רק כי"ל מבקשת ואתם עונים תשובה חיובית.

משה גפני: טוב שלא הצטרפתי.

<שגית אפיק: חבר הכנסת מיקי זוהר, הגענו לתוספת.

<שגית אפיק: מיקי לוי, דוד ביטן, ביקשתם למחוק את פסקה (5) בתוספת שעוסקת בנחושת המופקת מעופרת נחושת.

דוד ביטן: אמרנו שיש איזו הצעה של האוצר שמיטיבה עם המפעל הזה.

משה גפני: זה בהסתייגות שלכם?

דוד ביטן: אם היא תתקבל, אנחנו נוריד את ההסתייגות.

מיקי רוזנטל: אם מותר לי להעיר, אדוני היושב ראש.

מיקי רוזנטל: אני חושב שצריך בהחלט לבוא לקראת.

מיקי רוזנטל: להוציא אותם מהחוק תהיה טעות איומה כי אז יישאר חוק על כי"ל.

דוד ביטן: ישבנו עם האוצר.

<אודי אדירי: אני אתייחס להצעה שאנחנו מעלים.

<אודי אדירי: החוק בעצם נכנס לתוקף עכשיו.

<אודי אדירי: ברגע שיש הפסדים – דיברנו על זה הרבה בעבר – ההפסדים מוכרים לצורכי המס.

<אודי אדירי: זאת אומרת, חברה שפועלת, יש לה הפסד בשנה מסוימת, אותו הפסד הוא כמובן משרת אותה כמגן מס לשנה הבאה.

<אודי אדירי: אלא שהחוק מוחל החל מהיום וקיימים מפעלים, בפרט באמת נושא של ערבה מיינס, חברה שפועלת החל מ-2005 ועד היום צברה רק הפסדים ולא צברה רווחים והחוק בעצם נכנס לתוקף כאשר רשומים לה הפסדי עבר בשווי של מיליוני שקלים רבים.

<אודי אדירי: אני לא אומר סכומים מדויקים כי אני לא יודע אבל מדובר בהפסדים רבים של מאות רבות של מיליוני שקלים.

<אודי אדירי: לכן אנחנו מציעים לקבוע בחוק הזה כהוראת מעבר שביום תחולת החוק גם הפסדים – תכף נקריא את הנוסח המדויק – שנצברו על ידי מי שטרם החל בהפקה מסחרית אבל צבר הפסדים גדולים בשנים קודמות, ההפסדים האלה יעמדו לזכותו וישמשו לו כמגן מס ומגן המס הזה, מכיוון שאנחנו גם עוסקים בהפסדים שחלקם לפני שנים רבות, יוצמד בשיעור של חמישה אחוזים בשנה בדומה למה שנתנו בחוק על הנושא של הון חוזר.

<אודי אדירי: בשורה התחתונה, להבנתנו התיקון הזה יביא למצב שמפעל שצבר הפסדים עד יום תחולת החוק ייכנס לתוך תחולת החוק כאשר באמתחתו מגן מס מאוד מאוד משמעותי.

<אודי אדירי: העלית את זה בהקשר של ערבה מיינס.

<אודי אדירי: מדובר על מגן מס בשווי של מאות רבות של מיליוני שקלים.

<אודי אדירי: זאת אומרת, כדי שמפעל מהסוג הזה יתחיל לשלם מס רווחי יתר, הוא צריך להרוויח מעבר לרווח הרגיל, מעבר ל-14 אחוזים תשואה שמוכרים כרווח נורמטיבי עוד את אותם מאות מיליוני שקלים כי אחרת המגן הזה יעמוד לו וכמו שאמרתי, הוא צבר חמישה אחוזים של הצמדה כל שנה.

משה גפני: תקריאו את הנוסח.

משה גפני: אם אפשר, תעבירו לנו את הנוסח אותו אתם הולכים להקריא.

משה גפני: תצלמו אותו.

איתן ברושי: אודי, אחרי התיקון הזה הם ייכנסו לעבודה או שיש כאן תיקון שלא מועיל?

איתן ברושי: אני מכיר את הטענה של ראש העיר אילת ושל ראש המועצה האזורית.

<אודי אדירי: אני אגיד ככה.

<אודי אדירי: הם ייכנסו - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: אנחנו לא נתקדם לשום מקום.

משה גפני: אני מבקש.

משה גפני: יש לכם הסתייגות שהגישו חברי הכנסת.

משה גפני: אתם ניסחתם את זה, באתם בדברים ואני מבקש לראות את הנייר.

<אודי אדירי: אני כותב לך את זה עכשיו בכתב יד.

איתן ברושי: גפני, זה חשוב לאזור הזה.

איתן ברושי: יש כאן משהו שהוא חשוב לאזור.

איתן ברושי: אם לא מסכימים, למה לתקן?

<אודי אדירי: כדי שהמפעל ישלם מס רווחי יתר אחרי התיקון הזה, הוא צריך לצבור רווחים מאוד מאוד גבוהים לאורך הרבה מאוד זמן.

באסל גטאס: אבל איך אתה מגדיר הפסד?

באסל גטאס: הפסד מפעילות או שיש ערבוב עם השקעות?

<אודי אדירי: מה שרשום כהשקעה, ממילא צובר תשואה של 14 אחוזים.

<אודי אדירי: צריך להבין שבאמת החוק מוחל ביום מסוים.

<אודי אדירי: ברגע שהוא מוחל, כל חברה יכולה לעשות את השיקול אם לרשום את הדברים כנכסים.

<אודי אדירי: לפעמים יש דברים שאפשר לרשום גם כנכסים וגם כהפסדים.

<אודי אדירי: מדובר כאן באמת בפעילות עבר שחלק גדול נרשם כהפסדים והוא לא נרשם באמת כנכסים שהם ברי תשואה.

<אודי אדירי: לכן הפתרון הזה לוקח את אותם כספים שהושקעו ונותן אותם כמגן מס בהיקפים מאוד גדולים.

משה גפני: יש לנו את הנייר?

משה גפני: תעבירו לנו עותק ואחרי כן תקריאו.

משה גפני: תודה.

משה גפני: זאת ההסתייגות?

<אודי אדירי: זאת התשובה.

משה גפני: אבל זאת ההסתייגות שאנחנו אמורים להכניס בחוק.

<אודי אדירי: זה התיקון שאנחנו מציעים.

משה גפני: אנחנו מצלמים את זה.

משה גפני: בינתיים נמשיך בהסתייגויות.

<שגית אפיק: חברת הכנסת זנדברג, מרצ ביקשה למחוק את התיקון לחוק עידוד השקעות הון.

<שגית אפיק: אתם יורדים מזה או נשארים עם זה?

תמר זנדברג: יורדים.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לפרוטוקול שזה מפאת כבודך, אדוני היושב ראש.

משה גפני: לא.

משה גפני: אין לי כבוד בעניין הזה.

משה גפני: בחוק ההסדרים הזה יש לי רק ביזיונות.

<שגית אפיק: חבר הכנסת דוד ביטן ומיקי לוי, גם הם מבקשים לעניין חוק לעידוד השקעות הון להוסיף את המלים הבאות: "ואולם יראו בתאגיד המאבד מחצב לאחר הוצאתו ממקום משכנו הטבעי מפעל תעשייתי ובלבד שהמחצב לא הופק מסחרית בישראל במשך למעלה מעשר שנים קודם למועד כניסת תיקון זה לתוקף".

<שגית אפיק: למעשה גם על זה אני מבינה שאתם מוותרים לנוכח התיקון הנוסף.

דוד ביטן: אין קשר בין התיקון הזה לתיקון הזה.

דוד ביטן: אין שום קשר.

דוד ביטן: התיקון הזה לא מכסה את הבעיה הזאת אבל הבנתי מהאוצר שזה נושא מאוד בעייתי.

<שגית אפיק: אתה יורד מזה?

דוד ביטן: לכן אנחנו נאלצים לרדת מזה.

<שגית אפיק: ל-מרצ יש הסתייגות לגבי תיקון פקודת מכרות.

<שגית אפיק: את משאירה את זה?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: אני מורידה.

<שגית אפיק: אנחנו מגיעים לתיקון הקרן.

<שגית אפיק: חבר הכנסת מיקי רוזנטל?

מיקי רוזנטל: אני מציע את ההצעה הזאת ליושב ראש הוועדה בשם מרכז הקואליציה בוועדת הכספים מיקי זוהר ואני חושב שגם בשם כל חברי ועדת הכספים, במיוחד לאור הדברים החמורים ששמענו כאן מ-כי"ל, על איומיה בפיטורים וכולי וכולי.

מיקי רוזנטל: המהות של התיקון שאנחנו מציעים היא שהרווחים שיבואו כתוצאה מהחקיקה הזאת יושקעו ביצירת מקומות עבודה חדשים בנגב וזה מכמה טעמים.

מיקי רוזנטל: האחד, הנגב זקוק למקומות עבודה.

דוד ביטן: ובגליל לא?

מיקי רוזנטל: נפתור גם את בעיית הגליל.

משה גפני: אבל לא זאת ההסתייגות.

מיקי רוזנטל: זאת ההסתייגות.

מיקי רוזנטל: התיקון הוא לחוק קרן לאזרחי ישראל.

משה גפני: בתוכן אתה אומר נכון, אבל לא בהסתייגות.

מיקי רוזנטל: ההסתייגות היא כפולה.

מיקי רוזנטל: האחד, בקרן עצמה ישונה - - -

משה גפני: עידוד התעסוקה בנגב.

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: מיסוי הרווחים ממשאבי הטבע ייועד לקרן הזו והקרן הזו לעתיד הנגב, יוגדרו בה בין היתר עידוד התעסוקה בנגב כדי שבאמת כי"ל לא תהיה מונופול העסקה בנגב וכל הסיבות שמניתי קודם לכן.

מיקי רוזנטל: זאת הסתייגות אחת.

משה גפני: מה ההסתייגות השנייה?

מיקי רוזנטל: ההסתייגות השנייה נובעת מההסתייגות הזאת.

מיקי רוזנטל: חברה שמשלמת מס על פי החוק הזה לא תוכל לפנות לקרן ולא תהיה זכאית כמובן לקבל כספים מהקרן הזו.

מיקי רוזנטל: זה חשוב מאוד.

<שגית אפיק: אני אגיד לך מה אני מציעה, חבר הכנסת רוזנטל, ותגידו לי אם זה מקובל עליכם.

<שגית אפיק: חוק הקרן לאזרחי ישראל משנת 2014 קובע בסעיף 38 שלו שסכום ההקצאה השנתי של רווחי גז ישמשו מדי שנה להקצאות למטרות חברתיות, כלכליות וחינוכיות כאשר הממשלה תביא הצעה מפורטת בה היא תכלול מטרת כל הצעה, השיקולים בבחירתה ואופן יישומה.

<שגית אפיק: ועדת המדע שעסקה בחוק היא בעצם קבעה את המטרות הבאות:

<שגית אפיק: הסכום המוקצה למחקר ולפיתוח וכן להשקעה באנרגיה מתחדשת ולפיתוח ולמחקר שלה.

<שגית אפיק: אני מציעה להוסיף סעיף קטן חדש שיאמר באותו סעיף ש"הכספים שיתקבלו ממיסוי רווחים ממשאבי טבע נוספים כאמור בחלק ב' לחוק היטל רווחי גז ונפט – שזה בעצם ששינסקי 2 – יוקצו לצורך מציאת מקומות תעסוקה בנגב ולקידום ולפיתוח הנגב ולא ייכללו בעניין זה מקומות תעסוקה של בעל זכות לניצול משאבים".

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: רק לקידום התעסוקה.

<שגית אפיק: בסדר.

מיקי רוזנטל: זה לא יכול להיות פחות ממחצית הסכום שנקבע באותה שנה.

משה גפני: מיקי, אני רוצה שנהיה צמודים לסיכום.

מיקי רוזנטל: אנחנו דיברנו על צביעת הכסף.

משה גפני: שי, אני רוצה את ההקשבה שלך.

משה גפני: אם אנחנו לא קובעים סכום אלא כמו שדיברנו, זאת תהיה רק הריבית והריבית בששינסקי היא מאוד קטנה.

משה גפני: לכתוב שיהיה כסף.

משה גפני: לא לכתוב כמה אבל לכתוב שיהיה כסף.

משה גפני: ברווחי הגז מדובר על הרווחים רק מהריבית.

משה גפני: זה הולך למטרות חברתיות, חינוכיות וכולי.

<שי באב"ד: זה בדיוק העיקרון.

<שגית אפיק: כאן דובר על הכנסת הכסף.

<שגית אפיק: לא על הריבית.

משה גפני: אם אנחנו מדברים על כך שמכניסים את הכסף הזה לקרן ואנחנו לא קובעים שום דבר מעבר לזה - - -

<שי באב"ד: לא.

<שי באב"ד: אמרנו שנשנה במטרה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אבל אם הכסף הזה של ששינסקי 2, רק הריבית שלו תלך לדברים האלה, זה כסף קטן.

<קריאה: לא.

<קריאה: זאת יכולה להיות גם ריבית שנסגרה בששינסקי 1.

<אודי אדירי: נכון.

<אודי אדירי: בסוף היום לכסף אין צבע.

משה גפני: מיקי, אני לא רוצה להטעות אותך.

משה גפני: אני רוצה שתדע את האמת.

משה גפני: שגית אומרת שאם זה כמו שאני אומר, וזה בעצם היה הסיכום שלנו, שתדע את המציאות.

משה גפני: המציאות היא שרווחי הגז, מדובר על משהו שלפי דעתי במשך 25 שנים מדבר על 240-250 מיליארד שקלים.

משה גפני: הרווחים ברווחי הגז הם הרבה כסף.

משה גפני: משנה לשנה הסכום גדל.

משה גפני: אם אנחנו מעבירים את ששינסקי 2 לקרן ואנחנו משנים את המטרה ואומרים גם לעידוד התעסוקה בנגב, זה נבלע כי זאת רק ריבית ורק ריבית בששינסקי 2, זה כסף קטן.

<אודי אדירי: יש את ששינסקי 1.

משה גפני: אל תעזור לי.

משה גפני: זאת הקרן של ששינסקי 1.

משה גפני: הריבית.

מיקי לוי: אתה יכול להעריך כמה?

משה גפני: הרבה כסף.

<קריאה: מה עושים עם הכסף הזה?

מיקי לוי: הריבית שהיא הכסף הקטן.

<שגית אפיק: מחזיקים אותה למקרי חירום.

משה גפני: זה לא כסף שאפשר לפתור אתו בעיות.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה מקרי חירום?

מיקי לוי: זה לא כסף שאפשר לפתור את מקומות העבודה בנגב?

משה גפני: לא בטוח.

משה גפני: אומר אגף התקציבים שאם הם משנים – לא יודע אם זה מטרות אבל למצוא איזה סעיף שאפשר לומר אותו על עידוד תעסוקה בנגב – ומכניסים את הכסף של ששינסקי לקרן, אנחנו לא מגדירים, לא אומרים שרק בששינסקי אנחנו לוקחים אלא אנחנו יכולים לקחת גם מששינסקי 1, שאז זה כבר כסף גדול, וזה הקרן צריכה להחליט אבל אנחנו לא צובעים את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: לא הבנתי אדוני היושב ראש.

אורלי לוי אבקסיס: בכלל כל הקרן של ששינסקי 1 לא הולך לרווחה אלא רק למקרי חירום?

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, מכל הדיונים שעשינו כאן, מכל מה שקרה, אין פה לא כספים שמדברים על כך שיגיעו לציבור בעקבות המיסים האלה אלא הם יוחזקו באיזושהי קרן שלעולם לא תיפדה ורווחה לא נראה מזה?

משה גפני: לא שמעתי את השאלה.

משה גפני: אני מתנצל.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה המדברים שקרן ששינסקי 1 לא צבועה לא לרווחה, לא לחינוך ולא לכלום.

משה גפני: היא צבועה.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: שמעתי עכשיו.

משה גפני: את לא שמעת מה אמרתי.

משה גפני: אני עשיתי את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: שמעתי מהיועצת המשפטית שמדובר על מקרי חירום.

<שגית אפיק: לא.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני רוצה הבהרה.

משה גפני: אני עשיתי את החוק.

משה גפני: אני הייתי יושב ראש ועדת המדע ושם היה יותר נחמד מאשר כאן.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, מה זאת אומרת רק למקרי חירום?

משה גפני: לא מקרי חירום.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה אמרה היועצת המשפטית?

משה גפני: הרווחים של רווחי הגז הולכים למטרות חברתיות, חינוכיות, מה שהגדרנו בחוק.

משה גפני: כל הרווחים ולא מקרי חירום.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני שמעתי עכשיו מהיועצת המשפטית שמדובר במקרי חירום.

<שגית אפיק: אני אסביר.

<שגית אפיק: הקרן לאזרחי ישראל שבעצם היא מקבלת את הכספים של ששינסקי 1, נחלקת בין הסכום של הקרן, הנכסים, לבין הפירות של הקרן שזה הריביות.

<שגית אפיק: הסכום של הקרן, הנכסים, נשמר למצבי חירום בהם יש מנגנון מאוד סבוך של התייעצות עם נגיד בנק ישראל במקרה של רעידות אדמה, דברים מאוד קריטיים למדינה בהם יידרש סכום תקציבי גבוה מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: הציבור לא יראה את הכסף אלא אם כן הייתה קטסטרופה במדינה.

משה גפני: בדיוק הפוך.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאני מבינה.

<שגית אפיק: כיוון שב-ששינסקי 1 מדובר בכסף גדול, כספי הריבית הם גם כספים לא מבוטלים וגבוהים מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: בכמה מדובר בערך בשנה?

<שגית אפיק: דובר על כך שנגיע למיליארד שקלים באמצע 2016, ריבית בלבד.

מיקי לוי: זה כבר נדחה ל-2018 ו-2019.

אורלי לוי אבקסיס: הציבור לא יראה מזה כלום.

<שי באב"ד: הקרן תגיע למיליארד שקלים.

<שגית אפיק: כמה יהיה בריבית?

<שי באב"ד: תלוי מה שהשוק יעשה.

<שי באב"ד: אני רוצה לחדד.

אורלי לוי אבקסיס: חשבנו שנראה משהו לענייני חברה.

<שי באב"ד: אני מבקש לענות על השאלה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: לגבי העניין עצמו, היה מדובר על כך שאם קורית קטסטרופה במדינת ישראל – כך היה מדובר בהתחלה, בחקיקה הטרומית או יותר נכון בכחול - אפשר לקחת את הכסף הה.

משה גפני: אני לא הסכמתי ואז נקבע מה הם מצבי החירום.

משה גפני: באמת צריך להיות משהו נורא ואיום וגם אז הם לוקחים את הכסף רק כהלוואה והם חייבים להחזיר אותו.

משה גפני: בימים הרגילים כאשר אין קטסטרופה, והגדרנו מהי קטסטרופה, זה צריך להיות משהו דרמטי, הרווחים הולכים לנושאים חברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: לא הרווחים.

אורלי לוי אבקסיס: הריביות.

משה גפני: אלה הרווחים.

משה גפני: מה זה הרווחים?

משה גפני: הקרן של הכסף נשארת בקרן.

<אודי אדירי: חברת הכנסת לוי, צריך להבין שהקרן הולכת וגדלה ולכן גם אותם רווחים הולכים וגדלים.

<אודי אדירי: בששינסקי 1, האומדן שלנו היה שבהבשלה מלאה שתקרה באזור 2020 אנחנו מדברים על קרוב לשני מיליארד שקלים בשנה שיהיה בתוך ששינסקי 1 ואז באמת את מקבלת כבר אחרי שנה אחת – זה הכול תלוי בריביות והיום הן נמוכות – את הרווחים לאותם שני מיליארד שקלים אבל אחרי שנה הרווחים הם כבר ארבעה מיליארד שקלים וכך זה הולך ונצבר וכן מגיע למספרים גדולים יחסית מהר.

אורלי לוי אבקסיס: מתי?

<אודי אדירי: זה תלוי מאוד בפיתוח משק הגז.

<אודי אדירי: היום אנחנו מדברים על תמר בלבד ואנחנו מעריכים שההכנסות מששינסקי בתמר באזור שנת 2020 יגיעו לרמה, כמו שאמרתי, של הבשלה קרובה למלאה ויגדלו בקצב שנתי של קרוב לשני מיליארד שקלים בשנה.

<אודי אדירי: אז בעצם הקרן תגדל בקצב מאוד מהיר.

אורלי לוי אבקסיס: הריבית, מתי היא תבשיל למשהו שאפשר יהיה להשתמש בו?

אורלי לוי אבקסיס: היום הריבית במשק היא נמוכה מאוד, כפי שאמרת קודם.

משה גפני: רגע, אודי, אתה קיבלת רשות דיבור?

<אודי אדירי: לא שזכור לי.

אורלי לוי אבקסיס: עובדים עלינו בעיניים.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: עובדים עליך, בסדר, אבל עלי לא עובדים.

משה גפני: אני ישבתי על זה שבועות ארוכים עם כל העולם ולא נתתי לאוצר - האוצר רוצה לבטל את החוק הזה – לקחת את הכסף.

משה גפני: לא עוד אלא הכנסתי יועץ משפטי לקרן ועל זה הייתה לי מלחמת עולם.

משה גפני: אני אמרתי, אתם תיקחו את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: גם היום בסעיף 52 אומרים מצב ביטחוני.

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: פירטנו את זה.

משה גפני: פירטנו על מה מדובר.

משה גפני: משהו באמת גרנדיוזי וגם אז המדינה לא לוקחת את הכסף אלא היא לווה אותו וחייבת להחזיר אותו.

משה גפני: יש את זה בחוק.

משה גפני: באופן קבוע, ככל שעולים הרווחים, זה הולך למטרות חברתיות וחינוכיות.

<שגית אפיק: אנחנו הבהרנו שזה לא יחול על מטרות ביטחוניות.

משה גפני: נכון.

<שגית אפיק: הקרן לא תלך למטרות ביטחוניות.

משה גפני: אני מאוד שמח על זה אם זה עובר כי אני יודע שהאוצר רוצה לבטל את החוק.

משה גפני: אני אומר לך באמת, שתדעי.

אורלי לוי אבקסיס: האוצר רוצה לבטל את חברי הכנסת.

משה גפני: הוא לא רוצה לבטל את חברי הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: הוא רוצה.

משה גפני: הוא לא רוצה לבטל את חברי הכנסת אלא רק אותי.

משה גפני: אני שמח על זה מכיוון שזה מחזק את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: מזל שדוד ביטן בינתיים עומד על הרגליים האחוריות ולא מאשר להם למנוע מחברי הכנסת לחוקק חוקים אבל השאלה כמה זמן זה יחזיק מעמד.

איתן ברושי: אני רוצה להצטרף להסתייגות של מיקי רוזנטל ולהגיד משהו שהוא כן בסדר גודל של חירום.

איתן ברושי: החברים מכירים את זה.

איתן ברושי: אני חושב שמצב החירום שקשור בהקשר של הכסף הזה, זה מה שקרה בעקבות הבולענים באזור ים המלח.

איתן ברושי: אין פתרון לבולענים אבל עוד מעט גם אין פתרון לאנשים שנפגעו מהנזקים האלה.

איתן ברושי: אני מבקש, מעבר להערה על מקומות העבודה בנגב שזה דבר מאוד כללי ותפקיד הממשלה לעשות את זה גם בלי הקרן הזאת, לעומת זאת, הנזקים באזור ים המלח הם חלק מהפעילות בים המלח.

איתן ברושי: אם יש מקום לקחת משאבים, זה קודם כל משם.

איתן ברושי: אני מבקש, גברתי היועצת המשפטית, ברשותך גפני, שיתווסף שם המשפט "ואזור ים המלח".

איתן ברושי: לפי דעתי אנחנו שם בקטסטרופה גדולה מאוד.

איתן ברושי: אם יש כסף לפיתוח מקומות עבודה, זה יכול להיות גם לנושא של פתרון אמצעי ייצור בעקבות הנזק של הבולענים.

איתן ברושי: לא פיצוי אישי למישהו.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי עוד שאלה, אדוני היושב ראש.

משה גפני: רגע.

משה גפני: איתן דיבר.

משה גפני: אני רוצה שתדע שבחוק של הקרן, אתה יודע מה?

משה גפני: אני מעביר את הכול לוועדת הכלכלה וזהו.

משה גפני: אני לא מסתדר כאן עם שום דבר.

<קריאה: קופונים אתה גוזר?

משה גפני: קופונים אני גוזר.

משה גפני: אני לא מפסיק כאן לגזור קופונים.

משה גפני: נראה לי שאתה גוזר קופונים יותר טוב ממני.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא הצליח להחריג הרבה דברים.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: איתן, ביקשו להכניס דברים מאוד חיוניים בחוק של הקרן.

משה גפני: זה דבר רע מכיוון שהמציאות תהיה שבסוף לא יישאר שום דבר לכלום כי האוצר ינצל את הדבר הזה.

משה גפני: אם אנחנו מדברים על עידוד תעסוקה, אנחנו מדברים כאן על רווחים ממפעל שמעסיק עובדים.

משה גפני: אם אנחנו ניקח את זה לדברים אחרים, התוצאה תהיה שלא יהיה כלום.

משה גפני: להגיד הנגב ואזור ים המלח בלי להוריד את המילה של עידוד תעסוקה, אני חושב שאין התנגדות.

איתן ברושי: תוסיף ים המלח.

משה גפני: כן, אבל לכתוב בולענים או דברים כאלה, אני לא חושב שזה נכון.

איתן ברושי: אני לא אמרתי בולענים.

איתן ברושי: אני מקבל.

איתן ברושי: תוסיף את ים המלח.

משה גפני: הנגב ואזור ים המלח?

מיקי רוזנטל: זה אותו הדבר.

מיקי לוי: מה עם הגליל?

איתן ברושי: מהנגב באות הבעיות.

מיקי לוי: בגליל אין בעיות?

משה גפני: מה אתה מציע.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שצריך לקחת את הכסף מהרווחים ופשוט להשקיע אותו, לא דרך הקרן.

מיקי רוזנטל: להשקיע אותו במקומות עבודה בנגב.

מיקי רוזנטל: נקודה.

מיקי רוזנטל: ולא דרך הקרן כי אז זה גורע ממטרות אחרות של הקרן שחשבנו עליהן.

מיקי רוזנטל: מה אתה אומר?

מיקי רוזנטל: אני מתייעץ אתך.

משה גפני: אני חושב שיש בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: גם אם אתה אומר שהכסף הזה הולך לנגב, למה לא גליל?

מיקי לוי: זה מה שאמרתי.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא הנגב והגליל?

איתן ברושי: זה לא נכון כי יש תמיד זיקה בין המיקום.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, וכימיקלים ישראל לא חלק מהחוק הזה?

משה גפני: להוסיף ולכתוב לעידוד תעסוקה בנגב, אני לא בטוח.

משה גפני: ובאזור ים המלח, בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא לוקחים בחשבון שיש את העברת הבסיסים לנגב וזה אומר שיש התעוררות בנגב.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם הצפון.

מיקי לוי: אמרתי גליל.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

משה גפני: אורלי, מה את מציעה?

משה גפני: את מציעה להכניס גם את הגליל?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

משה גפני: אין כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מחר-מחרתיים ימצאו עוד מחצב טבע.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים?

משה גפני: שאלת את השאלה הזאת כבר בסעיף אחר.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני שואלת למה לא ייכנס גם כאן.

משה גפני: כי עכשיו זה לא מחצב טבע בגליל.

אורלי לוי אבקסיס: ומה עם כימיקלים לישראל?

משה גפני: זה בנגב.

אורלי לוי אבקסיס: אז רק איפה שנמצא המחצב בעצמו?

אורלי לוי אבקסיס: רק שם יזכו התושבים?

משה גפני: אפשר לא להכניס.

משה גפני: אין אפשרות אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהצפון לא יקבל אף פעם.

משה גפני: לא אף פעם.

משה גפני: אנחנו מדברים עכשיו על קרן שבקרן הזאת אפשר לתת גם לצפון לנושאים חברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: איך?

משה גפני: מהקרן.

אורלי לוי אבקסיס: קבעתם את זה לנגב.

אראל מרגלית: אני רוצה להסביר.

אראל מרגלית: אנחנו הקמנו את הקרן הזאת כחלק מוועדת המדע בכנסת הקודמת.

אראל מרגלית: הקרן הזאת מיועדת לכמה נושאים כמו שהגדרנו אותם.

אורלי לוי אבקסיס: לא הקרן.

אורלי לוי אבקסיס: הריבית שלה.

אראל מרגלית: נכון.

אראל מרגלית: הריבית.

אראל מרגלית: הקרן מושקעת מחוץ לישראל בגלל החוק ההולנדי.

<קריאה: המחלה ההולנדית.

אראל מרגלית: המחלה ההולנדית.

אראל מרגלית: אני כבר הפכתי את זה לחוק.

אראל מרגלית: אורלי, מטרת הקרן היא גם לפערים, גם ליצירת מקומות תעסוקה, גם לנושאים מדעיים וגם לכל המקומות בארץ.

אראל מרגלית: לכן העניין הזה של הגליל הוא חלק מהסיפור של הקרן.

<קריאה: הריבית.

אראל מרגלית: הריבית.

אורלי לוי אבקסיס: כמה ריבית זה נותן?

אורלי לוי אבקסיס: בנק ישראל נותן ריבית אפס.

אראל מרגלית: בינתיים לפי מתווה הגז לא הולכים להיות תקבולים ולא הולכות להיות ריביות.

אראל מרגלית: זה לפי החישובים שלי אבל אחר כך נדבר על זה.

מיקי לוי: אם המיליארד הראשון ייכנס ב-2019, איזו ריבית?

<אבי בן שושן: כבוד היושב ראש, אני יושב ראש ועד עובדי מפעל המגנזיום שהרגע ניר גלעד אמר שמפעל המגנזיום נסגר והוא לא הולך להודיע הודעה אחרת.

<אבי בן שושן: אני לא יודע מה המשמעות כאן.

<אבי בן שושן: אני פעם ראשונה נמצא במקום כזה.

<אבי בן שושן: אני פועל במפעל בסדום ואני גר בדימונה.

<אבי בן שושן: מה שקורה כאן, כולם עם הרצון הטוב שלהם לעזור לנו, נתנו איזושהי החרגה, חברי הכנסת מצד שני מאיימים על כי"ל שאם היא מאיימת עלינו, הם ייכנסו בה אבל השורה התחתונה, מה שאני קולט שהולך לקרות כאן זה שבסוף הדיון הזה תהיה הצבעה ומפעל המגנזיום יישאר סגור.

<אבי בן שושן: אני מבקש מכם, יש אפשרות לעשות איחוד של דוח מפעל המגנזיום עם מפעלי ים המלח ולפתור את הבעיה כאן היום ולא לשלוח אותנו הביתה.

<אבי בן שושן: כבר שנה וחצי אנחנו נמצאים במצב שהמפעל שלנו עומד להיסגר.

<אבי בן שושן: כולם כאן עם רצון טוב, אבל המפעל ייסגר ו-800 עובדים שאני מייצג הולכים הביתה.

<אבי בן שושן: תעוררו, תעזרו לנו.

<אבי בן שושן: תודה.

<אלי עמר: תשמעו למה שהוא אומר.

<אלי עמר: הוא היושב ראש של ועד העובדים.

<אלי עמר: אנחנו באמת מבקשים מכם, מתחננים, תשמרו על מפעל המגנזיום.

<אלי עמר: אלה 800 עובדים ואין לנו לאן ללכת.

<אלי עמר: אנחנו גרים בדימונה, באר שבע וערד ואין לנו אלטרנטיבות.

<אלי עמר: אין לנו מקומות עבודה.

תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, קרה כאן דבר מאוד מאוד חמור בהמשך לצעקה הזאת של העובדים כי ניר גלעד שזכה כאן, אפרופו מופע האימים, בדרכו החוצה, כרגע יצא לדבר בטלפון, אמר לעובדים וזרק לחלל האוויר שהמפעל ייסגר בכל מקרה.

תמר זנדברג: אלה דברים סופר חמורים.

מיקי לוי: יש איום ממשי לסגירת המפעל.

משה גפני: אמיר, אתה רוצה לענות?

<אמיר לוי: רגע.

<אמיר לוי: אני צריך להבין את המשמעויות.

מיקי לוי: יש אפשרות לאחד את הדוחות גם באופן חלקי בין ים המלח לבין מפעל המגנזיום וזה מבטח את עתידו של מפעל המגנזיום.

מיקי לוי: אבל אם המגנזיום מאוזן, ממה אתם מפחדים?

<קריאה: הוא לא מאוזן.

תמר זנדברג: הם לא מפחדים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני מדבר על הרשות.

מיקי לוי: הרי זה איחוד דוחות כספיים.

אורלי לוי אבקסיס: זה כמו שיש לך זיכיון לחברת אוטובוסים, לדוגמה כמו אגד, לנסוע ברחבי המדינה ויש קווים מסוימים שהם לא כלכליים אבל המדינה אומרת שעבור הזיכיון על הקווים האחרים, אתם תפעילו גם את הקווים הלא כלכליים.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע לא נעשה הלכה דוחה גם כאן?

מיקי לוי: צודקת.

תמר זנדברג: אבל הם כבר קיבלו הקלות על זה.

תמר זנדברג: מה שאת אומרת, הם כבר קיבלו בריבית דריבית.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה להציע הצעה.

אורלי לוי אבקסיס: כמו שעושים בזיכיון על הפעלת קווי אוטובוס ומכריחים אותם להפעיל קווים מסוימים לא כלכליים, לעשות באותה מידה גם כאן.

תמר זנדברג: זה כבר קרה.

תמר זנדברג: זה בחוק.

מיקי לוי: לא, הדוחות הכספיים הם לא בחוק.

תמר זנדברג: זה לא קשור.

תמר זנדברג: הם קיבלו סבסוד צולב כמו שעושים בקווי האוטובוס.

באסל גטאס: כי"ל מרוויחה מיליארד ו-300 מיליון מכל הפעילות.

באסל גטאס: למה לפצל?

תמר זנדברג: אורלי, הם כבר קיבלו סבסוד צולב.

מיקי לוי: אין ברירה.

מיקי לוי: המגנזיום לא יחיה אם לא יצרפו אותו לים המלח.

מיקי לוי: חד משמעית.

מיקי לוי: שתדעו לכם את זה.

מיקי לוי: בעוד שנה הם ימצאו סיבה לחסל אותו.

מיקי לוי: הם כבר הודיעו לבורסה.

מיקי לוי: הם יסגרו את המפעל.

מיקי לוי: הם הפסיקו לקבל הזמנות וזה סימן ברור.

מיקי לוי: אני רוצה לבדוק דוחות כספיים.

מיקי לוי: אומרים לי שהוא מאוזן ואם הוא גם מפסיד קצת, אני רוצה להחזיק 800 משפחות.

מיקי לוי: לא הכול כסף.

משה גפני: הועלה כאן הנושא של המגנזיום וזה שהעובדים עלולים להיות מפוטרים.

משה גפני: אני מבקש לדעת האם אפשר לעשות איחוד של הדוחות כדי לפתור את הבעיה של העובדים?

משה גפני: אני מבקש תשובה מהמשלה.

<קריאה: רק לעניין מס חברות.

<משה אשר: נושא איחוד הדוחות לעניין מס החברות לא קשור לחוק ששינסקי.

<משה אשר: זה רק בפתח הדברים.

<משה אשר: הנושא הזה כבר היום, לגבי שומות העבר, נמצא בדיון ואפילו בערכאה משפטית.

<משה אשר: יחד עם זאת, אנחנו נעשה בחינה מחודשת של הנושא, לבקשת היושב ראש עד סוף השנה.

<משה אשר: אנחנו בגלל חובת הסודיות לא נוכל לבוא אבל החברה תוכל להודיע את התוצאות.

משה גפני: מה זה לא תוכלו לבוא?

<משה אשר: בגלל חובת הסודיות לא נוכל להודיע אבל החברה תודיע לכם את תוצאות הבדיקה שתיעשה.

משה גפני: לא, לא דיברנו כך.

משה גפני: לא.

משה גפני: אתם צריכים לבוא לוועדה.

משה גפני: אנחנו דורשים עכשיו איחוד דוחות.

משה גפני: אתם לא רוצים?

משה גפני: נכניס את זה בחוק.

<משה אשר: אני מסביר שוב.

משה גפני: רגע.

משה גפני: הסברתם לנו.

משה גפני: אני לא יודע לעבוד כך.

<משה אשר: אני לא רוצה שניכשל בלשוננו.

משה גפני: לא.

משה גפני: פעם אחת תיכשלו, תמיד אתם מצליחים.

<משה אשר: אתם תדעו מה התוצאה של הבדיקה.

משה גפני: לא נדע.

משה גפני: מה נדע?

משה גפני: אנחנו ביקשנו לאחד דוחות כדי לשמור על העובדים.

משה גפני: אמרתם שאתם לא יכולים ואני לא אחזור על הנימוקים עליהם דיברנו בחוץ.

משה גפני: שי, דיברנו על זה שאתם תבחנו את העניין מחדש ועד סוף השנה מותר לכם לבוא לוועדת הכספים ולהגיד מה עלה בעניין הזה.

משה גפני: אם לא, אנחנו רוצים לתקן את החוק.

משה גפני: תקריאי את ההסתייגות לגבי ערבה מיינס.

משה גפני: אני מציע לכם לקבל את ההצעה הזאת

<קריאה: אנחנו נבדוק.

משה גפני: אין לכם מה לבדוק.

<משה אשר: אנחנו ניתן תשובה.

<משה אשר: לבקשת יושב ראש הוועדה, אנחנו ניתן לכם תשובה עד סוף השנה.

משה גפני: תבואו להגיד לנו.

<משה אשר: אחרי שנבחן את הנושא.

משה גפני: אנחנו מבקשים ודורשים.

<משה אשר: אני לא אומר לכם מה תהיה התשובה.

משה גפני: אנחנו חברי הוועדה, כולם, רוצים לשמור על העובדים.

משה גפני: אנחנו לא מבינים למה אי אפשר לעשות דוחות מאוחדים.

משה גפני: הסברתם לנו בחוץ מקצועית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתם בוחנים את העניין הזה.

משה גפני: לנו יש מגמה שהעובדים לא יפוטרו ואנחנו רוצים את הדוחות המאוחדים.

משה גפני: עד סוף השנה הלועזית, עד סוף דצמבר, אני מבקש שתחזרו לכאן.

משה גפני: תדעו שזה הרצון שלנו, תחזרו לכאן ותנו לנו תשובה.

משה גפני: אמיר, מה עכשיו לא טוב?

משה גפני: אמיר, אם הכול בסדר, למה קמת?

מיקי רוזנטל: כדי להגיד לא בסדר.

<משה אשר: גם לנו אין שום אינטרס שיפטרו את העובדים.

<ניר גלעד: הנושא של איחוד הדוחות קיים גם בחקיקת ששינסקי ולא רק בחקיקת המס.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: דרך אגב, אתם יכולים גם לבחון את הנושא של החשמל.

משה גפני: גם את זה יכולים לבדוק.

משה גפני: עם כל הכבוד, אי אפשר להיות עם ראש מרובע כאשר מדובר על 800 עובדים בנגב.

שלי יחימוביץ': אבל אפשר גם לשקול סנקציות נגד כימיקלים לישראל.

שלי יחימוביץ': במקום שהוא יעבור כאן בבריונות ויזרוק לעובדים כל מיני איומים.

שלי יחימוביץ': ברור שזה אינטרס של ניר גלעד כאן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תקריאי בבקשה את ההסתייגות.

שלי יחימוביץ': חוצפן.

שלי יחימוביץ': פשוט אין גבולות לבריונות.

בצלאל סמוטריץ': אמרת את זה כבר שלוש פעמים היום, שלי.

בצלאל סמוטריץ': די.

תמר זנדברג: עוד פעם אתה בהתנדבות קופץ?

תמר זנדברג: אין לתאר.

<שגית אפיק: "בעל זכות לניצול משאב טבע שטרם החל בהפקה מסחרית של משאב הטבע במועד כניסתו לתוקף של חוק זה כאמור בסעיף 8א, שהיו לו הפסדים צבורים למועד האמור אשר נבעו מפעילות לצורך הפקת ומכירת משאב הטבע, יראו את ההפסדים הצבורים המתואמים כרווחי יתר שליליים כהגדרתם בסעיף 20ח.

<שגית אפיק: לעניין זה הפסדים צבורים מתואמים – סכום סך כל ההפסדים השנתיים לפני מס בתוספת ריבית בשיעור של חמישה אחוזים לשנה מתום שנת המס בה נוצר כל אחד מההפסדים האמורים ועד למועד כניסתו לתוקף של חוק זה כאמור בסעיף 8א".

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

<קריאה: זאת לא הסתייגות.

<קריאה: זה תיקון.

מיקי רוזנטל: זאת הסתייגות.

<יוסי שניר: אני מבקש להגיד משהו.

משה גפני: אתה בעד או נגד?

<קריאה: פתרנו להם את רוב הבעיה.

<יוסי שניר: אני בעד ההסתייגות הזאת.

שלי יחימוביץ': אז כדאי שתיתן לנו להצביע.

<יוסי שניר: אפשר להגיד משהו?

משה גפני: לא.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

<קריאה: אבל זאת לא הסתייגות.

משה גפני: זאת הסתייגות של חברי הכנסת.

<שגית אפיק: הסתייגות שמבקשים להכניס אותה לחוק.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: ההסתייגות התקבלה והיא תיכנס לחוק.

משה גפני: יש עוד הסתייגויות?

מיקי לוי: אדוני היושב ראש, אתה מוכן לתת לערבה לדבר?

משה גפני: רגע.

<שגית אפיק: אני רק אומר מה ההסתייגות.

<שגית אפיק: אנחנו ניכנס לחוק הקרן בסעיף 7.

<שגית אפיק: בסעיף 7 להצעת החוק שבפניכם אנחנו למעשה נוסיף, במקום להחריג את כספי ששינסקי 2, את ההיטל של ששינסקי 2 מהקרן, אנחנו נוסיף את ההיטל של ששינסקי 2 לקרן.

<שגית אפיק: בסעיף 38 לחוק הקרן לאזרחי ישראל, בסעיף קטן (ד), אחרי פסקה (2) תתווסף פסקה (2א) שתאמר:

<שגית אפיק: הצעת הממשלה תהיה מפורטת ויצורפו לה הסכום המוקצה לעידוד תעסוקה בנגב.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות שמוביל חבר הכנסת מיקי רוזנטל ואני ואחרים הצטרפנו אליה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: ההסתייגות התקבלה ונכנסת לגוף החוק.

משה גפני: איזה עוד הסתייגות יש לנו?

מיקי רוזנטל: יש לי עוד הסתייגות.

מיקי רוזנטל: אני אומר רק את החשובות.

מיקי רוזנטל: גם האוצר מסכים לזה.

מיקי רוזנטל: לאור העובדה שוועדת הארבעה טרם הכריעה, לא יכול להיות מצב שאנחנו נעשה חוק שלוקח כסף מכיס אחד ואחר כך דרך חוק לעידוד השקעות הון או חוק אחר יוציאו מהכיס השני.

מיקי לוי: הייתה התחייבות של המנכ"ל לכך שאין דבר כזה.

מיקי רוזנטל: תקשיב עד הסוף.

מיקי רוזנטל: אני מציע בסעיף 8, בתחילה והתחולה, לאחר סעיף (ג) יבוא סעיף (ד) שיאמר: "כל שינוי מיסוי והטבות אחרות בחקיקות אחרות לחברות או חברות בת שנוגעות למיסוי רווחים ממשאבי טבע, יחויב באישור מראש של ועדת הכספים".

מיקי לוי: שי, אין לכם בעיה עם זה.

<שי באב"ד: אין לנו בעיה.

מיקי רוזנטל: אין לכם בעיה עם זה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להצביע על ההסתייגות הזאת.

<קריאה: לא חוק עידוד.

מיקי רוזנטל: לא הזכרתי חוק עידוד.

מיקי רוזנטל: כתבתי כל שינוי של מיסוי והטבות אחרות בחקיקה אחרת לחברות או לחברות שנוגעות למיסוי רווחים ממשאבי טבע יהיה חייב באישור מראש של ועדת הכספים.

<אמיר לוי: לא.

<אמיר לוי: יש למנהל רשות המסים או לפקידי השומה מיליוני סמכויות באלף נושאים.

<אמיר לוי: בסעיף הזה אתה בעצם אומר עכשיו למנהל רשות המסים - - -

מיקי רוזנטל: שאם הוא מחוקק חוק חדש שנוגע למיסוי משאבי טבע לחברות שנוגעות לעניין הזה, הוא צריך אישור ועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: מה הבעיה?

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: בסעיף 8 אני מבקש להוסיף שהחברות שהחוק הזה נוגע אליהן לא יהיו זכאיות להגיש בקשות ולקבל כספים אשר ייעודם למטרות עידוד השקעות והעסקה בנגב.

משה גפני: אתם מסכימים לזה?

<אמיר לוי: לא.

מיקי רוזנטל: זה חייב להיות.

מיקי רוזנטל: חברות שמשלמות על פי החוק הזה מס רווחי יתר, לא יוכלו ליהנות מהפירות של הקרן.

<אמיר לוי: למה?

מיקי רוזנטל: אני אסביר למה.

משה גפני: מיקי, אני כבר לא שם.

משה גפני: אני מבקש לדעת.

משה גפני: הממשלה מדברת בקול אחד או שהיא לא מדברת?

מיקי רוזנטל: זה חייב להיות.

משה גפני: אם היא לא מדברת, אני מקבל את כל ההסתייגויות.

משה גפני: אתם בעד או נגד?

משה גפני: אתם נגד.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: בעד – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

מיקי רוזנטל: ההסתייגות האחרונה שלי נוגעת לשיקום הנזקים שנגרמים כתוצאה מהפקת משאבי הטבע.

מיקי רוזנטל: זה מקובל גם בחוקים אחרים של מדינת ישראל ואני מבקש להחיל את זה גם על החוק הזה.

מיקי רוזנטל: כל נזק שנגרם על ידי חברה.

תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף להסתייגות.

אורלי לוי אבקסיס: גם אני.

משה גפני: הממשלה?

<שי באב"ד: לא הבנו מה הוא רוצה.

מיקי רוזנטל: כמו בחוק המחצבות.

מיקי רוזנטל: מי שחוצב מחצבה, אחר כך, בתום החציבה, חייב לכסות אותה ולשקם את השטח.

מיקי רוזנטל: הבקשה שלנו היא שכל מי שגורם נזק בהפקת משאבים, ישלם את הנזק שהוא גורם.

<אמיר לוי: אנחנו נגד.

משה גפני: מי בעד ההסתייגות?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – מיעוט

משה גפני: ההסתייגות לא נתקבלה.

משה גפני: ההסתייגות לא התקבלה.

משה גפני: יש עוד הסתייגויות?

מיקי רוזנטל: אני אוותר.

<שגית אפיק: אתה מוותר על המשך ההסתייגויות שלך לתוספת?

מיקי רוזנטל: כן.

<שגית אפיק: הן יורדות.

מיקי רוזנטל: כן.

<שגית אפיק: ל-מרצ הייתה עוד הסתייגות אחת.

<יוסי שניר: אדוני היושב ראש, אפשר לומר משהו?

משה גפני: כן, בבקשה.

משה גפני: משפט.

<יוסי שניר: כל מה שקורה כאן זה רק כדי לא להפיל את החוק של כי"ל וכדי לא להפיל את כי"ל.

<יוסי שניר: החברה הזאת, ערבה מיינס, שלא באשמתה נקלעה למצב כזה שכולם רוצים את כי"ל וכדי לא להפיל את כי"ל, פשוט הכניסו אותנו לשם כדי שנהיה גם משאב טבע כדי לכסות את כל העסק הזה.

<יוסי שניר: רבותיי, אתם מדברים כאן על מפגל מגנזיום של 800 עובדים ואנחנו מדברים על אלפיים עובדים בנגב, המקום הקיצוני ביותר.

<יוסי שניר: כבר יש לנו מאתיים עובדים וצריך עוד 1,800 עובדים.

<יוסי שניר: אתם לא יכולים לעשות דבר כזה.

<יוסי שניר: איך זה יכול להיות?

<יוסי שניר: בגלל שאתם רוצים לשמור את כי"ל – סליחה על הביטוי – ולעשות את הכול על כי"ל, אנחנו בפנים.

משה גפני: הממשלה רוצה להשיב לו?

<יוסי שניר: למה אנחנו בפנים?

<יוסי שניר: למה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם המלבין.

<יוסי שניר: המפעל לא יקום.

<אודי אדירי: החוק הזה הוא מס רווחי יתר ומכיוון שהוא כזה, מבחינתנו הוא צריך לחול על כל משאב שיש בו רווחי יתר.

<אודי אדירי: לכן פחות רלוונטי מה סוג המשאב.

<אודי אדירי: המפעל שאדוני מייצג באמת נמצא במצב ייחודי מכיוון שהפסיד הרבה מאוד כספים טרם תחולת החוק ואני חושב שזה קיבל מענה מלא ומשמעותי במסגרת החוק.

בצלאל סמוטריץ': יש שאלה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': כאשר הוועדה ישבה וכתבה והגיעה לאיזון הזה של 14 אחוזים, שזה הופך לרווחי יתר, היא דיברה על פרויקט כמו של כי"ל שהוא ארוך טווח.

<אודי אדירי: ערבה מיינס הייתה לנגד עיני הוועדה והם הופיעו בפני הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': 14 אחוזים זה נכון גם על עסק שתוחלת החיים שלו היא 15 שנים?

<אודי אדירי: כן.

תמר זנדברג: בצלאל, זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שקורה בעולם?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל.

בצלאל סמוטריץ': השוויתם את זה למה שקורה בעולם?

<יוסי שניר: אדוני היו"ר, כל ההצעות היו במסדרון ועד לרגע זה אין לנו שום דבר כתוב ואנחנו לא יודעים מה רוצים מאתנו.

בצלאל סמוטריץ': השאלה אם זה מה שמקובל בעולם כי אחרת הם יכלו למקומות אחרים בעולם.

<קריאה: 14 אחוזים זה כבר מעל ומעבר.

משה גפני: יש לכם תשובה נוספת לערבה מיינס?

<שי באב"ד: אני חושב שאודי הדגיש שמיסוי רווחי יתר כאן הוא על כלל החברות.

<שי באב"ד: זה לא על חברה כזאת או אחרת.

משה גפני: בסדר, את זה הבנתי.

<שי באב"ד: נשב עם ערבה מיינס ונסביר להם מה הפתרון שניתן כאן.

משה גפני: אני לא אוהב את המשפט הזה.

<יוסי שניר: אנחנו רוצים בכתב את כל הדברים.

משה גפני: רגע, עם כל הכבוד לך, אתה לא יכול.

משה גפני: אני לא אוהב את הניסוחים האלה שלכם בשנים האחרונות.

משה גפני: אתם תשבו עם ערבה מיינס ותסבירו להם.

משה גפני: אל תסבירו להם.

משה גפני: אתם לא יודעים להסביר כלום.

משה גפני: לשבת עם ערבה מיינס ולפתור את הבעיה שלהם ולא לשבת ולהסביר.

משה גפני: תמיד אתם אומרים לי, נשב ונסביר לך.

משה גפני: אל תסבירו.

משה גפני: תשבו אתם ותפתרו את הבעיה כי אנחנו נקלעים כאן לבעיה מאוד מאוד קשה לגבי ערבה מיינס שכולם מסכימים וגם אתם.

משה גפני: אל תשבו להסביר להם.

<שי באב"ד: אדוני היושב ראש, נשב אתם ונעשה את המיטב לפתור את הבעיה.

משה גפני: מי בעד אישור הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, פרק ג': מיסוי רווחים ממשאבי טבע, עם ההסתייגויות שהתקבלו?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – פה אחד

משה גפני: פרק ג', מיסוי רווחים ממשאבי טבע התקבל פה אחד.

משה גפני: יש בעיה עם עובדים ויש בעיות שצריך לפתור אותן.

משה גפני: אתם לא יכולים ללכת אחרי זה ולמחוא לעצמכם כפיים ולהגיד העברנו את החוק.

משה גפני: את החוק אני העברתי.

משה גפני: אתם צריכים לטפל בבעיות.

<קריאה: כל הכבוד ליושב ראש הוועדה.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד גפני.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד.

משה גפני: אני עושה הפסקה בת עשר דקות.