ועדת המשנה לשירותי כבאות והצלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 5, 2016-01-12 11:30

נאוה בוקר: בוקר טוב לכולם.

נאוה בוקר: אנחנו רוצים להתחיל את הישיבה הרביעית של ועדת המשנה לכבאות והצלה.

נאוה בוקר: בחלק הראשון של הדיון היום, אנחנו נעסוק במיון וגיוס עובדים לרשות הכבאות וההצלה.

נאוה בוקר: לפני פתיחת הדיון, אני רוצה להקדיש כמה דקות למשהו לא שגרתי.

נאוה בוקר: אתם יודעים שאני רואה בקידום יזמות ופיתוחים טכנולוגיים בתחום הכבאות, מטרה חשובה ואני רוצה להציג בפניכם את תלמידי מגמת הפיזיקה של בית ספר תמר אריאל בנתניה.

נאוה בוקר: הם פיתחו מערכת אווירית שמסוגלת לזהות שריפה כבר בשלבים הראשונים שלה.

נאוה בוקר: אז אנחנו נקדיש לכך מספר דקות מהישיבה.

נאוה בוקר: מי המציג בבקשה?

נאוה בוקר: אני מציעה שאיציק, אתה תפתח.

נאוה בוקר: תציג את עצמך בבקשה.

<איציק גוילי: קוראים לי איציק ואני מרכז מגמת הפיזיקה בבית הספר תמר אריאל.

<איציק גוילי: קודם כל ברשותך, בנימה אישית, לפני שנה שלחתי לך הודעה בפייסבוק וחזרת אלי יום למחרת.

<איציק גוילי: סיפרתי לך שם על התלמידים, סיפרתי לך שם על המגמה.

<איציק גוילי: ניהלנו שיחה מאד ארוכה ואמרת לי תקשיב, חזרתי אליך בגלל שזה תלמידים ובגלל שזה נושא קרוב, שני דברים שהם ממש ממש בנפשי.

<איציק גוילי: נתת לי את הטלפון האישי שלך, אמרת לי כל דבר שאתה רוצה אתה פונה אלי ובשמחה רבה, כל מה שאתה צריך.

<איציק גוילי: מאז נתת לנו בוסט אדיר להתקדמות בפרויקט.

<איציק גוילי: זה אומר שהתלמידים הגיעו בחופש הגדול, כי הם רוצים להציג בפניך את הפרויקט כשהוא יסתיים.

<איציק גוילי: לפני חודש נפגשנו והגעת לראות את פחות או יותר טקס הסיום של הפרויקט שהם עשו.

<איציק גוילי: התלמידים שיציגו היום כאן בפניכם, הם בעצם תלמידים ממגמת הפיזיקה כמו שאמרת, בבית ספר תמר אריאל.

<איציק גוילי: יש לנו משהו מאד מיוחד, שבעצם כל תלמיד עובר דרך פרויקט שהוא בוחר אותו.

<איציק גוילי: הוא בעצם מקדם אותו והייחוד בפרויקט הזה, שבעצם יש אנשי הייטק מאד רציניים ואנשי אקדמיה מאד מאד רציניים, שהם דוחפים את זה קדימה.

<איציק גוילי: דוגמא אחת קטנטונת, מנחת הפרויקט, יחד עם רונן, שהוא מנכ"ל החברה, היא בעצם הייתה תלמידה שלנו פעם, בחורה בשם טובה והיום היא נמצאת באוניברסיטת תל אביב במסלול מואץ לדוקטורט והנדסת חשמל ואלקטרוניקה, והיום היא המנחה.

נאוה בוקר: יפה.

נאוה בוקר: אז בואו נראה את הפרויקט בבקשה.

נאוה בוקר: תודה.

<רונן אדיר: שלום.

<רונן אדיר: שמי רונן אדיר, אני מנכ"ל בלו בירד סיסטמס, אנחנו מציגים, התלמידים למעשה מציגים פרויקט מיוחד שהם עשו בשיתוף עם התעשייה.

<רונן אדיר: בלו בירד, החברה שבבעלותי, הקמתי אותה לפני 15 שנים.

<רונן אדיר: החברה מפתחת כלי טיס בלתי מאוישים.

<רונן אדיר: במשך 15 שנים גייסתי עשרות אנשים, בוגרי אוניברסיטה, מנהלי פרויקטים מחברות, מהתעשייה, ונתקלתי במצב שבו אפילו מהנדסים בוגרים עם תואר שני, לא יודעים לעשות עבודת צוות, לא יודעים לכתוב מסמך כמו שצריך, לא יודעים לנהל את הפרויקט.

<רונן אדיר: החלטתי שכחלק מהתרומה של בלו בירד לסביבה ולתלמידים, אני אשקיע בלימוד, בלקחת קבוצות של תלמידים וללמד אותם להיות מוכנים לשלב האמיתי של החיים.

<רונן אדיר: ללמד אותם ניהול פרויקט, עבודת צוות, תהליך קבלת החלטות, כתיבת מסמכים, דיבור בציבור וכו'.

<רונן אדיר: מזה ארבע שנים, לפני ארבע שנים פגשתי את איציק.

<רונן אדיר: איציק שכנע אותי - - -

נאוה בוקר: סליחה שאני קוטעת אותך.

נאוה בוקר: יש לך פחות משלוש דקות, אז תזדרז כי לצערי זמננו קצר.

נאוה בוקר: סגן השר איוב קרא, ברוך הבא לדיון.

<רונן אדיר: איציק שכנע אותי לעשות מספר פרויקטים.

<רונן אדיר: אתם יכולים לראות אותם מול העיניים.

<רונן אדיר: בשנת 2015 נבחרו 8 תלמידים לפרויקט הפרמיס, והתלמידים יציגו עכשיו את הפרויקט.

נאוה בוקר: תודה רבה לך.

<תלמיד: טוב, אז השם של הפרויקט שלנו הוא פרמיס – מערכת - - - אווירית - - - מרחוק.

<תלמיד: הפרויקט שלנו משולב עם התעשייה והפיתוח.

<תלמיד: אנחנו בחרנו בפרויקט הזה כי אנחנו היינו בטוחים שזה יעשיר את ארגז הכלים שלנו, כדי שנוכל להתמודד עם החיים האמיתיים בעתיד, כשנגיע לתעשייה ולפיתוח בעזרת השם.

<תלמידה: וגם בתור תלמידים, רצינו לא לעשות סתם עוד פרויקט.

<תלמידה: רצינו לעשות פרויקט שמציל חיים, רצינו באמת לתרום ודרך זה גם לחוות את חווית התעשייה, את חווית התעופה.

<תלמידה: אני רק אדבר במספר מילים על השריפות בכללי.

<תלמידה: בשנה בממוצע בישראל קורות כ-50,000 שריפות.

<תלמידה: ביוון בשבוע בממוצע קורות כ-36 שריפות.

<תלמידה: מכאן אנחנו מבינים ששריפה היא בעיה, שאנחנו חייבים למצוא לה פתרון.

<תלמידה: האסון הפטאלי ביותר שקרה במדינת ישראל זה אסון שריפת הכרמל שאירע בשנת 2010, שבו נספו 44 בני אדם.

<תלמידה: האסון גרם נזק כספי כבד של יותר מ-300 מיליון שקלים שירדו לטמיון וכמובן נזק לסביבה עצמה.

<תלמידה: שתי הבעיות המרכזיות שהיו לאסון הזה, שגרמו לו להיות כל כך זוועתי, זה אחד הניהול שלו, הוא לא נוהל בצורה טובה, והשני – בעיית תקשורת בין הכבאים למפקדה.

<תלמידה: וכאן בעצם אנחנו נכנסים לתמונה.

<תלמידה: הפרויקט שלנו מורכב משלושה חלקים – יחידה אווירית, יחידה קרקעית והתחנה הקרקעית.

<תלמידה: אנחנו אחראים לשתי החנות הראשונות.

<תלמידה: היחידה האווירית זה בעצם מטה שנמצא בתוך המזל"ט, שמורכב ממצלמות וחיישנים, חיישני טמפרטורה, חיישני לחות יחסית וחיישני CO2.

<תלמידה: ובעצם זה מותקן על הכטב"מ – כלי טיס בלתי מאויש.

<תלמיד: היחידה הקרקעית זה המכשיר שבעצם הולך להיות על הכבאי.

<תלמיד: המכשיר יידע לשלוח את המיקום שלו במפקדה, כדי שהמפקדה תדע איפה הכבאי נמצא בכל רגע ורגע, והוא גם יוכל להודיע על מקרי חירום.

<תלמיד: כשהכבאי נמצא במצב חירום, אז המפקדה תדע על זה.

<רונן אדיר: המערכת לניהול ובקרת האירוע זה פרויקט מאד גדול שעשינו, ביחד עם שיתוף של 70 דוקטורים מאוניברסיטת אתונה ומארגון מניעת שריפות של יוון בהשקעה של 2 מיליון שקלים, חלקה מממונת מהמדען הראשי של ישראל.

<רונן אדיר: פותחה תוכנה של התחנה הקרקעית, שמקבלת את כל הנתונים מהחיישנים שפיתחו התלמידים, שיושבים באף המטוס, מנטרת אותם וממליצה על התכנית לניהול השריפה.

נאוה בוקר: יפה מאד.

נאוה בוקר: חברים, תודה רבה לכם.

נאוה בוקר: אני מאד מעריכה את זה שהגעתם לכאן ואת העבודה שלכם.

נאוה בוקר: אתם נהדרים, אין מילים.

נאוה בוקר: אני גאה בכם.

נאוה בוקר: תודה.

<איציק גוילי: ברשותך, לגבי הכבאות.

נאוה בוקר: ממש כמה שניות כי אני חייבת לסיים את החלק הזה.

<איציק גוילי: עד שהוא מגיע, אני רוצה להודות גם למנהלת בית הספר, שבלעדיה לא היינו כאן וגם לראש העירייה שבעצם תומכת בנו כמו שצריך.

<איציק גוילי: תודה לך.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: תציג את עצמך.

<אלי: אני קצין מבצעים בתחנה אזורית נתניה.

<אלי: הגעתי לכאן כחלק מהמסייעים לפרויקט.

<אלי: בית הספר, כחלק מקשרי הקהילה, פנו אלינו לעזרה.

<אלי: אנחנו העברנו את התשתית כדי שהם יוכלו לקיים את התהליך וכל התהליך - - - התרגיל שביצענו בצפון, ואנחנו פה ביחד עם התלמידים, לתת להם את כל העזרה הדרושה, כחלק מהוויה של קשרי קהילה מול בתי הספר.

נאוה בוקר: תודה רבה.

<רונן אדיר: אם אפשר להציג סרטון מסכם.

נאוה בוקר: תציג ממש חצי דקה.

נאוה בוקר: מוצג סרטון

<רונן אדיר: הסרטון בעצם מסכם את הניסוי.

<רונן אדיר: התלמידים הגיעו לשטח כשהם סוחבים את היחידות הקרקעיות.

<רונן אדיר: הכבאים הדליקו אש מאד מאד גדולה.

<רונן אדיר: המטוס עלה לאוויר, ניטר את האש, גילה אותה באופן אוטומטי, הריח את הגז שפולטת השריפה.

<רונן אדיר: התלמידים הסתובבו בשטח עם הכבאים, סוחבים את יחידות האיתור של הכבאים.

<רונן אדיר: המערכת זיהתה לא רק את מיקום האש, אלא גם מיקום הכבאים באזור וכל כבאי שלחץ על כפתור מצוקה, המערכת קיבלה את אות המצוקה ובעצם הוא נכנס למערכת ניהול האירוע.

נאוה בוקר: תודה רבה לכם.

נאוה בוקר: אני מאחלת לכם בהצלחה בתחרות, ואינשאללה שיהיו לנו עוד כמה כאלה.

עבדאללה אבו מערוף: שלא יהיו שריפות.

נאוה בוקר: אנחנו נמשיך בדיון.

נאוה בוקר: שיקו, תציג את עצמך, בבקשה.

<שיקו בר דב: שיקו בר דב, ראש אגף מינהל ומשאבי אנוש.

<שיקו בר דב: קודם כל הפרויקט הוא יפיפה וכבר דיברתי עכשיו עם ראש אג"ם ואנחנו נמשיך עם התהליך הזה אצלנו, לבחון את הישימות והשימוש המבצעי בדברים האלה ונבחן את הפרויקט הזה בהמשך, לראות איך הוא יכול לסייע לנו בכל שריפות האש שנמצאות בחורש וביער, כדי להשתמש בדברים האלה.

נאוה בוקר: מעולה.

<שיקו בר דב: זה פרויקט יפיפה ותודה לחברה ולבית הספר שיזמו את זה.

<שיקו בר דב: כל הכבוד.

נאוה בוקר: יפה.

נאוה בוקר: אני שמחה לשמוע.

נאוה בוקר: בואו נמשיך בדיון.

נאוה בוקר: תראו, אנחנו יודעים הליך מיון עובדים מוצלח בהווה, מבטיח את הצלחת הארגון בעתיד ובדיוק מהסיבה הזאת אנחנו כינסנו את הדיון הזה.

נאוה בוקר: בסופו של דבר, הגורם החשוב ביותר בכל ארגון ובמיוחד בכבאות שפועלת במצבי חירום והצלת חיים, זה הגורם האנושי.

נאוה בוקר: לצערי קיבלתי פניות רבות ממועמדים שלא הצליחו לעבור את המיונים, בעיקר בשלב הסופי והחלטתי לקיים דיון בנושא ולבדוק מדוע ישנן תלונות כל כך רבות.

נאוה בוקר: אני רוצה שתזכרו שמאחורי כל פנייה כזאת, עומד בן אדם שרוצה לתרום למדינה ולציבור, ולרוב גם מוכן להקריב ולסכן את חייו למען אחרים.

נאוה בוקר: אני הזמנתי לדיון הזה לא רק את הגופים הרלבנטיים, אלא גם אלה שלא הצליחו במיונים, כדי שיספרו מנקודת מבטם על הליכי המיון, ואולי קצת יאירו את עינינו בנושא.

נאוה בוקר: הזמן שלנו קצר והמלאכה מרובה, אז אני באמת מבקשת.

נאוה בוקר: אני מעדיפה לשמוע קודם כל, אם לא איכפת לחברי הכנסת, את האורחים שבאו עם הסיפורים האישיים ואחרי זה אני אתן לחברי הכנסת לדבר, ולסגן השר כמובן, אשר כיבדו אותנו בנוכחותם.

נאוה בוקר: ראשוני הדוברים, משפחת דיין, האבא או הבן, מי ידבר ראשון?

נאוה בוקר: למען גילוי נאות, ההיכרות שלי עם משפחת דיין היא מהיות משפחה שכולה מאסון הכרמל.

נאוה בוקר: הם איבדו את בנם באסון ואליאור ביקש להתקבל לכבאות.

נאוה בוקר: יש לך דקה וחצי לספר את הסיפור שלך, בבקשה.

<אליאור דיין: שלום לכולם.

<אליאור דיין: קוראים לי אליאור דיין, כמו ששמעתם.

<אליאור דיין: אני כמו כל אזרח רגיל שרצה להתגייס לכיבוי, כשאצלי זה בא מאופן רגשי, ממשהו שמאד נוגע אלי.

<אליאור דיין: שלחתי גם כן את הפרטים שלי באחד בינואר 2015 כדי להתקבל לכבאות.

<אליאור דיין: במהלך המיונים זימנו אותי למיון ראשון שהוא כולל ריצת 2,000 בר אור וכאלה ואותו עברתי בהצלחה.

<אליאור דיין: קראו לי לעוד מיון שכולל מאמץ פיזי וידע טכני ומבחן אישיות כזה.

<אליאור דיין: חשוב לי לציין קודם כל שלפני הצבא הייתי בגיבוש של שייטת 13 והחלק של השני של המיונים לכבאות, לא יורד מהגיבוש הזה.

<אליאור דיין: זה אותו קושי.

<אליאור דיין: ירקתי דם במיומנים האלה וזה היה מאד מאד מאד קשה, וכל מועמד שהיה במיונים האלה אמר את אותו דבר, שזה היה קשה.

<אליאור דיין: אפילו אחד המדריכים שלי במיון עצמו אמר – חסר שבשנה הבאה יוסיפו צניחה למבחן.

נאוה בוקר: אין ספק שהמיונים מאד קשים פיזית.

נאוה בוקר: אנחנו מודעים לזה.

<אליאור דיין: הגעתי למבחנים העיוניים, שבהם הגעתי לדינאמיקה הקבוצתית.

<אליאור דיין: שיחה של רבע שעה בקבוצה קבעה אם אני מתאים או לא מתאים להיות בגוף הזה.

חמד עמאר: את השלב השני עברת?

<אליאור דיין: את השלב השני עברתי, כמובן.

<אליאור דיין: הגעתי לשלב השלישי שבו המבחנים הם מבחני פילאט, מכון שפ"י, שפשוט ברבע שעה הפסיכולוגית שהייתה שם קבעה אם אני מתאים או לא.

נאוה בוקר: שפ"י זה המיון האחרון?

חמד עמאר: יש גם את הריאיון.

נאוה בוקר: ויש את הגיבוש לאחר מכן.

<אליאור דיין: בוועדה של הקבלה.

<אליאור דיין: הפילו אותי שם.

<אליאור דיין: ביקשתי שיחה, לערער.

<אליאור דיין: אני עד היום מחכה לתשובה כמובן.

נאוה בוקר: כמה זמן חלף מאז שערערת?

<אליאור דיין: כמעט חצי שנה.

נאוה בוקר: ולא קיבלת תשובה?

<אליאור דיין: עדיין אני מחכה לתשובה.

<דוד דיין: יותר מחצי שנה.

<אליאור דיין: ואני עדיין מחכה לתשובה ואין שום תשובה ואני מנסה להתקשר וכשאני מתקשר לשם עונים לי כאילו ב – תשחרר אותנו, מי אתה בכלל, ופשוט כאילו נותנים לך הרגשה לא נעימה כזאת.

<אליאור דיין: אחים שלי כשהתגייסו לשב"ס ולמשטרה, עשו להם את אותו דבר וכיום, שניהם מצטיינים של פלגות צפון.

<אליאור דיין: אחותי קיבלה לא מזמן מצטיינת בשב"ס, ביחידת נחשון ואותו דבר אחי ישראל, הוא בבילוש של תחנת כרמיאל.

<אליאור דיין: הם שניהם כיום מצטיינים ועשו להם את אותו דבר באותם מבחנים.

נאוה בוקר: בדקתם אם אין העדפה מתקנת ליוצאי משפחות שכולות?

נאוה בוקר: אני יודעת שדוד דיין, האב, דיבר בנושא.

נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע אותך.

<דוד דיין: צר לי שאנחנו צריכים לשים בקדמת הבמה את נושא השכול, אבל לצערי, חשבנו, כמו שאתם רואים אותו, הוא לא ילד נכה.

<דוד דיין: אפילו הנציב בפגישה איתו שאל אותו מאיפה הבאת את הכושר הזה, מה אתה אוכל.

<דוד דיין: שמעון לייני נמצא פה, איילת נמצאת פה.

<דוד דיין: אני לא אומר סתם דברים.

<דוד דיין: אני אומר את הדברים כהווייתם, כמו שהם היו.

<דוד דיין: מה שמציק לי, שאחר כך, הדברים שנאמרו, למה לא מגייסים אותו?

<דוד דיין: כשאני פניתי לנציב באנדרטה לאסון הכרמל ביום הזיכרון, הוא אומר ליושב ראש יד לבנים – הוא לא עבר אפילו את ריצת 2,000.

<דוד דיין: אמרתי לו הנציב, עמדנו אצלך במשרד, ישבנו אצלך במשרד – איך אתה אומר דבר כזה כשלידי, ליד הקצינים שלך אתה שאלת אותו מה אתה אוכל שיש לך כושר כזה.

<דוד דיין: כמו שהוא אמר, לא יכול להיות שבעשר דקות יכולים לקבוע אישיות של בן אדם.

<דוד דיין: ועובדה, עברנו את אותן תלאות עם שני הילדים שלי, הבן הגדול והבת.

<דוד דיין: כמו שהוא אמר, אחת היא מצטיינת, קיבלה לפני שבוע מפלגת צפון, גדוד נחשון, והשני נמצא ביחידת אורגן בתחנת כרמיאל.

<דוד דיין: עכשיו אני שם את השכול שלי בקדמת הבמה.

<דוד דיין: אני מבקש, אני חושב שמן הראוי, הילדים האלה, במיוחד הוא, שהוא נגדע באיבו של האסון, הוא הלך לגיבוש של שייטת 13, באמצע השכול שלנו.

<דוד דיין: למה לא עושים איזה שהוא משהו הכי קטן?

<דוד דיין: למה יש איפה ואיפה?

<דוד דיין: יש כאלה שגויסו בלי מבחנים.

<דוד דיין: בלי שום דבר.

נאוה בוקר: בלי מבחנים?

<דוד דיין: בלי שום דבר.

<דוד דיין: גויסו ללא מבחנים.

<דוד דיין: ללא שום דבר.

נאוה בוקר: אני לא שמעתי על כך.

<דוד דיין: אני לא רוצה לציין את השמות.

<דוד דיין: הם מכירים את השמות שלהם.

<דוד דיין: למה?

<דוד דיין: אסון הכרמל במיוחד הוזנח לחלוטין.

<דוד דיין: הילדים של אסון הכרמל מוזנחים לחלוטין.

<דוד דיין: אני לא הבאתי נכה שהתגייס לכבאות, לא הבאתי איזה - - -

נאוה בוקר: אנחנו מבינים שהוא כשיר.

<דוד דיין: סליחה, לא חלילה שאני אומר משהו נגד נכים, חלילה.

<דוד דיין: שאני לא אשמע.

<דוד דיין: פשוט הוא לא מוגבל במשהו.

<דוד דיין: אדרבא, יש לו אמביציה ברמות גדולות.

<דוד דיין: פשוט נפנפו אותנו כאילו כלום.

<דוד דיין: אני אכניס את כל החדר הזה, וצר לי לכולם, התשובה שניתנה על ידי מר שחר איילון ביום הזיכרון של חללי אסון הכרמל באנדרטה, התשובה שלו לשתי אימהות שכולות – אני לא חייב לכן כלום.

<דוד דיין: אני לא הרגתי אותם.

נאוה בוקר: שחר לא כאן להגן על עצמו.

<דוד דיין: שיעבירו לו את זה.

נאוה בוקר: אז אנחנו לא נעסוק בכך.

<דוד דיין: אמרתי לו, אדון שחר איילון, תתבייש לך אם ככה אתה מדבר עם אם שכולה.

נאוה בוקר: טוב, בוא נעבור הלאה.

<דוד דיין: אז אני מבקש, אין שום מניעה לגייס את הילד הזה.

<דוד דיין: אין שום מניעה.

<דוד דיין: אין לו קומבינות.

<דוד דיין: הוא לא נכה והוא לא שום דבר.

<דוד דיין: הוא כשיר הרבה יותר, וסליחה מהכבאים אם אני אפגע במישהו, הוא יותר כשיר מהרבה כבאים אחרים בתוך הכבאות.

נאוה בוקר: אני מבינה.

<דוד דיין: תודה רבה.

חמד עמאר: גברתי יושבת הראש, לנושא של סדר הדיון הזה, אני יכול לקבל קודם כל את תהליך המבחנים שעוברים האנשים?

חמד עמאר: שנבין בדיוק.

חמד עמאר: שמעתי מאחד הנבחנים שעבר שלב ראשון, שלב שני.

חמד עמאר: שנשמע את התהליך ואז ניכנס לדיון, כדי שנבין בדיוק מה עוברים אותם אנשים שרוצים להתגייס.

חמד עמאר: איזה תהליך.

נאוה בוקר: סליחה, תחזור על השאלה.

חמד עמאר: אני רוצה להבין את הליך המיון של המתגייס.

חמד עמאר: שלב ראשון, שלב שני, שלב שלישי, שלב רביעי.

חמד עמאר: איזה שלבים הוא עובר ומה הוא כל שלב.

נאוה בוקר: חמד, אז אנחנו נגיע לזה כבר אחרי שנשמע עוד שתי דוגמאות קצרות.

חמד עמאר: קודם כל נבין את התהליך ואז נשמע אותם ונבין יותר.

חמד עמאר: כי אני שאלתי אותו איזה תהליך הוא עבר.

עבדאללה אבו מערוף: זה אותו דבר, אבל נמשיך לשמוע.

נאוה בוקר: חסין אברהים, בבקשה.

נאוה בוקר: מאיפה אתה?

<חסין אברהים: שלום לכולם.

<חסין אברהים: אני חסין אברהים, אני מבית ג'אן, בן 29.

<חסין אברהים: סרן משוחרר מצה"ל.

<חסין אברהים: בתפקידי האחרון הייתי מ"פ.

<חסין אברהים: ניגשתי למבחנים, התחלתי את התהליך גם בסוף ינואר.

<חסין אברהים: שנה של תהליך, עברתי את כל התהליכים.

<חסין אברהים: זה התחיל בבר אור, גיבוש ראשון.

<חסין אברהים: גיבוש שני זה היה דיונות עם מאמץ פיזי וטכני.

<חסין אברהים: לאחר מכן עשינו קינן שפי, גם שם עברתי בהצלחה.

נאוה בוקר: עברת את קינן שפי.

<חסין אברהים: עברתי והפסיכולוגית החליטה שאני מתאים למסגרת.

<חסין אברהים: לאחר מכן עשיתי גם ועדה רפואית, יצאתי כשיר, עד שהגעתי לוועדת בוחנים.

<חסין אברהים: עד היום אני לא מאמין ולא יודע למה לא עברתי.

<חסין אברהים: אחרי שעברתי את כל התהליכים, אני לא רואה שום סיבה שתעצור אותי שלא להתגייס.

<חסין אברהים: זה תהליך של שנה.

<חסין אברהים: תהליך ארוך מאד.

נאוה בוקר: הבנתי.

נאוה בוקר: אוקיי, נעבור לחמד.

נאוה בוקר: אתה שאלת את נציגי הכבאות.

נאוה בוקר: אני אשמח אם אחד מכם יסביר לנו את השלבים.

חמד עמאר: כל שלב ושלב, שנבין אותו ונבין איפה נופלים האנשים.

<שיקו בר דב: שלום לכולם.

<שיקו בר דב: אני אציג את כל התהליך בכללותו, איך הוא מגיע.

<שיקו בר דב: אני אעביר לכם קצת נתונים.

<דוד דיין: ואחר כך ברשותך תדבר על התהליך שאתה התקבלת.

<דוד דיין: אני אודה לך מאד.

נאוה בוקר: אני מבקשת לא לדבר ללא רשות.

<גבי גניש: אני חושב שאנחנו לא צריכים - - -

נאוה בוקר: סליחה, אין לך רשות דיבור.

נאוה בוקר: גבי, אני קוראת אותך לסדר.

נאוה בוקר: אתה לא תדבר כאן בלי רשות דיבור.

נאוה בוקר: תרשם לזכות דיבור, תקבל זכות דיבור.

נאוה בוקר: בבקשה, שיקו.

<שיקו בר דב: תהליך הקליטה של לוחמי האש מתחיל בשלב ראשון בפרסום פומבי בעיתונות, גם בשפה העברית וגם בשפה הערבית וגם באתרי האינטרנט.

<שיקו בר דב: אנשים ממלאים טפסים באינטרנט, נרשמים.

<שיקו בר דב: השלב הראשון זה שלב שבו אנחנו בוחנים את הטפסים לראות שאין רישום פלילי, עונים לתנאי הסף, 12 שנות לימוד, כל התהליכים שאנחנו נדרשים.

<שיקו בר דב: ואז אנשים באים, אחרי שעברו את השלב הזה, אנשים באים לשלב ראשון של שלב בר אור, שבהם רצים 2,000 מטר, כפיפות מרפקים, כל התהליכים לכושר גופני.

<שיקו בר דב: מי שעונה לתנאי הסף, עונה לציון 60, עובר לשלב הבא, ליום נוסף של גיבוש.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן, אתם מבקשים אישור רפואי לפני זה.

<שיקו בר דב: כן, ברור, ברור.

<שיקו בר דב: בשלב הבא באים ליום של גיבוש, שכמו שהחבר אמר, הגיבוש הוא מאד קשה ופיזי, שבעצם בוחן את היכולת של המועמד להתמודד עם עבודה של לוחם האש, הן בצד הטכני – בודקים שם יכולות טכניות.

<שיקו בר דב: מצד שני, הם יוצאים לתהליך עם שקי חול ואם אתם רוצים, יש לי פה סרטון שמציג את היום הזה, שבעצם בוחנים.

<שיקו בר דב: לוחם האש, כשהוא הולך לשריפה, הוא הולך אל הלא נודע.

<שיקו בר דב: הוא לא יודע מתי היא תתחיל ומתי היא תיגמר.

<שיקו בר דב: וככה הם יוצאים לאיזו שהיא דרך בסחיבה, שבוחנים אותם, כאשר מי שעושה את רוב הליכי המיון, זה לוחמי אש שהם בקורס קצינים, שאותם מועמדים שמחר ייקלטו לתהליך, הם מועמדים שהם יהיו הלוחמים שלהם, והם בוחנים אותם.

<שיקו בר דב: והם בוחנים אותם – טכני, מבחני אומץ, מבחן סוציומטרי הם עושים בתוך הקבוצה וזה היום השני.

<שיקו בר דב: היום השלישי, הם מוזמנים למכון קינן שפי, זה מכון השמה.

<שיקו בר דב: אני חייב להגיד שכל התהליך הזה נבנה עם יועצים ארגוניים מהטובים שיש במדינה.

<שיקו בר דב: אנחנו הגדרנו מה הציפיות שלנו מלוחם האש ואם תרצו אני יכול להגיד גם אותם.

<שיקו בר דב: מה אנחנו מצפים, מה התפקיד שלו, מה העיסוק שלו ובהתאם לזה נבנו המבחנים.

<שיקו בר דב: ואז הם באים לשלב שבו רוב העבודה שלנו היא עבודת צוות.

<שיקו בר דב: עבודת צוות ואז הם הופכים את הדינאמיקה.

<שיקו בר דב: נמצאת פה גם נציגת קינן שפי, הסמנכ"לית שבאה מציגה את התהליך ואחר כך יש מבחנים קוגניטיביים.

<שיקו בר דב: בודקים את התהליכים האלה.

<שיקו בר דב: בשלב הבא הם הולכים לבדיקות רפואיות.

<שיקו בר דב: בשלב האחרון יש מרכז ועדת קבלה, שזה השלב שבו יושבים מפקדי כבאות, הדרכה, משאבי אנוש, נציגים - - -

נאוה בוקר: כמה מגיעים לוועדת קבלה?

<שיקו בר דב: אני יכול להגיד לך מבחינת הנתונים - - -

עבדאללה אבו מערוף: כמה נושרים?

נאוה בוקר: כן, בדיוק, זו הכוונה.

עבדאללה אבו מערוף: בכל שלב ושלב.

<שיקו בר דב: אני אציג לכם את כל הנתונים, אין בעיה.

<שיקו בר דב: בגיוס הנוכחי אנחנו קלטנו כ-240 לוחמים.

נאוה בוקר: מתוך 8,000.

נאוה בוקר: מדהים.

<שיקו בר דב: אני אציג לכם את הכל.

<שיקו בר דב: תקשיבו עד הסוף, תאמינו לי שלא תהיינה לכם שאלות.

<שיקו בר דב: נרשמו 8,286.

<שיקו בר דב: אחרי השלב של הטפסים – 7,821.

<שיקו בר דב: התייצבו לחלק א', שזה אני אומר בוחן הבר אור והדברים האלה, 4,350.

<שיקו בר דב: עברו את שלב הבר אור – 1,735.

<שיקו בר דב: עברו את שלב המשימות – 1,327.

<שיקו בר דב: עברו למכון קינן שפי 553.

<שיקו בר דב: עברו את ועדת הבוחנים 244 ומשם אנחנו יוצאים.

<שיקו בר דב: עכשיו אני אומר תראו, אני בטוח שהבחורים שנמצאים פה וסיפרו את הסיפור שלהם, הם מעולים.

<שיקו בר דב: הם טובים.

<שיקו בר דב: אני בכלל אין לי ספק.

<שיקו בר דב: אין לי שום ספק בדברים האלה, אבל אין מה לעשות.

<שיקו בר דב: גם מכבי תל אביב, כל קבוצות הכדורסל, יש שם שחקנים טובים, אבל בחמישייה של מכבי תל אביב יש רק חמישה.

<שיקו בר דב: זה ההקצאות שיש לנו.

<שיקו בר דב: ואם ניגשים 8,200 איש ונבחרים בסוף רק 200, זה רק אנשים שעוברים את כל התהליך.

<קריאה: איזה קריטריונים בוועדה האחרונה?

<שיקו בר דב: אני לא רוצה שתעצרו אותי.

<שיקו בר דב: סליחה, תני לי לסיים.

נאוה בוקר: סליחה, לסגן השר יש שאלה אליך, שיקו.

<שיקו בר דב: רגע, אני רוצה עוד משפט אחד לסיים ואני אענה לכולם.

<שיקו בר דב: אני אומר, התהליך הוא תהליך מקצועי.

<שיקו בר דב: זה תהליך שאנחנו בוחנים את עצמנו, משפרים אותו לאורך כל הדרך, מתוך כוונה לקחת את הכי טובים.

<שיקו בר דב: את הכי טובים.

<שיקו בר דב: צר לי מאד שאני מנהל פה דיון בכנסת על אירועים פרטניים.

נאוה בוקר: זה לא אירועים פרטניים.

נאוה בוקר: אני מקבלת מאות פניות.

נאוה בוקר: לא רק אני.

<שיקו בר דב: לא, אני לא חושב שזה נכון.

<שיקו בר דב: אנחנו ארגון מקצועי.

<שיקו בר דב: אנחנו פועלים בצורה מקצועית.

<שיקו בר דב: מי שחושב שמשהו בתהליך שלנו לא מקצועי, שיבוא ויגיד.

<שיקו בר דב: אמר כאן האבא, ואני מכבד אותו מאד, אנשים נכנסו בלי מבחנים.

<שיקו בר דב: אמר את זה קבל עם ועדה.

<שיקו בר דב: שיראה לי אחד כזה שנכנס בלי מבחנים.

<שיקו בר דב: אחד.

<שיקו בר דב: אחד.

<שיקו בר דב: אני מחר מוריד את הדרגות שלי ושם אותן פה.

<שיקו בר דב: אחד.

<דוד דיין: סליחה אדוני, אז אני לא רוצה להעמיד אותך במצב הזה.

<דוד דיין: אני לא רוצה להגיד.

<דוד דיין: לא שם אחד.

<דוד דיין: אני אתן לך עשרה שמות אם אתה רוצה.

<דוד דיין: אני לא רוצה להעמיד אותך במצב הזה.

<דוד דיין: פשוט מאד.

<דוד דיין: אני מתנצל אם אני צריך להעמיד אותך במצב הזה בסוף.

נאוה בוקר: בבקשה, סגן השר איוב קרא.

<דוד דיין: למשפחת השכול אפשר לתת אולי איזה משהו, ועוד למשפחת השכול של אסון הכרמל במיוחד.

<דוד דיין: במיוחד.

<דוד דיין: הרי הם לא הולכים לקורס טיס.

<דוד דיין: הם לא הולכים לאיזה שהוא משהו שאני לא יודע מה.

<דוד דיין: אם הוא היה מועמד להיות בשייטת 13, אז הוא יכול להיות בכיבוי אש.

<דוד דיין: הוא יכול להיות כבאי אש.

איוב קרא: דוד, זה לא דיון אישי.

איוב קרא: אני חייב לעזור ליושבת הראש וגם לשיקו.

איוב קרא: אבל מה שכן, צריך לומר בעניין המשפחות השכולות, אני כבן למשפחה שכולה, שני אחי נהרגו בצה"ל, אני רגיש מאד לעניין הזה.

איוב קרא: זה קבוע בכל ארגון כמעט, שיש העדפה מתקנת לגביהם.

איוב קרא: צריך לשקול את הדבר הזה גם אצלכם.

נאוה בוקר: זה לא קיים בכבאות?

איוב קרא: זה חייב להיות אצלכם גם בכבאות, לדעתי.

נאוה בוקר: חמור מאד.

איוב קרא: עכשיו שיקו, לגבי הוועדה - - -

נאוה בוקר: מה קרה?

נאוה בוקר: אין רמקולים.

איוב קרא: לבני משפחה שכולה בכל ארגון יש העדפה מתקנת.

<שיקו בר דב: סליחה, סגן השר, עוד פעם, אתם אומרים אמירות שאני מכבד פה את כל הנוכחים.

<שיקו בר דב: אין שום החלטת ממשלה לגבי - - -

<קריאה: אתה צודק.

<קריאה: אתה צודק.

<קריאה: אין החלטת ממשלה.

<קריאה: אין חוק.

נאוה בוקר: זה אומר שצריך לדאוג לכך שתהיה העדפה מתקנת למשפחות שכולות.

נאוה בוקר: אוקיי.

<קריאה: אין חוק שמחייב.

<קריאה: אין.

<קריאה: אתה צודק.

איוב קרא: שיקו ,עם כל הכבוד, אני חושב שצריכה להיות רגישות בתוך הארגון לזה, ולא חייב לחכות להחלטה.

איוב קרא: אני יכול להביא לך החלטה מחר.

איוב קרא: לדעתי צריך להיות מובן העניין הזה.

נאוה בוקר: זו רק שאלה של רצון.

איוב קרא: לגבי הוועדה האחרונה שדיברת עליה, מה הקריטריונים בוועדה האחרונה, שמגיעים דווקא 240 ולא האחרים.

איוב קרא: אני מבין את מה שאתה מחדד ואת מה שאתה מדבר.

איוב קרא: שם עקב אכילס.

<שיקו בר דב: אני אענה לזה.

<שיקו בר דב: בוועדה האחרונה יושבים חמישה-שישה מפקדים.

<שיקו בר דב: מגיע מועמד, שואלים אותו את כל השאלות.

<שיקו בר דב: וכמו שיש בכל דפי המכרזים של שירות המדינה, אותם כללים.

<שיקו בר דב: אותם שישה שבעה סעיפים שהם צריכים לדרג אותם לפי הכללים של שירות המדינה, בכל מכרז את אותם כללים.

<שיקו בר דב: יושבים, שואלים מאיפה הוא בא, מה עשה, למה הוא מתאים.

<שיקו בר דב: כל התהליכים הרגילים של ועדה רגילה.

<שיקו בר דב: הם יושבים.

<שיקו בר דב: הם מנקדים.

<שיקו בר דב: גם תראו, אני אגיד לכם, יש גם עוד כל מיני אלמנטים של אנשים, שאתה יודע, שחלק בתהליך אתה פתאום עולה עליהם במהלך הוועדה, שהם עושים, לא עושים.

<שיקו בר דב: יש עוד תהליך.

<שיקו בר דב: אחרי שהוא נכנס, זה לא בטוח שיהיה לו חמש.

<שיקו בר דב: הוא בא לקורס.

<שיקו בר דב: גם בקורס נופלים עוד אנשים.

<שיקו בר דב: יש קורס של שלושה חודשים, שאנשים נמצאים ועוברים, מתאמנים - - -

חמד עמאר: כמה אחוז נופלים בדרך כלל?

<שיקו בר דב: אחוז הנופלים עומד על 5%, 4%.

<שיקו בר דב: אני אומר, נופלים מעט.

<שיקו בר דב: מתחילים 100 – חמישה חברה נופלים, ארבעה חברה נופלים, אבל עדיין יש הליך של מיון.

<שיקו בר דב: אחר כך הם באים גם לשנתיים של תקופת ניסיון.

<שיקו בר דב: גם בתקופה הזאת, אחרי שהוא בא לתחנה, מתחיל לעבוד, עדיין יש אנשים שנופלים.

<שיקו בר דב: אני אומר עוד פעם, מקצוע לוחם האש זה מקצוע קשה, מקצועי, מסכן חיים ולא כל אחד מתאים לדברים האלה.

<שיקו בר דב: באמת, יכול לבוא הבן אדם הכי טוב בעולם.

<שיקו בר דב: אני ראיתי שם אנשים בריונים, חזקים, רצים כמו ספידי גונזלס.

<שיקו בר דב: אני מזכיר לכם את אותו אירוע שהיה סגן אלוף הארץ בקרב 10 שלא עבר.

<שיקו בר דב: עלה לסולם ורץ ולא עבר.

<שיקו בר דב: פרסמו את זה בתקשורת.

איוב קרא: תודה שיקו.

איוב קרא: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף ביקש את רשות הדיבור.

איוב קרא: אחריו חבר הכנסת חמד עמאר.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: אני חבר ועדת המשנה לכבאות בראשותה של חברת הכנסת נאוה בוקר שעושה עבודה מצוינת, לא בגלל ההיבט האישי.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כאן כמובן שלא בעניין פרטי וזה לא דיון פרטי של אף אחד.

עבדאללה אבו מערוף: זה דיון מקצועי לחלוטין.

עבדאללה אבו מערוף: פנו אלי הרבה אנשים.

עבדאללה אבו מערוף: אמרתי להם שזה משהו מקצועי.

עבדאללה אבו מערוף: היו גם מקרים אישיים שקרובים.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן בכלל הדיון לא אישי.

עבדאללה אבו מערוף: אני כאן מתייחס לעניין המקצועי, הספציפי הבריאותי, שלפי הדרישות של מערכת הכבאות אני מבין שהעבודה קשה מאד מכל הבחינות, לא רק כושר גופני.

עבדאללה אבו מערוף: לכן כדאי לבדוק אם הנושא הועלה מבחינתנו ומבחינת

עבדאללה אבו מערוף: כם, הוא לא הועלה במקרה, אז אולי באיזה שהן תחנות יש לכם OVER דרישות, מה שנקרא.

עבדאללה אבו מערוף: מבחינה רפואית, היבטים פסיכולוגיים, היבטים אחרים, נפשיים.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לבדוק אותם, לראות כמה נשירות יש לכם בכל תחנה, בכל המבחנים.

עבדאללה אבו מערוף: את הנשירות אחרי שהוא התקבל לקורס אחרי שנתיים, אני מבין.

עבדאללה אבו מערוף: זו כבר פרקטיקה וזה כבר לא קשור.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין את זה שיכול להיות שהוא כבר לא יכול להתמודד בפרקטיקה עם מה שיש.

עבדאללה אבו מערוף: היה לו פעם שריפה, פעמיים, שלוש, ולכן זה עניין אחר.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני פונה אליכם לבדוק איפה יש יותר נשירה.

עבדאללה אבו מערוף: מאותם 8,200 נשארו 244.

עבדאללה אבו מערוף: האם חסרים לכם תקנים או לא חסרים?

עבדאללה אבו מערוף: אתם רציתם לקבל 244 ורק אותם?

עבדאללה אבו מערוף: זה לא העניין.

עבדאללה אבו מערוף: העניין שיש לבדוק את התחנות האלה ואיפה יש יותר מכשול, יש לבדוק למה.

עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שהם יצליחו.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אומר מבחינה מקצועית לעשות מה שנקרא הטלות.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר לבדוק.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא מתמטיקה ואני חושב שכדאי לבדוק.

עבדאללה אבו מערוף: הדבר השני, אני מבקש שתיקחו בחשבון בגיוסים, שבן המקום מכיר את הסביבה.

עבדאללה אבו מערוף: גם זה חשוב.

עבדאללה אבו מערוף: מכיר את המקום, מכיר את הסביבה, מכיר את הטופוגרפיה, את הגיאוגרפיה, את המקומות, את הדרכים, את הכל.

עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, זה אולי קשור לוועדה האחרונה, לא בוועדת הכושר הגופי, שגם תיקח בחשבון ואני חושב שיהיה אפשר למצוא דרך שאכן נהיה אובייקטיביים יותר ומקצועיים יותר.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שהעבודה היא קשה מאד.

עבדאללה אבו מערוף: זה לוחמי אש.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא עבודה קלה, אבל כדאי לבדוק את העניין בכל תחנה ותחנה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: קודם כל שלום לכולם.

חמד עמאר: אני מברך אותך על הוועדה.

חמד עמאר: פעם ראשונה שאני משתתף אצלך בדיון, כי ראיתי לנכון להגיע.

חמד עמאר: בקדנציה הקודמת השתתפתי בהרבה דיונים כאלה.

חמד עמאר: אני חושב שזה מבורך וזו תעודת כבוד לכיבוי אש, שמפרסמים שיש מכרז ומגיעים 8,200 איש להגיע ולהתגייס.

חמד עמאר: זה תעודת כבוד לכם ואני באמת מברך אתכם שהצלחתם להגיע למצב שאנשים רוצים להתגייס לכיבוי איש.

חמד עמאר: בואו לא נשכח, לפני חוק כיבוי אש שחוקקנו בכנסת ה-18, כיבוי אש היה שייך למועצות המקומיות ולרשויות המקומיות ואנחנו היום במקום אחר לגמרי.

חמד עמאר: אני גם שאלתי את זה בעבר ואני אשאל את זה עכשיו.

חמד עמאר: מגיעים 8,200 איש, נרשמים, ניגשים 7,200-7,300.

חמד עמאר: זה עלויות אדירות בדרך - - -

נאוה בוקר: נכון.

חמד עמאר: להגיע ל-240 זה עלויות לארגון, זה עלויות למדינה.

חמד עמאר: מגיעים לתחנה הסופית של 240.

חמד עמאר: להיפך מכולם, אני אומר שהדרישות צריכות להיות מאד מאד קשות ומי שרוצה להגיע, אם יש כזה מספר רב של אנשים שמגיע למקום הזה ורוצה להתגייס, בטח אני לא רוצה להגיע לוועדה הסופית עם אותו בחור צעיר, מוכשר כמו שדיבר כאן, עבר את כל השלבים ובשלב הסופי של הוועדה, אני לא חושב שמי שהצליח לעבור את הקושי בשלב הראשון, בשלב השני, את השלב של קינן שפי והגיע ועבר את הבדיקות הרפואיות ועבר את השלב האחרון, שם צריך להפיל אותו.

חמד עמאר: אני רוצה להגיע לשלב האחרון, ש-90% שהגיעו לשם, עברו.

חמד עמאר: וכאן לפי הנתונים שאתם נתתם, פחות מ-45% התקבלו.

חמד עמאר: כי אמרתם הגיעו לשם 500 ומשהו והתקבלו 240.

חמד עמאר: זה פחות מ-50%.

חמד עמאר: 44%.

חמד עמאר: אני לא רוצה להגיע לשם ואני מציע לכם – אל תגיעו לשם.

חמד עמאר: כי אותו בחור שהשקיע שנה שלמה מהעתיד שלו, מהחיים שלו, מלבנות את העתיד שלו בתוך כיבוי אש, הוא לא רוצה להגיע למצב כזה ששנה שלמה הוא סוחב ובסוף להגיד לו לך הביתה, ליותר מ-60%.

חמד עמאר: אתה מדבר על קרוב ל-300 איש שאתה אמרת להם עברתם שנה שלמה של כושר גופני, של מבחנים מאד קשים ואתם לא מתאימים.

חמד עמאר: ואני מבין שיש מוגבלות בנושא של המספר.

חמד עמאר: לכן הוועדה כאן, אני חושב, אתם צריכים לקחת את זה בחשבון.

חמד עמאר: 90% מגיעים לוועדה – צריכים לעבור.

חמד עמאר: לשם לא צריכים להגיע יותר מ-300 איש, 250 איש.

חמד עמאר: כשאתה רוצה 240 איש, אתה צריך להגיע עם 270 איש לשם.

חמד עמאר: אתה לא צריך להגיע עם 550 איש.

חמד עמאר: אסור לך להגיע לזה.

חמד עמאר: וזה טעות גדולה אם אתם מגיעים למספר כזה, ואחת הטעויות שאני חושב שאתם חייבים להסיק מסקנות בנושא הזה ולהוריד את המספר לאלה שמגיעים לשלב האחרון.

חמד עמאר: אני אישית אומר לכם, אני כבן העדה הדרוזית ואני כאן מייצג את העדה הדרוזית ובכל מקום, וחברי גם מייצגים את העדה הדרוזית והם יושבים איתי כאן.

חמד עמאר: אני קיבלתי - - -

עבדאללה אבו מערוף: את כלל האוכלוסייה בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק.

חמד עמאר: אני לא, אני אומר לכם כנציג של העדה הדרוזית, כי לא פנה אלי האדון המכובד ואבא שלו לא פנו אלי.

חמד עמאר: אבל מהמשפחות הדרוזיות, מהחברה הדרוזים פנו אלי הרבה.

<קריאה: אתה נציג של כולם.

חמד עמאר: לא, אני אומר לך מי פנה אליך.

<קריאה: זה אנשים שמשרתים בצבא.

<קריאה: גם מהמגזר הבדואי - - -

חמד עמאר: אני מכבד את כולם.

חמד עמאר: מי שפנה אלי זה חברה דרוזים.

חמד עמאר: פנו אלי יותר מ-10 חברה דרוזים שהגיעו לשלב האחרון, שבשלב האחרון נפלו.

חמד עמאר: רציתי לדעת – ואני חושבת שיש לך את הנתונים האלה – כמה דרוזים הגיעו לשלב האחרון, כמה עברו וכמה נפלו.

חמד עמאר: אם יש לכם את הנתון הזה, זה מאד יעזור לי.

נאוה בוקר: תשמע, אני יודעת שדווקא במקרה של הדרוזים, יש אפליה מתקנת.

נאוה בוקר: אז כך שיש הרבה יותר ביחס לאחוז שלהם באוכלוסייה.

חמד עמאר: לא אפליה, יש חוק.

חמד עמאר: אני לא חיכיתי לאפליה המתקנה.

חמד עמאר: אני חוקקתי חוק שמחייב.

חמד עמאר: אני לא חיכיתי לאפליה המתקנת, לטובה של מישהו.

חמד עמאר: ומה שאני רוצה להציע לך - - -

נאוה בוקר: לא טובה, אני יודעת שהתקבלו הרבה דרוזים.

חמד עמאר: אני רוצה להציע לך.

חמד עמאר: אנחנו דיברנו על משפחות שכולות שאני מאד מכבד ואני חושב שכולנו כאן

חמד עמאר: יש לנו חוב למשפחות השכולות כמדינה, כחברי כנסת, כמחוקקים.

חמד עמאר: אנחנו חייבים להוביל חוק, כמו שאני הובלתי חוק.

נאוה בוקר: סגור.

חמד עמאר: העדפה.

חמד עמאר: לא העדפה, ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: בחברות ממשלתיות ובמשרדי ממשלה, צריך להוביל חוק ייצוג הולם והעדפה מתקנת למשפחות שכולות.

חמד עמאר: אנחנו רק בחוק נוכל לעשות את זה, כי אני לא רוצה לחכות לטובה של ארגון מסוים.

חמד עמאר: אני רוצה שאותו ארגון יבין שהוא חייב לקבל אחוז מסוים בתוכו ממשפחות שכולות, אם מגיעים ילדים של משפחות שכולות.

חמד עמאר: זו חובתנו לעשות את זה ואני מוכן לקחת את הניסיון של החוק שהעברתי, של ייצוג הולם לבני העדה הדרוזית, להפוך את זה, להוסיף לחוק הזה משפחות שכולות, וזה יכול לקדם משפחות שכולות.

חמד עמאר: אני מוכן ללכת איתך בהצעת החוק, עם החברה שלנו כאן, גם לקדם את הצעת החוק הזאת.

נאוה בוקר: מצוין.

חמד עמאר: אבל אני רציתי לקבל את הנתונים שביקשתי.

חמד עמאר: אם אין לכם את זה, אני אשמח מאד לקבל את זה בכתב יותר מאוחר, אבל זו נקודה מאד חשובה.

חמד עמאר: כשאני מקבל יותר מ-10 פניות של אנשים שהגיעו לשלב האחרון, סימן שהרבה דרוזים הגיעו לשם.

חמד עמאר: תודה רבה.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: הגברת דיין, רצית לומר- - -

<דוד דיין: רק למה צריך חוק?

<דוד דיין: באמת.

<דוד דיין: בשביל להתחשב במשפחות שכולות או לעשות העדפה מתקנת, זה צריך לבוא מעצמו.

חמד עמאר: תשמע, אני לא רוצה טובה - - -

<דוד דיין: זה כואב לי.

חמד עמאר: אתה אמרת משפט מאד קשה שאני לא הייתי מציע לך לומר אותו על נציב הכבאות.

נאוה בוקר: הוא לא נמצא כאן.

חמד עמאר: אני לא רוצה לקבל מראש ארגון תשובות כאלה.

חמד עמאר: אני רוצה לחייב אותו שיקבל, שהוא יבין שהוא חייב לקבל את המשפחות השכולות.

<דוד דיין: זו התשובה קיבלתי קבל עם ועדה.

חמד עמאר: בשביל זה אני לא רוצה לשמוע דברים כאלה בוועדות כאן בכנסת.

חמד עמאר: אני רוצה לחוקק את זה בחוק ולהביא את זה למתחם של מפקדי ארגונים וראשי ארגונים ומנהלי חברות.

חמד עמאר: אם אין לכם את הנתונים, אני אשמח לקבל את זה בכתב או לשלוח את זה לוועדת המשנה וועדת המשנה תעביר לנו.

נאוה בוקר: אין בעיה.

נאוה בוקר: בסדר גמור.

נאוה בוקר: הגברת דיין, רצית לומר כמה מילים?

<עליזה דיין: אני רציתי להגיד, בדיוק השר דיבר על זה, שיש העדפה למשפחות שכולות ואני שמעתי את זה מיושב ראש יד לבנים, אלי בן שם, יושב ראש הארגון של משפחות שכולות, והוא אמר לי שיש העדפה למשפחות שכולות – 5%, אם נכשלים במבחנים.

<עליזה דיין: עכשיו, הבן שלי עבר את כל המבחנים הפיזיים הקשים.

<עליזה דיין: מה שאמר לי הנציב, שהכי חשוב זה המבחנים הפיזיים.

<עליזה דיין: שיעשה אימונים.

<עליזה דיין: שיעשה אימונים, זה הכי חשוב.

<עליזה דיין: ובמשך שנתיים עד שפרסמו את הגיוס, שנתיים מאז השחרור שלו הוא עושה רק אימונים ופיזיים ובאמת התאמן ועבר את זה בהצלחה.

<עליזה דיין: אני לא מבינה.

<עליזה דיין: בגלל מבחן דינאמיקה קבוצתית יפילו אותו בשניות?

<עליזה דיין: עדיין לא מכירים אותו.

<עליזה דיין: לא יודעים מי הוא.

<עליזה דיין: אפילו לא אמרו לו להתקדם הלאה.

<עליזה דיין: זה ממש מקומם ומקומם אותי עוד יותר שאפילו בקטע של המשפחה השכולה, שזה פה אסון הכרמל, שמישהו מתוך אסון הכרמל, שזה קשור לכבאות, שם הם היו אמורים להתייחס יותר, ברגישות יותר ובצורה אחרת לגמרי.

<עליזה דיין: כי אני יודעת שהבן שלי, בגלל שהוא עבר את מה שהוא עבר במהלך כל השנים האלה, את הטראומה הזאת, שכשאח שלו איננו והוא נשרף, שם הוא רוצה לתת את מלוא עוצמתו בלהציל אנשים.

<עליזה דיין: והוא חושב רק על זה, איך להציל אנשים, כי אח שלו לא ניצל.

<עליזה דיין: אז שם היו אמורים להסתכל על זה, כמה מוטיבציה ורצון יש לו, לילד הזה, כדי להתגייס לכבאות.

<עליזה דיין: שם הם היו צריכים להסתכל.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: סגן השר, רצית לומר כמה מילים?

איוב קרא: כן, כן.

איוב קרא: אני רוצה להגיד לך, יושבת הראש, קודם כל לגבי משפחות שכולות.

איוב קרא: אני חושב שמובן מאליו, לא צריך חקיקה, זה צריך לבוא כמובן מאליו.

נאוה בוקר: אבל אנחנו רואים שזה לא קורה.

איוב קרא: זה צריך להיות בעניין הזה, בפנייה שלך לנציב, זה למסד את זה בתוך הארגון, לדעתי כחלק מההמלצה.

איוב קרא: אם לא, אז את יכולה להוביל עם חמד הצעת חוק שתחייב.

איוב קרא: זה אחד.

איוב קרא: במשפחות השכולות נמצאות משפחות בדואיות, דרוזיות וכו', לכולם.

איוב קרא: זה חשוב לכל עם ישראל.

איוב קרא: בעניין התאגידים.

איוב קרא: בזמנו הייתה החלטת בג"ץ שמחייבת בכל תאגיד של כיבוי להכניס דרוזים, בדואים וכל בני המיעוטים.

איוב קרא: אני חושב שהוא לא התייחס לזה, שיקו, כי אני טיפלתי בזה בתוך ה - - -

<שיקו בר דב: לא, אין תאגידים כבר.

איוב קרא: אתה מצלם את זה בהתאם למה שהיה בתאגיד באופן פרופורציוני.

איוב קרא: הכוונה אם קבעו שבכיבוי יהיו 10% בני מיעוטים, זה מה שנקבע בזמנו, ועל בסיס זה גם מומן הארגון וממשיך להיות ממומן, ולא בכדי ביהודה ושומרון יש חברה מהעדה הדרוזית ששולבו.

איוב קרא: לכן אתם צריכים לקחת בחשבון שבכל התאגידים יהיו דרוזים.

איוב קרא: הדבר שהכי מפליא אותי, אם מ"פ שהיה בצה"ל לא יכול להתקבל ככבאי, זו תעודת עניות לדעתי לארגון.

נאוה בוקר: אני יודעת על לוחמי שייטת, על כאלה שהיו במרמה שלא התקבלו.

איוב קרא: זה לא מסתדר לי, עם כל הכבוד.

איוב קרא: זה הדבר היחידי שחורה לי.

איוב קרא: סרן, ומ"פ.

איוב קרא: גם אני הייתי מ"פ ואני יכול להגיד לך שזה לא יכול להתקבל על הדעת.

איוב קרא: ולכן, צריך לדעתי בעניין של הוועדה הזאת, גברתי יושבת הראש, בוועדה הזאת האחרונה, צריך משהו להעביר אותה.

איוב קרא: מה זה להעביר אותה?

איוב קרא: לדעת איזה קריטריונים נקבעים שם ולמסד אותם, כי נראה לי שבוועדה הזאת כל המוקשים לכן צריך למסד את העניין הזה בוועדה.

נאוה בוקר: בדיוק.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: יושב ראש ארגון הכבאים, אבי אנקורי, בבקשה.

<אבי אנקורי: שלום לכולם.

<אבי אנקורי: אני רוצה לגעת ככה.

<אבי אנקורי: אני יושב ראש ארגון של יהודים ובדואים ודרוזים ואתיופים ורוסים וכולם.

<אבי אנקורי: באמת, אני לא מסתכל - - -

חמד עמאר: אתה יושב ראש ארגון.

<אבי אנקורי: אני יושב ראש ארגון.

<אבי אנקורי: יש כמה דברים באמת שאני באותה חשיבה כמו של שיקו ויש כמה דברים - - -

<קריאה: ונשים.

<אבי אנקורי: ונשים, כמובן.

נאוה בוקר: זה הדיון הבא.

<אבי אנקורי: וגם הקמתי ועדה לפני כמה ימים לקידום נשים במערך.

נאוה בוקר: זה לדיון הבא.

<אבי אנקורי: זה לדיון הבא.

<אבי אנקורי: תראו, לגבי אופן קבלת העובדים, לפי דעתי היא לוקה בחסר בלשון המעטה, אבל אני לא אפתח פה את כל הנושאים.

<אבי אנקורי: אני אגע רק בכמה נקודות.

<אבי אנקורי: תראו, קודם כל לגבי מבחן בר אור, כן.

<אבי אנקורי: כבאי, בחור צעיר שמגיע צריך להיות בכושר.

<אבי אנקורי: אני אפילו חושב שיותר מהכושר הוא צריך להיות עם ידיים טכניות, וכשעושים שם את המבדקים הטכניים זה אלף בית, כי כבאי, עם כל הכבוד, הוא יכול לרוץ 6 דקות 2,000 אבל אין לו כלום בקופסא, או אין לו טכני, והוא ילך וייהרג במקום להציל חיי אדם.

<אבי אנקורי: אז זה לפי דעתי העדיפות ואני באמת שלם עם זה.

<אבי אנקורי: לגבי הנושא של מכוני ההשמה.

<אבי אנקורי: מכוני ההשמה, פה זו התקלה הגדולה מבחינתי וזו ההסתייגות הגדולה שלי, והבאתי אין ספור שמות ועדויות וישבתי עם ההנהלה הכי בכירה, שזה גם שחר איילון, הנציב, שאמרתי תקשיבו, משהו פה לא עובד, עם כל הכבוד לאותו מכון השמה.

<אבי אנקורי: אני תיכף אגע במשהו ובגלל זה אני אעשה איזו שהיא הכללה.

<אבי אנקורי: אתם דיברתם על העדפה מתקנת לגבי שכול.

<אבי אנקורי: אז קודם כל, אני אהיה יותר משמח ואירתם לזה אם תהיה העדפה מתקנת בשתי וריאציות.

<אבי אנקורי: אחת, לשכול של כבאים, עובדים, עובדות מהמערך; והדבר השני, קרבה משפחתית – בן של כבאי.

<אבי אנקורי: אני לא מחפש שיקלו עליו, אני מחפש דבר אחד.

<אבי אנקורי: אם הוא הגיע למאני טיים, שזו הוועדה הסופית, וכשאמרתי את זה לשחר איילון הוא קצת הזדעזע.

<אבי אנקורי: אמרתי מבחינתי, שאם הבן שלי, שאני נותן ממיטב חיי, 30 שנה, 40 שנה בכבאות והצלתי חיי אדם ואני עם ניתוחים בגוף שלי, אם הבן שלי יגיע לוועדה הסופית ויעמוד לידו טייס, קודם כל יקבלו את הבן שלי.

<אבי אנקורי: הוא זה נראה לו משהו הזוי.

<אבי אנקורי: אני לא מתבייש בזה.

<אבי אנקורי: אם אני נותן 30-40 שנה, אותו עובד נותן והבן שלו עבר את כל המשוכות והגיע לוועדה הסופית, כן.

<אבי אנקורי: עדיפות תהיה לאותו אחד שהוא בן שושלת בכבאות.

<אבי אנקורי: כי אני באתי מטעמים אידיאולוגיים.

<אבי אנקורי: זה בתפיסה שלי.

<אבי אנקורי: לגבי מכוני ההשמה.

<אבי אנקורי: התקלה היא שם, ובגלל זה נגעתי בנקודה הזאת.

<אבי אנקורי: יש איזה אח של כבאי מחיפה.

<אבי אנקורי: האבא נהרג.

<אבי אנקורי: האבא היה כבאי, נהרג בתאונה.

<אבי אנקורי: אחד הבנים התקבל לכבאות אחרי הרבה משוכות, עובד 13 שנה.

<אבי אנקורי: הבן השני, בריצה, בבר אור לא עבר.

<אבי אנקורי: היה צריך לרוץ 8.40, לא עבר.

<אבי אנקורי: אמרתי לו אחי, אני מצטער, לא עברת.

<אבי אנקורי: בפעם הבאה כשהוא הגיע, שזו הייתה הפעם האחרונה, הוא עבר את הכל.

<אבי אנקורי: הוא נפל בדינאמיקה, שישבו 10 או 12 איש ואותה פסיכולוגית אמרה להם תקשיבו, אתם יותר מדי.

<אבי אנקורי: אני לא מזהה.

<אבי אנקורי: אתה בסדר, אבל אין לי ברירה, אני צריכה להשאיר פה שלושה.

<אבי אנקורי: אז אתה אחד, שניים, שלושה, ארבעה, תשעה, הביתה.

<אבי אנקורי: זה התקלה.

<אבי אנקורי: אני הבאתי שמות, הבאתי מספרי תעודות זהות.

<אבי אנקורי: הבאתי את הכל.

<אבי אנקורי: אף אחד לא עשה עם זה כלום.

<אבי אנקורי: זו ההסתייגות הכי גדולה שלי.

<אבי אנקורי: לא יכול להיות שב-5-10 דקות יגידו אם אני ראוי או לא ראוי.

<אבי אנקורי: ולא יכול להיות שהלחץ, כי הגיעו 7,000 איש למכוני ההשמה, או 6,000, לא יודע כמה הגיעו, ויודעים שצריכים לצאת משם 700 לצורך העניין.

<אבי אנקורי: זאת אומרת הגרזנים עומדים מוכנים, לא משנה אם אני הספקתי להגיד קוראים לי אבי אנקורי, אני יודע משהו.

<אבי אנקורי: לא הספקתי.

<אבי אנקורי: לא רלבנטי.

<אבי אנקורי: מהחדר הזה אתם עשרה, שבעה הביתה.

<אבי אנקורי: זה התקלה הכי גדולה.

<אבי אנקורי: זו התקלה ופה זו ההסתייגות שלי ועם זה צריך לעשות משהו בנדון.

<אבי אנקורי: לגבי הוועדה הסופית, גם.

<אבי אנקורי: בתור ארגון אומרים לי תמיד ומהללים בזה – תקשיר, לא תקשיר.

<אבי אנקורי: כשאני, ארגון הכבאים, ארגון העובדים והעובדות, כשאני מצוי בתהליך מהבוקר ועד אחר הצהריים ואני יודע בדיוק מה הולך שם, כשזה מגיע לשקלול ולא קוראים לי, יש פה טעם לפגם.

<אבי אנקורי: כי כשאני יושב בפנים, אני יודע לזהות הכל.

<אבי אנקורי: אני יודע בדיוק איך זה עובד.

<אבי אנקורי: אני 23 שנים במערך ואופן קליטת העובדים שלנו הייתה בעבר, בתקופת איגודים, הרבה יותר טובה.

<אבי אנקורי: אז זה מהצד שלי.

נאוה בוקר: אוקיי, תודה.

נאוה בוקר: יש פה נציג של מכון קינן שפי?

נאוה בוקר: מי נציג המכון?

נאוה בוקר: בואי בבקשה, אני אשמח מאד אם תגיבי על הדברים שנאמרו כאן.

נאוה בוקר: אחרייך מוחמד כעביה, יושב ראש ארגון יד לבנים הבדואי.

נאוה בוקר: מה שמך?

<איילת וולר-אור: איילת וולר-אור.

נאוה בוקר: בבקשה, אני אשמח לשמוע את תגובתך על הדברים שנאמרו כאן.

<איילת וולר-אור: טוב, אז קודם כל צהריים טובים לכולם.

<איילת וולר-אור: אני סמנכ"לית בקינן שפי ואנחנו עושים את החלק של האבחון האישיותי בתהליך המיון והאיכות של לוחמי האש.

<איילת וולר-אור: התהליך עצמו זה תהליך שמתחיל באיזו שהיא הגדרת פרופיל של לוחם אש, שאותו אנחנו עושים יחד עם נציבות הכבאות.

<איילת וולר-אור: שם גם מגדירים את הקריטריונים ואת המאפיינים האישיותיים המרכזיים.

<איילת וולר-אור: אנחנו באמת דנים בעיקר בחלק האישי והבין אישי.

<איילת וולר-אור: לא מסתכלים מן הסתם לא על יכולות פיזיות או יכולות הכוונה - - -

נאוה בוקר: ברור, ברור.

נאוה בוקר: רק בואי תגיעי לעיקר.

נאוה בוקר: איך את מסבירה את זה שב-10 דקות אתם כבר קובעים אם בן אדם ראוי, לא ראוי.

נאוה בוקר: וגם הדברים האלה שנאמרים, שמתוך 12 אתם צריכים להעיף 9, כי אין לכם ברירה.

נאוה בוקר: באמת.

נאוה בוקר: בואי, תתמקדי, כי הזמן קצר.

<אבי אנקורי: ברשותך, אני רוצה להוסיף שאלה.

<אבי אנקורי: יש לי שאלה.

<אבי אנקורי: כשישבתם בוועדה הזאת, עם כל היועצים, היה נציג של עובדים?

<אבי אנקורי: עזבי כרגע ועד – כבאי?

<אבי אנקורי: מישהו שעובד במערך הכבאות 20-30 שנה, שיודע מה זה פרופיל של כבאי?

<אבי אנקורי: אני אענה בשבילך – לא.

<אבי אנקורי: אתם ישבתם, עם כל הכבוד לסמנכ"ל ולמשאבי אנוש ולאיילת מהגיוס.

<אבי אנקורי: ישבתם עם אנשים שנמצאים בכבאות 4 ו-5 ו-6 שנים.

<אבי אנקורי: אני יכול להגיד מה זה פרופיל של כבאי.

<אבי אנקורי: אני.

<אבי אנקורי: לא בתור ועד עובדים - - -

<שיקו בר דב: אבי, ישבו שם אסרף, ישבו - - -

<אבי אנקורי: לא, לא, לא, לא, סליחה שיקו, תן לי את הקרדיט.

<אבי אנקורי: בסיום, בהגשת הנתונים קראו לאסרף, קראו לדקלו, אם אני לא טועה ועוד כמה, וקראו גם לאנקורי, כשהביאו לי מוצר מוגמר עם חברה חיצונית.

<אבי אנקורי: חבל על הכסף.

<אבי אנקורי: לא צריך לבזבז כסף על חברות חיצוניות.

<אבי אנקורי: יש לך את מיטב הילדים, העובדים והעובדות במערך, שיתנו לך את הפרופיל המקצוען להיות כבאי.

<אבי אנקורי: זהו.

נאוה בוקר: תמשיכי בבקשה.

<איילת וולר-אור: לפני התהליך עצמו מגיעים מעל 1,000 למיון והחלק הראשוני הוא באמת דינאמיקה קבוצתית.

חמד עמאר: לא, לא, לחלק שלך אנחנו רוצים לדעת.

<איילת וולר-אור: כן, כן, מעל 1,000 איש מגיעים לקינן שפי, לסניפי קינן שפי, ועוברים חלק ראשוני מסנן, שזה באמת הדינאמיקה הקבוצתית.

<איילת וולר-אור: הדינאמיקה הקבוצתית אורכת שעה וחצי.

<איילת וולר-אור: לפעמים שעה וחצי מרגישה כמו 10 דקות ולפעמים היא מרגישה כמו שעתיים וחצי.

<איילת וולר-אור: זה מאד תלוי בתחושה האישית, אבל היא לוקחת שעה וחצי.

<איילת וולר-אור: היא כוללת ארבע משימות.

<איילת וולר-אור: המשימות האלה הן משימות רלבנטיות לעולם התוכן של לוחם האש.

<איילת וולר-אור: הן משימות שנבנו במיוחד לתפקיד הזה.

<איילת וולר-אור: הדינאמיקה הקבוצתית היא גם כלי בעל תוקף מאד גבוה, וזה כלי שהוא יעיל כאמצעי סינון.

<איילת וולר-אור: המשימות עצמן הן משימות מגוונות.

נאוה בוקר: יש לך ממש כמה שניות לסכם.

נאוה בוקר: אני חייבת לסכם את הנושא.

<איילת וולר-אור: משימות של חשיבה, גם משימה של ביצוע, גם משימה שיש בה אספקט טכני, שזה באמת מאד מאד קריטי.

<איילת וולר-אור: גם אספקט של תושייה, עמידה בלחץ, עמידות, עבודת צוות, כל הדברים האלה - - -

חמד עמאר: כמה כל קבוצה צריכה להיות?

<איילת וולר-אור: כמה מה?

חמד עמאר: כן קבוצה.

<איילת וולר-אור: בקבוצה יש בין 10 ל-12.

חמד עמאר: יש לי את ה-12 הכי טובים שיכולים, כולם יכולים להיות טייסים, מתוך ה-12, לפי התכנית שלך, כמה צריך לנפות החוצה?

<איילת וולר-אור: אין לי תכנית.

<איילת וולר-אור: מי ש - - -

חמד עמאר: את יכולה להגיע למצב ששיש לך עשרה, שאת מקבלת את העשרה, או שאת חייבת לנפות שם.

<איילת וולר-אור: אני יכולה לקבל עשרה, כן .

חמד עמאר: זה קרה?

חמד עמאר: אני לא שמעתי על דבר כזה.

<איילת וולר-אור: לא.

חמד עמאר: לא קרה.

<אבי אנקורי: רגע, עוד שאלה, כמה אנשים, פסיכולוגים, יושבים על העשרה האלה?

<אבי אנקורי: אחת או אחד.

<איילת וולר-אור: אחת.

<אבי אנקורי: עם כל הכבוד לאותה אחת, לשבת מול עשרה, היא לא זוכרת שמות.

<אבי אנקורי: זה לא - - -

חמד עמאר: את הבנת את השאלה לי?

נאוה בוקר: הבנתי, בטח.

חמד עמאר: יכולים להיות עשרה הכי טובים, מגיעים כולם בקבוצה אחת, 8 הולכים הביתה.

נאוה בוקר: אני יודעת על לוחם שהיה על המרמה שלא התקבל.

חמד עמאר: לא קשור שהם יותר טובים מהעשרה, מהשניים, מהמאה שקולטים אותם.

נאוה בוקר: נכון.

<אליאור דיין: אני רוצה להגיד משהו.

<אליאור דיין: מועמד שנכנס בעשר וחצי לתוך הדינאמיקה הקבוצתית ויוצא בעשרה לאחת עשרה, זה לא שעה וחצי, ברשותך.

נאוה בוקר: קובי דדון, אתה רצית לומר?

<איילת וולר-אור: זה לא נראה לי, אבל - - -

<אליאור דיין: אני הייתי שם וזה היה בדיון 20 דקות על השולחן.

נאוה בוקר: קובי בבקשה, ממש בקצרה.

<יעקב דדון: ממש קצר.

<יעקב דדון: את הליך הגיוס אנחנו צריכים לחלק לשניים.

<יעקב דדון: אנחנו לא יכולים לפסול את כל ההליך ולהגיד שהוא לא בסדר.

נאוה בוקר: זה לא מה שעשינו.

<יעקב דדון: רוב ההליך נעשה בצורה טובה, אבל כאחד שעבר דינאמיקה קבוצתית, אני רוצה להגיד לך, עם כל הכבוד, דינאמיקה קבוצתית לא יכולה לקבוע מה אני ומי אני.

<יעקב דדון: זה לא יכול.

<יעקב דדון: יכול להיות שאנחנו צריכים לקחת את זה ולחשוב, שיקו, כאחד שמוביל תהליך, עם אבי אנקורי, לעשות שינויים בקליטה, גם להביא את הדיון של דינאמיקה קבוצתית, אם להשאיר אותה או לא, כי זה לא יכול לקבוע דינאמיקה קבוצתית אם הוא ראוי או לא.

<יעקב דדון: אני אומר לך.

<יעקב דדון: אולי לא להיות כבאי.

<יעקב דדון: זה כן.

<יעקב דדון: לגבי אם הוא יהיה מקצוען או לא, אני חושב שיש עין מקצועית להרבה כבאים מאיתנו, שמובילים את המהלך.

<יעקב דדון: צריכים לסמוך על הלוחמים, כמו ששיקו אומר, שמחר אני נכנס עם הבחור הזה לדירה בוערת, כי אני קצין מבצעים.

נאוה בוקר: או בחורה.

<יעקב דדון: או בחורה, בוודאי.

נאוה בוקר: זה הדיון הבא שלנו.

<יעקב דדון: אבל מה, יש את אבי אנקורי שהוא יושב ראש הארגון ויש את שיקו, שצריכים לשבת לדבר על העניין הזה, ואני חושב שפה הדברים יסגרו בצורה הטובה ביותר ולא פה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אני חייבת לתת זכות דיבור אחרונה למוחמד כעביה, יושב ראש ארגון יד לבנים.

<גבי גניש: לא אחרונה, אני גם ביקשתי לדבר.

נאוה בוקר: גבי, אז אתה אחריו, תסכם בדקה.

נאוה בוקר: יושב ראש ארגון יד לבנים הבדואי, ממש בקצרה.

<מוחמד כעביה: טוב, אני אחראי על המגזר הבדואי במשרד ראש הממשלה ועוקב אחרי הנושא של שילוב בני העדה.

<מוחמד כעביה: אני מדבר על כל העדות, אבל אם את אמרת על הדרוזים, אני מדבר על כל העדות שהשתלבו בחיי המדינה.

<מוחמד כעביה: אני מודה לך, יושבת ראש הוועדה, על שקיימת דיון חשוב שכל האנשים ישמעו איך מטפלים בשילוב החיילים, המשכילים בחברה הישראלית שלנו.

<מוחמד כעביה: סגן השר, אתה עושה עבודה טובה.

<מוחמד כעביה: אני מעריך אותך, אתה דיברת על הנושא הזה.

<מוחמד כעביה: כל הכבוד.

<מוחמד כעביה: אנחנו חברים.

<מוחמד כעביה: במדינת ישראל יש אוכלוסיות ועל מנת שהמדינה תשתלב טוב, צריך לשלב את כל האוכלוסיות בכל תפקידי הממשלה, גם בכבאות.

<מוחמד כעביה: אני רוצה לדבר קצת על המגזר.

<מוחמד כעביה: אין לנו אולי אחד, שניים, שעובד בכבאות בכל הכבאות.

<מוחמד כעביה: אין לנו.

<מוחמד כעביה: גם הבדואים.

נאוה בוקר: אתה מדבר על המגזר הבדואי?

<מוחמד כעביה: אני אומר לך, אני כמזכיר יד לבנים, ואתה תגיע אלי ליד לבנים וסגן השר מכיר את יד לבנים הבדואי.

<מוחמד כעביה: אין לנו בכלל לא חיילים, לא משכילים, לא משתלבים.

נאוה בוקר: מוחמד, אני מציעה ששיקו ייתן לנו נתונים לדיון הבא, בנוגע - - -

<שיקו בר דב: אני יכול להגיד לכם נתונים קטנים.

<שיקו בר דב: כ-17 בני מיעוטים נקלטו ב-204.

<שיקו בר דב: 24 אתיופים.

<שיקו בר דב: בקורס האחרון, שסיים רק עכשיו, שזה היה רק 75 אנשים, יש שבעה קצינים שבאו.

<שיקו בר דב: אני אומר עוד פעם, זה בסדר שכל אחד מייצג אוכלוסייה כזאת או אחרת.

<שיקו בר דב: כולם לוחמים.

<שיקו בר דב: איך אבי אנקורי אמר – אני ראש ארגון של אמר.

<שיקו בר דב: גברים, נשים, אותו דבר.

<שיקו בר דב: אני לא רוצה לתייג אותם.

נאוה בוקר: שיקו, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

נאוה בוקר: כמה זמן לוקח מהיום שהם מתקבלים למיונים, עד לסיום המיון?

<שיקו בר דב: זה לוקח בערך ארבעה חמישה חודשים.

<שיקו בר דב: אני אומר עוד פעם - - -

נאוה בוקר: אז יש לי שאלה.

<שיקו בר דב: שנייה, רגע, משפט אחד.

<שיקו בר דב: אנשים אמרו, ותראו, לא תהיה לי בעיה, אם היה לי עוד תוספות של הקצאות של כוח אדם, לא תהיה לי בעיה במקום 244 לקלוט גם 300 אנשים.

<שיקו בר דב: אז עוד אנשים ייכנסו ונוכל לתת לעוד כל מיני אוכלוסיות כאלה.

<שיקו בר דב: אני יכול להגיד לכם שנציב הכבאות פנה למשרד האוצר וביקש על הגיוס הזה, על חשבון 2017.

<שיקו בר דב: היום כבר פנינו לאוצר לבקש שעל חשבון שנת 2017 נפתח עוד קורס במאי, למרות שהיינו צריכים לגמור את הקורסים, כדי להכניס עוד 60 לוחמים.

<שיקו בר דב: כל זאת כדי באמת להכניס את האנשים הכי טובים.

נאוה בוקר: אוקיי,א ני רוצה, לפני סיום - - -

חמד עמאר: סליחה, רק שאלת הבהרה.

חמד עמאר: אם אתה פותח עוד קורס, מה שדיברת עכשיו על ה-60, אתה לוקח מאלה אותם 500 שעברו, או שאתה פותח עוד פעם רישום?

<שיקו בר דב: מאלה שעברו, הבאים בתור ממשיכים.

חמד עמאר: כן?

<שיקו בר דב: כן, זה כל העניין.

חמד עמאר: זה חשוב, במקום עוד פעם לפתוח את כל התהליך.

<שיקו בר דב: כן.

<קריאה: כן, המדורגים הבאים ייכנסו.

נאוה בוקר: חברים, אני רוצה לסכם את הדיון.

<מוחמד כעביה: אני לא סיימתי, רק עוד שתי מילים.

<מוחמד כעביה: חברים, יש מנטליות, יש אנשים שלא יודעים את השפה העברית כמו שצריך.

<מוחמד כעביה: בגלל שהם לא יודעים והם הולכים לצבא, אבל לא יודעים את השפה כמו היהודים.

<מוחמד כעביה: בואו נגיד את האמת.

<מוחמד כעביה: אז בואו גם נתחשב.

<מוחמד כעביה: לפעמים בגלל שהוא לא יודע את השפה כל כך טוב, הוא נכשל בזה גם לפעמים.

<מוחמד כעביה: בהתחלה.

<מוחמד כעביה: אז בואו נתחשב קצת במצב הזה.

נאוה בוקר: תודה, תודה רבה.

נאוה בוקר: גבי גניש, כמה מילים לסיום.

<גבי גניש: כמה מילים.

<גבי גניש: שמי גבי גניש, אני 35 שנה בכבאות, קצין מבצעים.

<גבי גניש: פרשתי לגמלאות בדרגה של טפסר משנה, כך שהכבאות בשבילי היא לא דבר חדש.

<גבי גניש: שיקו, אני חושב, אתה צודק, אנחנו עוסקים בחיי אדם וזה לא צחוק, אבל יכול מאד להיות שהמיון הוא לא תמיד נכון ובאיזה שהוא מקום אנחנו מפספסים אפילו את האנשים הנכונים.

<גבי גניש: אני הדרכתי שבעה קורסים, ובקורס הזה היו כאלה שלא העברתי אותם ואמרתי לו תבכה אתה ולא אחרים שיבכו, שאתה לא יכול להציל אותם.

<גבי גניש: כי אתה לא רק כבאי.

<גבי גניש: אתה פסיכולוג.

<גבי גניש: אתה צריך גם לדבר עם הניצול.

<גבי גניש: אתה צריך לדעת מה אתה עושה, נכון.

נאוה בוקר: תודה רבה, גבי.

<גבי גניש: אבל לא תמיד תהליך המיון הוא משקף.

<גבי גניש: אם הוא לא משקף, אז יכול מאד להיות שאנחנו מפספסים את האנשים הטובים.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: שיקו, אני חייבת לשאול אותך שאלה אחרונה לסיום הדיון הזה.

נאוה בוקר: בעצם מה העלות של כל הליך המיון הזה.

נאוה בוקר: יש לנו את מכון שפי, שאנחנו נשמח לדעת - - -

<שיקו בר דב: כמה את חושבת זה עולה?

נאוה בוקר: אני לא משערת השערות.

<שיקו בר דב: מיליון שקלים.

נאוה בוקר: מיליון שקלים, כל הליך המיון.

נאוה בוקר: כמה עולה כל מועמד אצל מכון שפי?

<שיקו בר דב: לא, מכון שפי זה הכסף הקטן, זה 300 שקלים לנבחן.

נאוה בוקר: נאמר לי שמדובר על בין 1,000 ל-2,000 שקלים למועמד.

<שיקו בר דב: לא, לא, לא, הלוואי.

<שיקו בר דב: הם היו שמחים לקבל 1,000.

<איילת וולר-אור: 237.

<שיקו בר דב: 237.

נאוה בוקר: לכל מועמד?

נאוה בוקר: אוקיי, לסיכום הדיון הזה - - -

<שיקו בר דב: קחי את כל קורס קצינים, 60 לוחמים, אם על הסגל שלהם קיבלת 80 איש, עבדו שבועיים על החלק הזה.

<שיקו בר דב: שבועיים.

נאוה בוקר: יש לי הצעה לסיום הדיון הזה.

נאוה בוקר: אני רוצה לסכם אותו.

נאוה בוקר: האם יש אפשרות שתבחנו אפשרות שהתהליך הזה, כמו בגיבושים אחרים, אם זה בצה"ל, ייערך שבוע-שבועיים, לא יותר?

נאוה בוקר: כי תשמע, למשוך את אותם מועמדים - - -

<שיקו בר דב: לא.

נאוה בוקר: על גבי כל כך הרבה חודשים של אימונים ובסוף חלק מהם נושרים.

נאוה בוקר: אני חושבת שאפשר לקיים איזה שהוא הליך מיון מרוכז, מעין גיבושון של מספר ימים מרוכזים.

נאוה בוקר: תעבירו אותו על ידי צוות בוחנים שיורכב גם מכל הגופים הרלבנטיים ובסיום המיון הזה, שהמועמדים האלה יקבלו תשובה סופית.

נאוה בוקר: תשמע, אם זה עובד בשייטת, זה יכול לעבוד גם בכבאות.

<שיקו בר דב: אנחנו נעשה הכל כדי לקצר את משך הזמן, את צודקת במאה אחוז, אבל רק צריך להבין שזה כמויות אדירות ואנחנו באמת משתדלים לשים דגש על כל אחד שמגיע, לתת להם את כל היחס המתאים ואני מאד מתנצל אם יש אנשים שפה לא קיבלו תשובה.

<שיקו בר דב: כי לכל האנשים הקפדנו, שמנו אנשים במיוחד, גם מענה טלפוני וגם קיימנו תשובות בכתב והעבירו את הדברים לכולם, נתנו תשובות גם שלא.

<שיקו בר דב: וגם כמו שאמר ידידי דיין, שאומר הוזמן הנציב במיוחד לבוא לסיכום, וואלה, תראו כמה דגש אנחנו נותנים.

<שיקו בר דב: גם אם התשובה שלילית, אין מה לעשות.

נאוה בוקר: נכון.

<דוד דיין: מר שיקו, חצי שנה אחרי הגשת הערעור בהמלצת שחר איילון, מכון קינן שפי לא מחזיר תשובה.

<דוד דיין: מה הסיבה?

<דוד דיין: את יכולה להגיד לי מה הסיבה?

<שיקו בר דב: אנחנו נבדוק.

<דוד דיין: אה, אין לך מושג.

<דוד דיין: חצי שנה אנחנו מתקשרים.

<דוד דיין: חצי שנה.

<עליזה דיין: וגם אם אני מתקשרת לאיילה, איילה אומרת לי - - -

איוב קרא: חברים, אני מקווה שלדיון הבא אנחנו כבר נבוא עם מעשים.

איוב קרא: אנחנו נגיש את הצעת החוק בנוגע למשפחות השכולות, אני וחברי לכנסת.

איוב קרא: אנחנו נטפל בכך באופן חוקי, כי אם נצליח לעשות את זה בדרך יותר קלה, אנחנו נשב עם שיקו ונראה איך אפשר לטפל בנושא הזה.

איוב קרא: אנחנו עוברים לנושא הבא.

איוב קרא: גברתי האישה.

נאוה בוקר: נשים.

נאוה בוקר: אתם יודעים, הדיון השני.

<שיקו בר דב: אני רוצה להתחבר למצגת.

נאוה בוקר: אני אשמח מאד.

נאוה בוקר: אני אתחיל בינתיים, עד שאתה תתחבר.

נאוה בוקר: הדיון היום על קידום נשים בכבאות, יש לו חשיבות שהיא לא רק מגדרית הוא קהילתית, אני חושבת שיש לו חשיבות לאומית.

נאוה בוקר: השילוב של נשים בכל הענפים, כלכלה ובמיוחד במגזר הציבורי, אני חושבת שזו מטרה חשובה ואני שמחה לראות נשים חזקות, שהן גם חברות כנסת, גם עורכות דין.

נאוה בוקר: אני רואה שנמצאת כאן יועצת ראש הממשלה לענייני מעמד האישה, ורד סויד, ברוכה הבאה.

<ורד סוויד: תודה לך על הדיון הזה.

<ורד סוויד: אני יודעת שזה נושא שמאד קרוב לליבך בהרבה צדדים, גם בתחום האזרחי.

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: אני אשמח לתת לך אפשרות לדבר.

נאוה בוקר: אתם יודעים, אני חושבת שאם נשים יכולות להיות בקורס טיס, זה יכול לעבוד גם בכבאות והצלה.

נאוה בוקר: יש לנו כאן נתונים.

נאוה בוקר: על פי הנתונים של הרשות עצמה, אחוז הנשים שמועסקות ברשות כבאות הארצית זה כ-11%.

נאוה בוקר: אבל מה?

נאוה בוקר: רק 18 נשים בכל הארץ, משרתות - - -

<קריאה: 15.

נאוה בוקר: 15?

נאוה בוקר: סליחה, אז אני טעיתי.

נאוה בוקר: 15 נשים משרתות כלוחמות אש.

נאוה בוקר: זאת אומרת שאחוז אחד, אחוז אחד בלבד מכוח האדם המבצעי ברשות הן נשים.

נאוה בוקר: אתם מבינים את האבסורד?

<קריאה: זו פשלה.

נאוה בוקר: אני חושבת שאותן לוחמות אש הן מקור לגאווה ואני מקווה שהן יתוו את הדרך ללוחמות אש נוספות בעתיד הקרוב, כי באמת זה מספר ממש זעום ואני חושבת שאנחנו צריכים להסיר את החסמים בפני אותן נשים שמתעניינות ורוצות להתקבל.

נאוה בוקר: אני יודעת שכיום תהליך המיון שהנשים האלה עוברות, הוא די זהה לאותו תהליך שהגברים עוברים.

נאוה בוקר: אתם יודעים, על פי הנתון שאני קיבלתי, בפברואר 2015 השנה, מבין 56 מתמודדות בקורס ללוחמי אש, עברו רק 2 נשים.

נאוה בוקר: את אומרת שלא?

נאוה בוקר: אני עוד מעט אזמין אותך.

נאוה בוקר: אני חושבת שלא יתכן שבשנת 2016 תהיינה נשים במדינת ישראל שהן טייסות, לוחמות, קצינות משטרה, אפילו נציבת שב"ס, אבל לא לוחמות אש.

נאוה בוקר: יש כאן אפליה חריפה במיוחד ואני חושבת שצריך לשנות אותה.

<גבי גניש: אבל לא כולן רוצות.

<ורד סוויד: הרבה רוצות.

נאוה בוקר: סליחה.

נאוה בוקר: אני יודעת, לפי דבריו של שיקו בר דב באחת מהישיבות, שישנם מסלולי הכשרה מאד מיוחדים לנשים ואני שמחה על כך, אבל אני יודעת שגם המכשול העיקרי שעומד כעת בפני אותן נשים, הוא עמדת נציבות שירות המדינה, שלצערי לא נותנת אישור למסלולים האלה לנשים, מכיוון שלטענתם, כך הבנתי, הם נוגדים את העיקרון של השוויון המגדרי.

נאוה בוקר: אז אני חושבת שהיום חשוב שנגיע פה לאיזו שהיא הבנה איפה טמונות הבעיות ואיך אפשר לפתור אותן.

נאוה בוקר: ואני רוצה להתחיל את הדיון בחופית חייט.

נאוה בוקר: חופית חייט היא גם, למען גילוי נאות, אלמנת אסון הכרמל, חברתי לשכול, ומשום מה היא לא הצליחה להתקבל כלוחמת אש מהמניין, למרות שהיא כבר תקופה די ממושכת מתנדבת במערך הכבאות וההצלה בעפולה, וכדי להבין את התהליך אני רוצה שתספרי לנו, חופית, בקצרה, את סיפור הגיוס שלך.

נאוה בוקר: ניסיון הגיוס.

<אבי אנקורי: סליחה, רק ברשותך, יש פה איזה נתון שנראה לי שהוא חסר.

נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע.

<אבי אנקורי: במקרה בגיוס, אמנם אני דיברתי עם חופית רק לפני שבועיים, שלושה, בגיוס האחרון לא היה את הדבר המהותי שהיה צריך להיות, שזה קריטריון.

<אבי אנקורי: כמו שאני בא להתקבל יש קריטריון, היה צריך גם להיות קריטריון לנשים.

<אבי אנקורי: בגיוסים הקודמים היה.

<אבי אנקורי: ההנהלה החליטה, ולי אין בעיה, כל עוד שיש קריטריון, כי כמו שאמרתי – אני מייצג את כולם – שאישה תרוץ 1,000 מטר, גבר ירוץ 2,000.

נאוה בוקר: נכון, המבנה הפיזיולוגי שונה.

<אבי אנקורי: ואין לי בעיה אם זה קריטריון.

<אבי אנקורי: במיון האחרון הקריטריון לגברים היה, קריטריון לנשים לא היה.

<אבי אנקורי: ואז הגענו גם לחילוקי דעות ביני ובין ההנהלה וזה קצת עלה לטורים גבוהים.

<אבי אנקורי: אבל חד משמעית, לאישה לא היה קריטריון.

נאוה בוקר: אני מבינה.

נאוה בוקר: חופית, בבקשה.

<חופית חייט: בנימה הומוריסטית קצת, אז אני הרווחתי.

<חופית חייט: "זכיתי" בשני הנושאים שדוברו בוועדה – זה גם להיות אישה ואלמנה של אסון הכרמל.

<חופית חייט: בעלי היה דני חייט הכבאי שהציל שישה אנשים באסון הכרמל.

<חופית חייט: חשוב לי לומר משהו מאד חשוב.

<חופית חייט: קודם כל לגבי המספרים שהזכרתם קודם, 8,000 אנשים שהגיעו מועמדות, אני רוצה לציין משהו מאד מאד חשוב.

<חופית חייט: אסון הכרמל אמנם לצערי גרם לחוקים, כבוד והערכה והערצה שנכתבו בדם כאן, אבל חשוב לציין שאסון הכרמל הביא איתו את מה שהוא הביא איתו ואם זה בגלל המספרים, הכבוד, ההערכה וההערצה ללוחמי האש.

<חופית חייט: זה משהו שלא היה כאן מעולם, ואסון הכרמל באמת - - -

נאוה בוקר: בהחלט.

<חופית חייט: הביא את הכבוד הראוי והערכה הראויה למערך הזה.

<חופית חייט: ככה שאני חושבת שלגבי משפחות אסון הכרמל, יש כאן משהו שצריך להיעשות מעבר להעדפה למשפחות ולתת את הכבוד באמת לאלה שהביאו את כולנו למקום הזה שאנחנו נמצאים בו היום.

נאוה בוקר: מובן.

<חופית חייט: לגבי המיונים.

<חופית חייט: אני ניגשתי למיונים לפני קצת יותר משנה.

<חופית חייט: לי נאמר במיונים, כמובן, כשאני שאלתי כמה אני צריכה לעשות את ה-2,000 מטר, לי אמרו לסיים את הריצה.

<חופית חייט: זאת אומרת שברגע שעברתי את ה-2,000 מטרים וסיימתי, עשיתי את שכיבות השמיכה ובעצם קראו לי בעוברים.

<חופית חייט: זאת אומרת שאני ועוד שאר המועמדים שהיו שם, עברו את המבחנים בעצם הראשוניים של הבר אור – המתח, הריצה וכל מה שהיה שם.

<חופית חייט: זאת אומרת שעברנו וביקשו מאיתנו להגיש מועמדות הלאה ולהמשיך את התהליך.

נאוה בוקר: המיון שלך נעשה יחד עם גברים או שהיית רק נשים?

<חופית חייט: כן, יחד עם גברים.

<חופית חייט: אגב, רצוי לציין שיש כאן איתי לוחמת משירותי הכבאות מעמק יזרעאל, מאיה.

נאוה בוקר: מאיה, בואי תצטרפי אלינו לשולחן בבקשה.

<חופית חייט: היא לפני ארבע שנים, כשהיו קריטריונים אגב, כשבאמת היו קריטריונים שווים ואחידים לנשים וגברים כאחד, היא כן יכלה לעבור את המבחנים האלה בצורה הגיונית וכיום היא משרתת ארבע שנים בהצלחה רבה כלוחמת אש.

<חופית חייט: אני נתקלתי בהמון נושאים שמדברים עליהם לגבי כוח פיזי של אישה וגבר במערך.

<חופית חייט: אני יכולה להגיד קודם כל שאני מתנדבת כבר מעל שנה בכיבוי.

<חופית חייט: אני על מדים.

<חופית חייט: אני מתפעלת כבאית, את בית המשאבה.

<חופית חייט: אני אוחזת בזרנוק, אני מכבה שריפות, אני מתפעלת כלים בתאונות דרכים - - -

נאוה בוקר: את ממש יוצאת לכבות שריפות.

<חופית חייט: אני עושה כמעט הכל ללא שכר, כמתנדבת.

<חופית חייט: היום גם קיבלתי ואוצ'ר מהכבאות כדי להתחיל בהליך רישיון לכבאית, ככה שאני לא רואה שום סיבה למה אני לא יכולה לעשות את כל זה ובשכר.

נאוה בוקר: אני המומה.

נאוה בוקר: זאת אומרת אני שומעת שאת יוצאת לכבות שריפות, וקודם כל כל הכבוד.

נאוה בוקר: יישר כוח על ההתנדבות שלך.

נאוה בוקר: זה מבורך, זה חשוב והלוואי שיהיו כמה שיותר כאלה שבאים ונותנים מעצמם ומתנדבים ואת כבר למעלה משנה עושה את זה, ובאמת תבורכי.

<חופית חייט: אני רוצה להגיד עוד משהו קטן שחשוב לי, נאוה.

נאוה בוקר: בהחלט.

<חופית חייט: אני אלמנתו של דני חייט, הכבאי הגיבור מאסון הכרמל, נכון, אבל חשוב לי לציין משהו ולסייג את הדברים.

<חופית חייט: אי אפשר להיות אלמנות של ולבוא ולהגיד אני רוצה להיות לוחמת אש כי אני אלמנתו של.

<חופית חייט: אני, כשהגעתי לכיבוי והחלטתי שאני רוצה, קודם כל אני חושבת שכדי להיות לוחמת צריך איזו שריטה קטנה בראש.

<חופית חייט: צריך שיהיה לך את זה - - -

נאוה בוקר: מקצוע לא פשוט.

<חופית חייט: מקצוע לא פשוט.

<חופית חייט: צריך שיהיה לך את זה באופי, בגנים, באמת, את הערכים האלה, את הכוח העצום הזה של להיכנס למקום שכולם בורחים ממנו.

<חופית חייט: אז אני את כל חיי הבוגרים חייתי בעצם במכבי אש.

<חופית חייט: כל העולם שלי ושל המשפחה שלי ושל הילדים שלי זה כיבוי והצלה.

<חופית חייט: אז זה משהו שאי אפשר לבוא אליו ולהגיד ככה, אני אלמנתו של אז אני רוצה להיות לוחמת.

<חופית חייט: יש פה הרבה הרבה מעבר.

נאוה בוקר: את סיפרת לי שהרבה לפני שדני נהרג, את רצית להיות לוחמת אש.

<חופית חייט: הייתי יוצאת איתו, הייתי יוצאת לאירועים ועושה סנפלינג ויורדת עם חבלים ועושה איתם כל מיני תרגילים ומשתתפת, וכמובן זה משהו שהוא קיים ויש ואני חושבת שחוץ מלקבל זימון לקורס הבא, אין פה עוד הרבה מ - - -

נאוה בוקר: אז למה זה מתעכב בעצם?

נאוה בוקר: מה הסיבה?

<קריאה: עוד שבועיים יש קורס.

<חופית חייט: תשמעי, אני מרגישה שקצת, אני כל הזמן מקבלת כל מיני תשובות, כמו למשל פותחים קורס לוחמת אש משולב, שרוצים לפתוח קורס, ותתקן אותי אם אני טועה, שיקו.

<שיקו בר דב: את צודקת, כן.

<חופית חייט: לוחמת אש משולבת.

<חופית חייט: אני לא רוצה להיות תומכת לחימה ולוחמת אש.

<חופית חייט: אני סיימתי.

<חופית חייט: אם יבואו להגיד לי תשמעי, את צריכה ללדת, במשפחה וכאלה, אני סיימתי ללדת, תודה לאל יש לי שלושה ילדים שהם כבר די גדולים כדי שאני אוכל לעסוק בזה, והיום אני כן יכולה להרשות לעצמי, אז אני לא רוצה להיות תומכת לחימה, אני רוצה להיות לוחמת אש.

נאוה בוקר: עם שלושה ילדים ואת עדיין מתעקשת להיות לוחמת אש.

נאוה בוקר: מגיע לך ציון לשבח.

<חופית חייט: שלושה ילדים, ואני חושבת שאני יכולה לעשות את זה אפילו הרבה יותר טוב ממה שאני עושה את זה היום, כשאני לא עובדת.

נאוה בוקר: יפה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, תודה שבאת.

נאוה בוקר: מי פה הנציג של הכבאות שיוכל להשיב לנו על הדברים?

<שיקו בר דב: אני, אני.

נאוה בוקר: שיקו, אתה בענייני נשים?

<קריאה: הוא בענייני כולם.

<ורד סוויד: למה לא נשלחה נציגת אישה לעניין?

<שיקו בר דב: יש לנו נשים פה כמה שאת רוצה.

<ורד סוויד: אז למה הן לא מציגות את זה?

<ורד סוויד: אז תן להן להציג.

<שיקו בר דב: אין מה לעשות, אני הסמנכ"ל למשאבי אנוש וזה התפקיד שלי.

<ורד סוויד: אנחנו רוצים נשים סמנכ"ליות,לא רק לוחמות.

<ורד סוויד: זה בדיוק הפואנטה.

נאוה בוקר: ורד מציעה שאישה תענה על הדברים.

נאוה בוקר: נמצאת כאן מאיה, לוחמת אש מעפולה.

נאוה בוקר: אני אשמח אם בקצרה תספרי לנו על הפעילות שלך.

<מאיה: אז אני מאיה, בת תיכף 40, מה שנקרא דור ג' - - -, שאני התגייסתי בגיוס הראשון אחרי אסון הכרמל.

<מאיה: זאת אומרת לחישוב

<מאיה: כם הקצר, אני התגייסתי בגיל 35 עם ארבעה ילדים.

<מאיה: אני עושה את העבודה, אני נהנית מהעבודה, העבודה מאד מספקת.

<מאיה: כייף.

<מאיה: אני לא חושבת שמישהו שעובד איתי יכול לבוא ולהגיד.

<מאיה: אני סיימתי קורס כבאים, יש לי תעודת כבאי.

<מאיה: לא כמו כבאי, לא ליד כבאי, לא כמעט כבאי וכל מיני - - -

נאוה בוקר: אתה לא מרגישה שקשה לך במיוחד?

<מאיה: אלף לא קשה לי.

נאוה בוקר: פיזית או?

<מאיה: לא קשה לי משום בחינה.

<מאיה: אני חושבת שהתרומה שלי בכל אספקט של העבודה הזאת היא רבה.

<מאיה: אני לא חושבת שאיזה שהוא כבאי שעובד איתי מרגיש שהוא צריך לחפות עלי או לכסות עלי הוא לעשות במקומי את העבודה ואני די בטוחה שאני לא משהו מיוחד.

<מאיה: כמוני נשים לא חסרות בארץ.

<מאיה: צריכה להיות פה איזו שהיא אג'נדה ברורה, שרוצים להכניס נשים.

<מאיה: יבואו נשים.

<מאיה: אולי לא 50% אבל יבואו נשים.

<מאיה: אני פונה לארגון ששמעתי עכשיו מאנקורי שעושה ועדה.

<מאיה: היינו שמחות, הלוחמות, לקחת חלק בוועדה כזאת, לבוא ולהציג את התחושות שלנו, את הרצונות שלנו, את הבעיות שלנו מיד ראשונה ולא דרך כל מיני.

<מאיה: אני פונה גם לנציבות, שאני שומעת על כל מיני מסלולים ורצון לקדם בכל מיני דרכים.

<מאיה: על דעתי האישית, אני לא הייתי רוצה מסלול לא משולב ולא כמעט ולא ליד.

<מאיה: רוצות את הדבר האמיתי, עושות את הדבר האמיתי, יכולות לעשות את זה ולא צריך לחפש פה כל מיני - - - שלא שלו.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: אני מבינה מי שאחראית על נושא הנשים - - -

<שיקו בר דב: אם אפשר להציג קצת נתונים, שנדע איפה אנחנו עומדים.

נאוה בוקר: את המצגת נשאיר לסיום.

נאוה בוקר: לילך יחזקאל, ראש מדור נשים, ככה זה נקרא?

<לילך יחזקאל: לא.

<לילך יחזקאל: אני ראש מדור פרט ורווחה וממונה על הנושא של השוויון המגדרי ברשות.

נאוה בוקר: אז איך את מסבירה את זה?

<לילך יחזקאל: תראי, אני רואה את חופית פה והלב שלי נקרע מסיבה אחת פשוטה, מהמקום של ראש מדובר פרט ורווחה שמלווה את המשפחות השכולות, אבל חשוב לי להדגיש את כל נושא הגיוס, באמת, שראש ענף משאבי אנוש וסמנכ"ל הרשות יתנו - - -

<ורד סוויד: אבל היא לא רק עם משפחה.

<ורד סוויד: היא סיפרה שהיא עושה את כל הדברים בהתנדבות, בלי שכר.

<ורד סוויד: אז היא כשירה לכם לעשות את זה בהתנדבות?

<לילך יחזקאל: את צודקת.

<לילך יחזקאל: אני לא באה לייצג פה את הנושא של הגיוס.

<לילך יחזקאל: אני כן יכולה לספר על מיקום הנשים ברשות, על הבעיות שלנו, להציף את הבעיות שלנו.

<לילך יחזקאל: יש איתי פה את משרד הכלכלה, את נציבות שירות המדינה שאיתם אני עובדת בלי הפסקה, הם פה לצידי בנושא של לוחמות אש.

<לילך יחזקאל: השהייה שלהן בתפקיד, איך אנחנו מתמודדים עם תקופה של היריון, עם שעת הנקה.

<לילך יחזקאל: את כל הבעיות אני כן אשמח להציג.

נאוה בוקר: אוקיי, אז בואי נעשה את זה מאוחר יותר.

נאוה בוקר: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: אני אקצר בדברי.

קסניה סבטלובה: קודם כל נאוה, יישר כוח על קיום הכינוס החשוב הזה ובאמת שאפו ענק לך על זה שכיצד התרוממת מעל הכאב האישי כדי באמת לדבר על הנושא הזה שהוא כל כך חשוב לנשים, לגברים ולכולנו פה.

קסניה סבטלובה: אז באמת כל הכבוד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: ובנימה קצת אישית, בנושא של נשים שאמרו, את אמרת פה שסיימת ללדת.

קסניה סבטלובה: זו בחירה אישית שלך, אבל אני חייבת להגיד שאישה שכן רוצה ללדת בזמן שהיא עובדת, איפה שהיא עובדת, לא צריכה לחשוב פעם-פעמיים על הדבר הזה.

<מאיה: כמובן.

קסניה סבטלובה: זה חלק טבעי מחיי אנוש.

קסניה סבטלובה: וגם אני חייבת להזכיר כאן לכולם שהילדים האלה לא נוצרים גם מעצמם.

נאוה בוקר: הדור הבא של הכבאים לא נוצרים מעצמם.

קסניה סבטלובה: מי שלא רוצה ללדת זו בחירה אישית שלה.

<מאיה: אני אסביר את דברי.

<מאיה: אני אמרתי את זה רק בקטע שלאישה צריכה להיות בחירה באמת, אם היא רוצה להיות לוחמת.

קסניה סבטלובה: כן.

קסניה סבטלובה: לי יש שני ילדים קטנים, אני פה חברת כנסת, וכשאני צריכה ללכת הביתה לבנות שלי, תאומות קטנות, אתם יודעים מה?

קסניה סבטלובה: אני עושה פה שמיניות באוויר והולכת הביתה כדי לקחת אותן מהגן או מבית הספר.

<מאיה: זאת הסיבה שצריכה להיות פה - - -

קסניה סבטלובה: זאת הסיבה שנשים בעיני לא צריכות לחשוב על זה שהחיים האישיים שלנו איך שהוא מפריעים לקריירה שלנו.

קסניה סבטלובה: זה הולך במקביל, לא אחד במקום השני.

קסניה סבטלובה: אז באמת כל הכבוד לך וכל הכבוד לך נאוה.

קסניה סבטלובה: במשפט אחרון אני אגיד שאצלנו ברוסיה אומרים – מי היא אישה אמיתית?

קסניה סבטלובה: שיכולה לעצור סוס דוהר וגם יכולה לכבות בית בוער.

נאוה בוקר: יפה.

קסניה סבטלובה: כן.

קסניה סבטלובה: אני עוד לא התעסקתי לא בזה ולא בשני.

נאוה בוקר: אצלנו אומרים שנשים יודעות לכבות שריפות שהגברים מדליקים.

נאוה בוקר: שהגברים יוצרים.

<לילך יחזקאל: משרד האוצר לא נמצא פה כדי לתת באמת מענה לאישה שנמצאת בהיריון ועל זה הפנייה שלנו.

נאוה בוקר: זה חמור מאד שאין נציג ואנחנו נטפל בכך.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רחל עזריה, את תדברי אחרי שנסיים את המצגת.

<שיקו בר דב: אם אפשר, אני רוצה לרכז.

<שיקו בר דב: מה שאני אציג כאן, שלא תהיה פה איזו טעות, אלה נתונים שנאספו רק על ידי.

<שיקו בר דב: כמו שהצגתם פה את לילך ואת עינת, רמ"דית משאבי אנוש - - -

נאוה בוקר: מי זאת עינת?

<איילת אופיר ניר: איילת.

<שיקו בר דב: איילת, סליחה.

<שיקו בר דב: שנמצאות ואנחנו עשינו את התהליך הזה בצורה מאד סדורה.

<שיקו בר דב: אני חייב להציג לכם קצת נתונים על מערך הכבאות, על הבעיות, על התהליכים שאנחנו עוברים בנושא הנשים.

<שיקו בר דב: החזון שלנו כארגון, זה להוות מערך כיבוי מוביל ומתקדם שמעניק שירות מקצועי, מהיר, שוויוני,כאשר קצת נתונים.

<שיקו בר דב: בכבאות יש לנו כמעט 1980 אנשים בתחום המבצעי, עובדי מטה ומנהלי - 330.

<שיקו בר דב: מוקד - 73 ובטיחות אש ומניעה – 264.

<שיקו בר דב: זאת אומרת 88% מכוח האדם שלנו זה כוח אדם מבצעי.

<שיקו בר דב: כאשר, אם אני מסתכל על החלוקה בין נשים לגברים במערך אצלנו, אז מתוך ה-1,958, הצד המבצעי, יש לי 21 לוחמות.

<שיקו בר דב: יש לנו בבטיחות אש 51, שזה 19%.

<שיקו בר דב: מוקד מבצעי 29, ובכל תחום המטה והמנהלי, יש לנו 54% של נשים, כאשר צריך לקחת בחשבון שבסך הכל בארגון אנחנו כ-11% נשים.

<שיקו בר דב: יש כאן את החלוקה המספרית, כל אחד מה האחוזים שלו ואני אומר, אני שם בצד כל מיני עובדים זמניים שהם סטודנטים וכאלה.

<שיקו בר דב: קצת נתונים.

<שיקו בר דב: מהמעבר, משנת 2011 שבעצם היה אסון הכרמל שהיה נקודת מפנה גם בתחום הנשים, נוספו לכבאות למעלה מ-100 נשים, כאשר הדבר הכי מהותי - - -

רחל עזריה: סליחה, אני חייבת להגיד.

רחל עזריה: הנתונים הם ממש מבעסים.

רחל עזריה: הוא מקריא אותם, כאילו יש לו כבר 11% נשים.

רחל עזריה: אני מציעה לך בחום אולי לא להראות את הנתונים, או לפחות להראות אותם - - -

נאוה בוקר: את אומרת זה לא גאווה גדולה.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: זה מאד מבעס.

רחל עזריה: אמרתי Ho My God, 11%, אבל אתה מקריא אותם כאילו זו הצלחה.

רחל עזריה: זה לא הצלחה.

<שיקו בר דב: זו הצלחה ענקית.

<שיקו בר דב: זו הצלחה ענקית.

נאוה בוקר: למה זה הצלחה, בהשוואה לגופים אחרים?

<שיקו בר דב: עוד פעם, אם בעולם הכבאות בשנת 2011 הייתה רק קצינה אחת, אחת בכל הארגון, בתוך ארגון של כמעט 2,000 והיום אני מדבר על 30 קצינות, אז זה אומר איזו מהפכה גדולה קרתה - - -

נאוה בוקר: הנתונים משנת 2013 לא השתנו, לפי מה שאני רואה.

<שיקו בר דב: תשאלו אותי מה - - - ואני אגיד הכל.

<שיקו בר דב: רגע, אבי, אל תפריעו לי.

<אבי אנקורי: רגע, עזוב את הטבלאות.

<אבי אנקורי: עם כל הכבוד, אני חלש בטבלאות ובמספרים.

<אבי אנקורי: אם אני מצאתי לנכון, לפני כמה ימים, וכבר ניסיתי את זה לפני שנה ומשהו, ועזוב, עם כל הכבוד לקצונה, לא רוצה קצינות.

<אבי אנקורי: סתם, אל תכעסו על זה.

<אבי אנקורי: לא רוצה אף אחד.

<אבי אנקורי: יש לי קרוב ל-300 נשים במערך.

<אבי אנקורי: בושה.

<אבי אנקורי: אין מעמד.

<אבי אנקורי: אין דירוג.

<אבי אנקורי: אין מתח דרגות, אין להן מבנה ארגוני.

<אבי אנקורי: בקבלת נשים, היום כשנכנסת לצורך העניין מזכירה, אז זה כייף להגיד אני עובדת מדינה, אבל כשבאים לסופר עם 4,000 שקלים, זו בושה.

<אבי אנקורי: ראיתי שלא זז כלום.

<אבי אנקורי: עזוב אותי מהקצונה, לא רוצה קצינות.

<אבי אנקורי: רוצה משכורת.

<אבי אנקורי: עם הברזלים אני לא בא הביתה לשלם את המשכנתא שלי.

<אבי אנקורי: והקמנו ועדה, שאני שמתי את אחת הבכירות, מבחינתי בתפיסה, בכבאות, רונית וילנמט, שלא יכלה להגיע לכאן ונציגה מכל מחוז ושתיים שלוש בנות מהנציבות - - -

<קריאה: נשים.

<אבי אנקורי: בנות, נשים.

<אבי אנקורי: לא להיפגע.

<אבי אנקורי: נשים, אין בעיה.

<אבי אנקורי: ובשיתוף ובעדכון גם של לילך, ופה להקים באמת איזה משהו וללכת לדאוג להן למתח דרגות, למעמד כמו שצריך, לשכר כמו שצריך.

<אבי אנקורי: כי כמו שאמרתי, הברזלים האלה לא רלבנטי.

<אבי אנקורי: עכשיו, זה גם חל על נשים שהן רל"שיות או קצינות או לוחמות, כי הלוחמות האלה, אם אחת תלד או תהיה לה בעיה והיא תצטרך לעבור לתפקיד מנהלה, שהיא לא תיפגע בשכר.

<אבי אנקורי: אז באמת, הטבלאות זה פחות רלבנטי.

<אבי אנקורי: צריך לרוץ.

<אבי אנקורי: ונכון שיש פה גורם מאד חשוב שהוא צריך להיות כאן, כי זה הגורם עם התיק של הכסף, זה משרד האוצר.

<אבי אנקורי: הבנתי שנציבות שירות המדינה פה, וצריך לקדם את המהלך הזה כמה שיותר מהר.

<ענבר סבג שפייזמן: בדיוק.

<ענבר סבג שפייזמן: צודק.

<ענבר סבג שפייזמן: חשוב להדגיש שאנחנו לא מתנגדים.

<אבי אנקורי: מי את?

<ענבר סבג שפייזמן: אני ענבר, מנציבות שירות המדינה.

נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע ממך.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עזריה רוצה להגיד כמה מילים.

רחל עזריה: אני רוצה לומר כמה דברים.

רחל עזריה: אני באמת קצת רוצה להתנצל.

רחל עזריה: זאת אומרת אני הגבתי לנתונים - - -

נאוה בוקר: אמוציונאלית.

רחל עזריה: כן, בהחלט.

רחל עזריה: אבל אני חושבת שמה שחשוב ואני מאד רוצה לברך את חברת הכנסת נאוה בוקר על הוועדה הזאת.

רחל עזריה: אני לא ידעתי שיש אתגר כזה.

רחל עזריה: אני אמרתי לנאוה, זה כמו שחזרנו לאליס מילר, שהייתה צריכה להיות הטייסת הראשונה ולגשת לבג"ץ ועכשיו אנחנו כבר לא בשלב של בג"ץ.

רחל עזריה: פשוט צריכים לדאוג לכך שהדברים יקרו וחופית פה הבנתי במאבק - - -

נאוה בוקר: חופית זאת רק דוגמא.

רחל עזריה: נכון, אבל אני אומר, זה אותו סיפור בעיני.

רחל עזריה: אגב, אליס מילר הדליקה משואה השנה, אז באמת יש פה תהליך ארוך שאנחנו עוברים.

רחל עזריה: אבל אני חושבת שאם היית מציג את אותם נתונים, או לא משנה, לדיון הבא, גם עם יעדים לאן להגיע - - -

<שיקו בר דב: יש, יש.

רחל עזריה: אוקיי.

<שיקו בר דב: הנה זו עצה שלכם כחברי כנסת.

<שיקו בר דב: אז במקום לייעץ לנו בואו תעזרו לנו.

רחל עזריה: בסדר, אין בעיה.

רחל עזריה: ואז אנחנו נשמח לסייע, זה המשפט הבא.

רחל עזריה: באמת, בואו נראה מה הן הבעיות ונגדיר יעדים.

רחל עזריה: נעשה דיון עוד איזו חצי שנה או משהו, ופשוט נמשיך לעקוב אחרי הנושא, כי אני מבינה גם שיש נכונות של שירותי הכבאות וההצלה.

רחל עזריה: זאת אומרת זה לא שאתם מתנגדים.

נאוה בוקר: כן, יש נכונות.

רחל עזריה: אנחנו צריכים פשוט לעשות את העבודה המשותפת.

<שיקו בר דב: ממש כן, אבל יש כל מיני תהליכים.

<שיקו בר דב: אני רוצה שאת השקף הזה תציג לילך, שתסביר באיזו בעיה אנחנו נתקלים עם לוחמות אש, שמגיעות לגיל שהן צריכות לצאת לחופשת לידה.

<שיקו בר דב: בבקשה.

<ג'נט שלום: קודם כל שתהיינה לכן לוחמות איש לפני הגיל.

נאוה בוקר: סליחה, מי הדוברת?

<ג'נט שלום: סליחה.

<ג'נט שלום: עורכת הדין ג'נט שלום מנציבות שיוון הזדמנויות בעבודה.

נאוה בוקר: אוקיי, אני אשמח אם תרשמי לזכות דיבור ואני אתן לך לדבר.

נאוה בוקר: בבקשה, לילך.

<לילך יחזקאל: קודם כל, כשלוחמת אש נמצאת אצלנו, אז כמו שאתם יודעים, אישה שנקלטת להיריון, במידה והיא עוסקת בחומרים מסוכנים, עד חודש שלישי חל עליה דיווח למעסיק על זה שהיא חשופה.

<לילך יחזקאל: לוחמות האש שלנו, למעשה יכולות לעלות על רכב כיבוי עד חודש שמיני ותשיעי והן מבצעות את זה לצערי, לאור העובדה שהן מפסידות המון המון כסף אם הן יורדות מהתחום המבצעי של עבודת הלילה והעבודה של המשמרות לעבודות יום.

<לילך יחזקאל: אני אפלח את כל הנושא הזה למספר גורמים.

<לילך יחזקאל: קודם כל אצלי במערך הכבאות יש באמת 15, 16 לוחמות אש, מסיבה אחת פשוטה שהן נושרות.

<לילך יחזקאל: הן נושרות כי הן לא מצליחות לשרוד לאור הנתונים שלהן.

<לילך יחזקאל: זאת אומרת אישה שנקלטת להריון, היא מדווחת על היריון ואז יש לה שתי אופציות, או שהיא מוציאה שמירת היריון על ידי ביטוח לאומי, שביטוח לאומי נותן את זה, או לחילופין היא צריכה ללכת ולעבוד עבודת מנהלה, שפה יש לה הפסד מאד מאד גדול של שכר.

<לילך יחזקאל: זאת אומרת, השכר שלה נפגע ב-5,000-6,000 שקלים.

נאוה בוקר: אז מה הפתרון?

<לילך יחזקאל: אני פניתי למשרד הכלכלה, ויושבת איתי פה נציגה, עורכת הדין ג'נט שלום, ויד ביד, יחד עם נציבות שירות המדינה, אנחנו מנסים לפעול לשמירה של שכר לכל תקופת ההיריון שלוחמת אש נמצאת בו.

<לילך יחזקאל: עבודה לא פשוטה מול האוצר.

<לילך יחזקאל: מאד לא פשוטה מול האוצר.

נאוה בוקר: אנחנו נסייע בעניין.

<לילך יחזקאל: אני מאד אשמח, כי אנחנו כבר עוד שנתיים בתהליך הזה.

<לילך יחזקאל: אני רוצה שלוחמות אש שנמצאות בתקופת היריון, יהיה להן את אותו שכר והן לא תפגענה.

<לילך יחזקאל: זה שהיא נכנסת להיריון זו זכותה הלגיטימית.

<לילך יחזקאל: אני אמא לארבעה ילדים, ואני גאה במאיה שיש לה ארבעה ילדים.

<לילך יחזקאל: כל לוחמת אש שרוצה להיכנס להיריון, יש לה את היכולת ואת הלגיטימציה לעשות את זה.

נאוה בוקר: אני מבקשת ממך להגיש לי לאחר הדיון נייר עמדה ואנחנו נטפל בזה מול האוצר.

<לילך יחזקאל: אני לא צריכה להוות איזה שהוא ייעוץ לאחת מלוחמות האש שלי – עוד כמה זמן הפרשה של משרד האוצר תיגמר, כי שהיא תיכנס להיריון.

נאוה בוקר: תודה לילך.

<שיקו בר דב: נושא שני.

נאוה בוקר: אני חושבת שעדיף שהמצגת שלך תסכם, בסוף.

<שיקו בר דב: לא, כי המצגת מציגה את הבעיות.

נאוה בוקר: יש כאן הרבה טענות.

נאוה בוקר: חשוב לי שאתה טענה על הדברים כשהם יסיימו את זכות הדיבור.

<ג'נט שלום: אז קודם כל אני רוצה להתחיל במחמאה.

<ג'נט שלום: זה לא מובן מאליו שיש ארגון ששם על השולחן שהוא רוצה לשלב נשים והוא רוצה לעשות צעדים אקטיביים לשם זה.

<ג'נט שלום: אני מכירה המון ארגונים שלא עושים את זה.

<ג'נט שלום: ולכן אנחנו כבר בצעד אחד קדימה מארגונים אחרים.

<ג'נט שלום: אני חושבת שהשלב הראשון, ושיקו יודע את זה ולילך יודעת את זה, כי אמרתי את זה כמה פעמים, זה לחשוב איך מביאים יותר נשים לגיוס ולמיון ואיך מתאימים להן את המבחנים הפיזיים הראשונים.

<ג'נט שלום: כי מבחינה שעשיתי ביחד עם שיקו ולילך, יש מבחנים שכנראה אפשר לעשות התאמה, והם אלה שמפילים את הנשים.

<ג'נט שלום: וברמה השנייה, לפחות במחזור הקודם, כמות הנשים לעומת כמות הגברים שבכלל ניגשו למיונים הייתה אפסית.

<ג'נט שלום: היו לנו, מה זה היה - 6,000, 8,000 גברים ו-200 נשים.

<ג'נט שלום: באחוזים כאלה מה הסיכוי שבכלל אישה תצליח לעבור לשלב השני?

<ג'נט שלום: אז זה דבר ראשון, ואני יודעת שהכבאות מאד רוצה לנסות ולהגיע ליותר נשים.

<ג'נט שלום: הצעה אחת שלי זה לערוך יום מרוכז לא של מיון, אלא של הכרה, שייועד לנשים ויקרא לנשים מכל רחבי הארץ לבוא ולראות מה זה להיות כבאית, מה זה השירות הזה ולנסות לשכנע אותן לגשת למבחנים.

<ג'נט שלום: ברמה של התנאים של נשים כבאיות, אנחנו באמת עובדים על זה עם לילך ועם שיקו.

<ג'נט שלום: אני כן יכולה להגיד שאפשר ללמוד מהצבא שלגבי נשים טייסות משולם להם, וקיבלנו את זה בכתב, כל השכר כאילו הן ממשיכות להיות מבצעיות בזמן שהן בהיריון ולא יכולות לעלות - - -

נאוה בוקר: מצוין.

<ורד סוויד: בכל התפקידים בצה"ל ולא רק - - -

<ג'נט שלום: כן.

<לילך יחזקאל: גם במשטרה הן ממשיכות לקבל את השכר שלהן.

<שיקו בר דב: ואצלנו לא.

<שיקו בר דב: אנחנו לא מצליחים להבקיע.

נאוה בוקר: אני מבינה שכמו בהרבה מקרים אחרים, הבעיה הראשית היא של האוצר.

<שיקו בר דב: מה זה, יש לי סמכות לשלם?

<שיקו בר דב: אני חי בכללים.

נאוה בוקר: חברים, אני רוצה לציין בפניכם שהזמנו לכאן את נציג משרד האוצר, שמו רועי טייאר, הוא מנהל ענף, כלכלן תקציבים.

נאוה בוקר: חמור מאד בעיני שהוא לא הגיע.

נאוה בוקר: זה יובא לידיעת השר.

נאוה בוקר: זה לא לעניין.

<ג'נט שלום: נקודה אחרונה לסיום.

<ג'נט שלום: אני קודם כל רוצה להגיד שאני נפעמתי לשמוע את שתיכן.

<ג'נט שלום: הדבר שאני לוקחת ממה שהן אמרו, שהוא הכי חשוב לי, זה שהן רוצות להיות לוחמות אש.

<ג'נט שלום: הן לא רוצות - - -

<אבי אנקורי: לא, אחת לא לוחמת.

<ג'נט שלום: אחת לוחמת, אבל אני מדברת על הרצון - - -

נאוה בוקר: השנייה בדרך, בעזרת השם.

<ג'נט שלום: שתי נשים מדהימות בעיני, שפשוט אמרו את מה שאני אומרת ובעיני זה הכי חשוב.

<ג'נט שלום: לשלב נשים כלוחמות אש, מי שרוצה כמובן, ולא לייצר איזה שהוא ייצור כלאים, כי יש נשים שרוצות ויכולות לעשות את זה, ואני בטוחה שהכבאות ביחד איתן יכולה להגיע לזה.

<אבי אנקורי: אז אולי כצעד בונה אמון, ואני לא חושב שמישהו פה יחלוק על מה שאני רוצה להגיד, ב-24 בחודש נפתח קורס כבאים, נשלב את חופית חייט וזה יהיה מעין תחילת שנה ומשהו לקידום הנשים.

<אבי אנקורי: אני לא חושב שיש עם זו בעיה.

<ג'נט שלום: זו לא החלטה שלי, אבל אגב נאמר פה עוד משהו שחשוב לשמוע לפני המיונים את הקול של אלה שהן כבר עובדות כלוחמות אש.

<ג'נט שלום: זה מאד חשוב.

<אבי אנקורי: לא קשור.

<אבי אנקורי: אני אומר כרגע, כצעד ראשון, ניתן לשלב אותה בעוד שבועיים.

<אבי אנקורי: אפשר לעשות את זה.

נאוה בוקר: אנחנו רושמים את ההצעה שלך.

נאוה בוקר: שיקו יענה עליה בהמשך.

נאוה בוקר: יש כאן נציג של חיל האוייר, אני אשמח אם תציג את עצמך ותספר לנו מה המצב אצלכם.

<ברק לוי: שלום, שמי ברק לוי, אני ראש ענף, לא חשוב מה השם שלו בחיל האוויר.

נאוה בוקר: סודי.

<ברק לוי: לא, זה לא משנה, רציפות תפקודית, מה זה יעזור פה עכשיו?

<ברק לוי: אני טייס, מתעסק בתחום הכיבוי שבע שנים.

<ברק לוי: מוזר, למרות שאני לא כבאי, פשוט דרך המסלול שלי בבסיסים הגעתי לשם.

<ברק לוי: היום אני במטה, אחראי על תחום הכיבוי בחיל האוויר.

<ברק לוי: יש לי איש קבע שהוא כבאי שהוא גם הסמכות המקצועית.

<ברק לוי: בחיל האוויר, 30% מהכבאים, ליתר דיוק 29% מהכבאים הן נשים.

נאוה בוקר: זה כמעט 30%.

נאוה בוקר: 29% זה יפה.

<ברק לוי: אני אגיד כמה דברים.

<ברק לוי: קודם כל כיבוי בחיל האוויר, הוא קודם כל כיבוי תעופתי.

<ברק לוי: זה דומה לרשות שדות התעופה.

<ברק לוי: קצת שונה מהרשות הזאת, אבל הדרישה המבצעית היא גם לכבות תשתיות, כי אנחנו מתעסקים עם טילים ולכן זה לכבות מטוסים, לקחת סיכונים בכל מה שכרוך בזה וגם את ההיבטים הפיזיים של חילוץ וכו' בתשתיות בנויות.

<ברק לוי: זה אומר שזה כן דומה למקצוע של האנשים שיושבים פה.

<ברק לוי: הדבר השני הוא שאני הפמיניסט הכי גדול פה, אבל אני אעשה הכל כדי שלא יהיה יותר מ-30% נשים.

<ברק לוי: זהירות.

<ברק לוי: מה אמרתי?

<ברק לוי: יש פה הבדל אינהרנטי, מובנה, ביכולות הפיזיות.

<ברק לוי: הוא צריך לבוא לידי ביטוי במיון, והצבא עשה הרבה מאד בשביל להתאים מיונים לנשים, שזה בעיקר אגב משקל, ולא מרחק שרצים.

<ברק לוי: הייתי ארבע שנים מפקדת טייסות בבית ספר לטיסה, התעסקתי עם נשים מאד, באלה שהיו בשטח ויש הבדל.

<ורד סוויד: צריך להקפיד על המילה.

<ורד סוויד: לא התעסקתי.

<ורד סוויד: העסקתי נשים, קלטתי נשים, גייסתי נשים.

<ורד סוויד: ,

נאוה בוקר: יפה ורד.

<ברק לוי: אני מקווה שאני מוקלט.

נאוה בוקר: אנחנו משודרים בשידור חי.

נאוה בוקר: הוא לא יכול להגיד לא אמרתי.

<ברק לוי: בגלל שחלק מהציוד הוא כבד ויש פה עניין שעלול להזיק אפילו לבריאות של אותה חיילת, שהיא עם המון מוטיבציה, שוקלת 60 קילו, אבל זה יפגע לה בגב.

<ברק לוי: אז אנחנו מגבילים ומגדירים את זה ככשירויות.

<ברק לוי: אגב, גם בגפים טכניים של חיל האוויר, שיש שם אחוז גבוה מאד של נשים, אני לא יודע להגיד את המספר, ורוב מי שקושרות אותי זה נשים, הן לא מאלה שמרימות את הסולם ל-f16.

<ברק לוי: למה?

<ברק לוי: כי זה כבד וזה לא טוב לגב.

<ברק לוי: אז יש הבדל.

נאוה בוקר: אבל הן עושות דברים אחרים, לא פחות חשובים, זה בטוח.

<ברק לוי: ולהיות לוחמת אש זה לעשות את אותה הכשרה ואני חושב שזה סופר לגיטימי.

נאוה בוקר: מעולה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

<לילך יחזקאל: נאוה, אני רוצה לציין שני דברים ברשותך, אם אפשר.

נאוה בוקר: שני דברים ואחרי זה אני רוצה לשמוע את נציבות שירות המדינה.

נאוה בוקר: הייתה כאן נציגה של נציבות שירות המדינה.

<ענבר סבג שפייזמן: כן, אני פה.

<ענבר סבג שפייזמן: חשוב לי להגיד כמה דברים.

<ענבר סבג שפייזמן: שלום, אני ענבר, אני מנהלת תחום תכנון אסטרטגי בנציבות שירות המדינה.

<ענבר סבג שפייזמן: אנחנו כפופים למטה יישום הרפורמה.

<ענבר סבג שפייזמן: פגשתי גם את שיקו בכמה ישיבות שקשורות לנושא של קידום נשים.

נאוה בוקר: אני חייבת לשאול אותך למה לא מתאימים את המבחנים הפיזיולוגיים.

נאוה בוקר: הרי המבנה הפיזיולוגי של האישה הוא שונה משל הגבר.

נאוה בוקר: מה הבעיה?

<ענבר סבג שפייזמן: אני רוצה להגיד כמה דברים.

<ענבר סבג שפייזמן: אחד, העובדה שנציבות שירות המדינה מתנגדת למסלולים היא לא נכונה.

<ענבר סבג שפייזמן: אנחנו לא מתנגדים למסלולים, להיפך.

<ענבר סבג שפייזמן: אנחנו מאד בעד נשים, אנחנו חושבות שנשים צריכות להיות בכל עמדות המפתח, גם ברשות הכבאות ובכלל.

<ענבר סבג שפייזמן: בשירות הציבורי בכלל.

נאוה בוקר: זה לא מתבטא בתוצאות.

<ענבר סבג שפייזמן: ואנחנו עובדים עם שיקו ביחד ועם לילך ועם משרד הכלכלה ביחד, לשלב נשים למערך הלחימה.

<ענבר סבג שפייזמן: שיקו רצה להסביר ולהראות לכם שיש גם יעדים.

<ענבר סבג שפייזמן: אני חושבת שאנחנו בכיוון הנכון.

<ענבר סבג שפייזמן: אני באופן אישי חושבת גם שצריך להתאים אולי את הנושא הפיזי.

<ענבר סבג שפייזמן: יש כל מיני סולמות, דיברת על זה בצבא, שמתאימים אותם לנשים, סולם מאמץ, ולכן אפשר להתאים חלק מסולמות המאמץ לנשים, אולי גם ברשות הכבאות, וללמוד מארגונים כמו הצבא והמשטרה, איך לקדם נשים באופן נכון ולהכניס אותן יותר לתוך המערך.

נאוה בוקר: תראי, אני באמת לא מכירה הרבה נשים שמעוניינות להיות לוחמות אש, אבל אלה שכבר רוצות ויש להן את האפשרות ואת הכוח הפיזי, למה לא לאפשר להן?

נאוה בוקר: אני חושבת שזו רק שאלה של רצון.

נאוה בוקר: שינוי קריטריונים.

<ענבר סבג שפייזמן: אין פשוט גם הרבה מועמדות, זה מה שג'נט הזכירה.

<ענבר סבג שפייזמן: אנחנו פועלים לעשות יותר שיתופי פעולה גם עם המגזר השלישי, גם עם האוניברסיטאות, גם עם הצבא, כדי שיותר מועמדות תגשנה לכל הליך המיון של הכבאות וינסו להיות לוחמות אש.

נאוה בוקר: בסדר גמור.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: שיקו, אתה יכול להמשיך.

<שיקו בר דב: אני רוצה רק להגיד לגבי הגיוס האחרון.

<שיקו בר דב: בגיוס האחרון, אנחנו חשבנו, כיוון שלוחמות האש ולוחמי האש עושים את אותו תפקיד, את אותו עיסוק, הקריטריונים והמבחנים צריכים להיות זהים ועשינו אותם כזהים.

<שיקו בר דב: ומה שקרה, אף אחת מהנשים שהגיעו למבחנים, לא עמדה.

<שיקו בר דב: הלכנו אחורה ואמרנו אוקיי בדיעבד, עם ג'נט וכל התהליכים, אמרנו בואו ניתן את ההקלות.

<שיקו בר דב: כי למשל מאיה, כשנכנסה לכבאות, במקום לרוץ 2,000 היא רצה 1,000.

<שיקו בר דב: ומאיה אמרה לי בריאיון כניסה, אני לא רוצה הנחות.

<שיקו בר דב: אני חושבת שאם אני עושה את אותה עבודה, אני צריכה לעשות את אותם מבחנים כמו לוחם האש.

<שיקו בר דב: לא יתכן.

<שיקו בר דב: ולכן אני אומר, בגיוס האחרון אמרנו את אותם קריטריונים.

<שיקו בר דב: הלכו אחורה ואמרנו הנה הנתונים.

<שיקו בר דב: ישבנו גם עם ג'נט, הצגנו.

<שיקו בר דב: אמרנו בואו ניתן את ההקלות.

<שיקו בר דב: אם יש בוחן בר אור, אני דורש מלוחם האש ציון 60 מינימום להיכנס, ניתן לאישה.

<שיקו בר דב: ואז עוד פעם, אם לוחם האש צריך לעמוד ב-8.2 דקות, הלוחמת צריכה ב-10.5 דקות.

<שיקו בר דב: זה מותאם.

<שיקו בר דב: לצערנו הרב, אף אחד לא עמדה באותם קריטריונים.

<שיקו בר דב: לאור זאת באנו ואמרנו, אולי מבחן - - -

<חופית חייט: אני כן עמדתי בזה.

<שיקו בר דב: אף אחת לא עמדה.

<חופית חייט: קודם כל נתחיל בזה שממני ביקשו לסיים את הריצה.

<חופית חייט: אף אחד לא אמר לי לסיים אותה ב-10 דקות או ב-10.2 דקות.

<חופית חייט: חוץ מזה, שכן סיימתי את זה ב-10.2.

<שיקו בר דב: חופית, זה לא רק ריצה.

<שיקו בר דב: יש מתח, כל הדברים.

<שיקו בר דב: כל הנתונים נמצאים - - -

רחל עזריה: רגע, אני חושבת שהשאלה היא מה עושים בצבא.

רחל עזריה: הרי בצבא כן עשו תהליך בחיל האוויר.

רחל עזריה: איך הם עשו?

רחל עזריה: הרי יש היום טייסות ואנחנו יודעים שהיה מהלך כזה ואני מתארת לעצמי שלא השאירו את אותם קריטריונים של מתח, כי עם כל הכבוד, פלג הגוף העליון של נשים הוא פחות חזק מאשר של הגברים.

<שיקו בר דב: התייעצנו עם ראש כושר קרבי בצה"ל ונתנו את אותן הנחות, ולא עברו.

<שיקו בר דב: לאור זאת באנו ואמרנו – בואו נבנה מסלול אחר שהוא לא לוחם אש.

<שיקו בר דב: אוקיי, אם תבאנה לוחמות אש שהן לא - - -

רחל עזריה: לא, אבל חכה.

רחל עזריה: השאלה איך בצבא, איך בחיל האוויר, בטיס, הצליחו ויש נשים שמצליחות לעבור את המיונים האלה?

רחל עזריה: מה עשו?

רחל עזריה: מישהו יכול לספר לנו?

<ברק לוי: קרקל זה יותר קשה.

<ברק לוי: זו יחידה מעורכת.

<ברק לוי: משמר הגבול.

רחל עזריה: קרקל, אז עוד יותר.

רחל עזריה: אז מה?

רחל עזריה: שינו את הקריטריונים?

רחל עזריה: מה עשו?

<ברק לוי: קודם כל בחיל האוויר זה היה תהליך ארוך שלמחקר עם חיל האוויר האמריקאי וכו'.

<ברק לוי: אני חושב שהתשתית היא לחקור ולראות מה עושים ולהשוות כמה מקומות ומגזרים.

<ברק לוי: המאפיינים של מקצוע הטיסה שונים לגמרי, כי כל מה שאתה עושה בדרך הוא רק אמצעי להקשות עליך, ובסוף צריך רק לטוס.

<ברק לוי: ולטוס, גבר ואישה, זה פה.

<ברק לוי: צריך להגיד את זה.

<ברק לוי: אז הקושי בדרך הוא אמצעי, הוא לא מטרה.

נאוה בוקר: זה שונה.

<שיקו בר דב: אבל אצל כבאי אין מה לעשות, זה כוח.

נאוה בוקר: זה לא רק.

<ברק לוי: אמת, אבל אני חושב שיש לוחמות, וקודם כל יש לוחמות בקרקל ויש לוחמות במג"ב.

<ברק לוי: יש לוחמות בכל מקום שהוא לא יחידת חי"ר בצבא או יחידה מיוחדת, יש כניסה ללוחמות.

<ברק לוי: בנ"מ כמובן.

<ברק לוי: היום זה נקרא הגנה אווירת .יש.

<ברק לוי: עשו את ההתאמות הנדרשות.

<ברק לוי: אני לא בקיא בכל הדברים האלה.

<ברק לוי: זה במיון וזה במסלול ההכשרה.

רחל עזריה: אגב, איך זה בארצות הברית?

<שיקו בר דב: יש מעט מאד.

<שיקו בר דב: את לא צריכה ללכת רחוק.

<שיקו בר דב: לכי פה למשמר הכנסת, לא תראי בחורה אחת.

<שיקו בר דב: לא תראי אף אחת.

רחל עזריה: אישה, אישה.

<שיקו בר דב: אין.

נאוה בוקר: רגע, סליחה, מאיה רוצה להגיב לדברים.

נאוה בוקר: בבקשה, בקצרה מאיה.

<מאיה: אני נורא להגיד משהו.

<מאיה: לפעמים יש איזה שהוא בלבול בין קריטריון שווה לקריטריון אחיד.

<מאיה: אתה קובע קריטריון שווה, אבל הפרמטר שאתה מודד הוא כזה שאין בו אחידות.

<מאיה: זאת אומרת אם הלכת על ריצה, שבה לגברים יש יתרון מובנה, ועובדה שכל תחרויות האתלטיקה וכל הספורט מתקיים בנפרד לגברים ולנשים, כשאתה אומר שהמבחן שווה, הוא לא שווה.

<שיקו בר דב: אז עשיתי.

<שיקו בר דב: אמרתי.

<מאיה: בואו נלך לדינאמיקה הקבוצתית, ששם לנשים יש יתרון, ונעשה אותו מבחן ראשון ונראה עם כמה מועמדים נגיע לסוף.

<מאיה: זה לא נקרא שווה.

<שיקו בר דב: אבל עשיתי.

<שיקו בר דב: אבל עוד פעם, עשיתי על קריטריון אחיד ונתתי את אותו מקדם שיש לנשים, שנמצאות במבחני בר אור.

<מאיה: אז אצלי במבחנים במיונים לא ידעו מה הקריטריון.

<מאיה: כשאתה נותן לנשים לעשות עליות מתח שמכיתה ז' החינוך הגופני הוא נפרד, אף אישה מעולם לא נדרשה, לא בבחינת בגרות ולא בבחינת בר אור, לעשות עליית מתח.

<מאיה: זה משהו שנשים, ואין פה אף אישה באולם ואף אישה שתשאל מחוץ לאולם, שעשתה עליית מתח אחת בחייה.

<מאיה: אין חיה כזאת.

<מאיה: אתה לוקח קריטריון, אתה כבר עשית - - -

נאוה בוקר: ורד, את רוצה לומר כמה מילים?

נאוה בוקר: יועצת ראש הממשלה לענייני נשים, ורד סויד, בבקשה.

<ורד סוויד: כן, כן.

<ורד סוויד: קודם כל, חברת הכנסת נאוה בוקר, אני רוצה מאד לברך אותך על הדיון.

<ורד סוויד: בגופים שעוברים היום תהליכי שינוי, ואני רואה בזה גוף מקביל לצה"ל ולמשטרת ישראל, והכוונה מקביל בתפיסה ההיסטורית של הארגונים, לא רק בהיקף ובגודל.

<ורד סוויד: אני חושבת שהכרחי להקים היום יחידה לשוויון מגדרי בהיקפים משמעותיים, שתעסוק גם באיתור, גם בהתאמת קריטריונים, כי בוודאי שאם - - -

נאוה בוקר: את מדברת על יחידה בתוך הכבאות?

<ורד סוויד: כן.

<ורד סוויד: שלא כתפקיד נוסף, כמו שנהוג בהרבה מאד ארגונים וחברות, כי אנחנו מדברים פה בארגון שיש לו רוב גברי לא רק בתפקידי כיבוי אש, אלא גם בתפקידי הנהלה.

<ורד סוויד: אני לא רואה שום סיבה שאישה לא תהיה סמנכ"לית משאבי אנוש, זה לא מחייב רגע מקצועי.

<ורד סוויד: נשים גויסו לשב"ס - - -

<שיקו בר דב: תסתכלי כמה יש פה.

<שיקו בר דב: תראי.

<ורד סוויד: אני מסתכלת כמה יש כאן, אבל אנחנו רואים שפה, בהנהלה, כנציגי ההנהלה, לא נמצאת איתנו אישה שהיא חלק מההנהלה של הארגון, ויש בזה אמירה מאד משמעותית.

<שיקו בר דב: מתוך ארבע יש פה שתיים.

<ורד סוויד: ראש הוועד צריך לעשות את המלחמה ביחד עם הממונה.

<ורד סוויד: אנחנו רואים את הדוגמא של חופית.

<ורד סוויד: חופית טובה להיות לוחמת אש בהתנדבות והיא לא יכולה להיות לוחמת אש בשכר?

<ורד סוויד: בזה היא כן עומדת בקריטריונים?

<ורד סוויד: לצאת לשטח ולבצע פעילות?

<שיקו בר דב: כי למתנדב אין קריטריונים, נו, מה הויכוח עכשיו?

<ורד סוויד: אבל זו אותה פעילות.

<ורד סוויד: יוצאים לאותה פעילות, עושים את אותו כיבוי אש בפועל - - -

<שיקו בר דב: די, נו, ברצינות.

<שיקו בר דב: את באמת מקשיבה למה שאת אומרת?

<שיקו בר דב: לוחם אש ומתנדב עושים את אותה פעילות?

<שיקו בר דב: די.

<ורד סוויד: אם היא יוצאת לשטח לכבות שריפות, זה אותו כיבוי.

<ורד סוויד: תחשבו גם מבחינה שיש גיוס חירום למערך המשק.

<ורד סוויד: מה תעשו אם יגויסו הגברים?

<ורד סוויד: בכל גוף היום יש התאמות וגיוסי נשים.

<ורד סוויד: בתחבורה גייסנו ברכבות.

<ורד סוויד: נשים היום משרתות גם כמכונאיות, גם כנהגות קטר.

<ורד סוויד: לא הגיוני שלא יעשה מאמץ אינטנסיבי.

<ורד סוויד: יכול להיות שצריך לשנות את בוחן בר אור.

<ורד סוויד: בוחן בר אור מיועד למטרות מאד ספציפיות.

<ורד סוויד: והפערים בריצה לא יכולים להיות שתי דקות.

<ורד סוויד: צריך לשבת פה צוות מקצועי.

<שיקו בר דב: מאחד ל-31 זה לא מאמץ אינטנסיבי - - -

נאוה בוקר: חופית, מה את אומרת?

<חופית חייט: שיקו, אני מזמינה אותך לבקר אצלנו, לדבר עם מפקד המשמרת שלי, עם יהודה מלול, שייתן חוות דעת.

נאוה בוקר: חברים, הדיבורים מפריעים לי, סליחה.

<חופית חייט: כמתנדבת במשמרת שלו.

<חופית חייט: ואגב, אני במשמרת קבועה כבר במשך שנה, אז אני מזמינה אותך לבחון את התפקוד שלי כמתנדבת.

נאוה בוקר: יפה.

נאוה בוקר: אוקיי, שיקו, אני מציעה שנמשיך עם המצגת, לסיום.

<שיקו בר דב: אני מציג כאן את שילוב הנשים בתפקידי פיקוד וניהול, גם כמפקדת בית ספר לחומרים מסוכנים, גם סגנית יועץ משפטי.

<שיקו בר דב: כל תפקידי השכר, תקציבים, פיתוח, הדרכה.

<ורד סוויד: כשרוב המשפטנים במדינה הם נשים, אז סגנית אישה זה הישג?

<יעקב דדון: לא, לא, באמת, אני מכבד את שיקו ומכבד את העבודה שאתה עושה.

<יעקב דדון: כל תפקידי המפתח שאתה עכשיו מנסה להקריא, הם לנשים שבאו מחוץ לכבאות, שהם באו מתפקידים שונים.

<יעקב דדון: אני רוצה להסביר ואני רוצה להגיע לנקודה - - -

<קריאה: מה זה משנה?

<קריאה: לא, מה זה מה זה משנה?

<קריאה: תקדם נשים פה, אל תביא מבחוץ.

<יעקב דדון: רגע, תן לי לדבר.

<יעקב דדון: אני פה בוועדה ואני רוצה להגיד לך.

<יעקב דדון: כשאתה מכניס אישה לשירות, שהיא באה מתפקיד במשרד אחר, זה קצת שונה וזה סיבה אחרת.

<יעקב דדון: אם אנחנו עושים הליך גיוס, לבוא ולגייס אישה, ונגדיר את התפקיד שאם היא באה להיות לוחמת אש או היא באה להיות ראש מדור או היא באה לתפקיד כזה או אחר, זה שונה.

<יעקב דדון: בוא נדבר על תפקידי נשות הכיבוי, שרוצות להיכנס כדי להיות לוחמות אש לא בתפקיד ניהולי.

<יעקב דדון: ועוד דבר שהייתי רוצה לתת עליו את הדעת, שנתקלתי בו, אני, כיושב ראש ועד עובדים, שאישה הייתה לה בעיה עם הילדים שלה, היא ילדה.

<יעקב דדון: מה לעשות כשילד חולה והיא לא יכולה לעבוד משמרת וצריך למצוא גם מסלול שבמידה ואישה נקלעה למצב כזה, שזה קורה.

<יעקב דדון: מה לעשות?

<יעקב דדון: קורה והיא רוצה לתת את כל כולה לתפקיד הזה, למצוא לה מסלול ליום שאחרי.

<יעקב דדון: גם את זה צריך לקחת בחשבון.

רחל עזריה: מה זה יום שאחרי, סליחה?

<יעקב דדון: יום שאחרי, זאת אומרת שהיא לא יכולה לעבוד 24 שעות.

<ורד סוויד: זו עבודה שכוללת עבודת לילה, שבתות.

<ורד סוויד: סופי שבוע.

<ענבר סבג שפייזמן: דדון, אני יכולה להגיד לך שאנחנו עובדים על זה.

<ענבר סבג שפייזמן: זה כבר נמצא בשלבים מתקדמים.

נאוה בוקר: אוקיי, בואו נמשיך עם המצגת.

<שיקו בר דב: לסיכום אני אומר עוד פעם, יש ארבעה תחומים שאנחנו צריכים לטפל בהם.

<שיקו בר דב: אחד, זה ללוחמות האש שנמצאות במהלך העבודה, לראות איך בתהליך שהן עוברות מתפקיד לתפקיד שכרן לא נפגע והן יכולות לקיים גם את האימהות וההורות ולעשות את התהליך הזה בצורה סדורה.

<שיקו בר דב: ואני מאד שמחתי לשמוע היום מג'נט שבחיל האוויר סוף כל סוף קיבלנו תשובה ואולי נוכל להחיל את הדברים האלה גם בכבאות וזה יהיה טוב.

<שיקו בר דב: הנושא השני, שנציבות שירות המדינה תאפשר לנו לפתוח תפקידים ייחודיים רק לנשים ולא להגיד לנו אין אפשרות לפתוח מסלול כזה רק לנשים.

<שיקו בר דב: רק לנשים.

<שיקו בר דב: אנחנו מוכנים לייעד תפקידים רק לנשים, שייכנסו לתהליך, לתהליכים גם שיהיו לוחמות אש ואחר כך יהפכו למסלול מובנה למניעה.

<שיקו בר דב: מי שתרצה להישאר לוחמת אש, אין בעיה.

<שיקו בר דב: אהלן וסהלן.

<שיקו בר דב: אני לא נגד, אבל אני אומר, מה שקורה במציאות, שהרבה נשים בגיל מסוים רוצות לעבור לתפקידים אחרים, לא לעבוד במשמרות וזה בסדר, זה לגיטימי.

<שיקו בר דב: לכן לבנות להן מסלול מובנה שייתן להן את המענה הזה.

<שיקו בר דב: נושא אחרון - - -

רחל עזריה: אבל למה?

רחל עזריה: סליחה.

רחל עזריה: למה?

רחל עזריה: למה לא לעשות את המסלול הרגיל וכשאישה בהיריון או אחרי לידה, אז יש לה את המסלול.

רחל עזריה: אם אתה מייצר - - -

<שיקו בר דב: זו הכוונה.

רחל עזריה: לא, לא, סליחה, רגע.

<שיקו בר דב: זה בדיוק המסלול.

<שיקו בר דב: זה בדיוק מה שאמרת.

רחל עזריה: אני רק רוצה להבין.

רחל עזריה: אישה, ברגע שהיא בתפקיד לכל דבר ועניין, אין מסלול מקביל.

<שיקו בר דב: לא.

רחל עזריה: רק ברגעים שבהם, כמו שלהבדיל אלף אלפי הבדלות, כמובן היריון זה לא מחלה, אבל כמו שגבר, אם הוא נקלע למחלה, אתם תייצרו לו איזה שהוא מסלול אלטרנטיבי, שכשהוא יסיים הוא יחזור.

<שיקו בר דב: זאת כוונת המשורר.

<שיקו בר דב: זו בדיוק הכוונה.

<שיקו בר דב: לוחמת אש שתרצה להישאר כלוחמת, תוכל להישאר, אבל מי שתרצה לעבור, והיום המעבר אצלנו בדרך כלל אצל לוחמי האש, כשאתה מקצה להם את התנאים, זה רק אחרי 10 שנים.

<שיקו בר דב: רק אחרי 10 שנים כשהם מתגייסים, הם יכולים לעבור ולשמר, לא להיפגע הרבה בשכר.

<שיקו בר דב: אז אני אומר עוד פעם, אצל נשים הרבה יותר - - -

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: יש לנו עוד חמש דקות לסיום, אז בבקשה.

<שיקו בר דב: ולאפשר להן את הדברים האלה.

<שיקו בר דב: ואני אומר, גם כן לבנות, אם היא יכולה לקבל הקצאה ייעודית למשרות כאלה ייחודיות שנייעד אותן ונעשה, אנחנו הראשונים.

<שיקו בר דב: ואני כן מוכן לבחון עוד פעם את המבחנים ואת התהליכים שאנחנו עושים, לראות אולי אפשר להקל, יחד עם ג'נט ומשרד הכלכלה, כדי כן לאפשר.

<שיקו בר דב: יש כוונה.

<שיקו בר דב: יש רצון.

<שיקו בר דב: רק צריך להבין שהמקצוע שלנו, של לוחם האש הוא מקצוע קשה, קשה מאד, מסוכן, עם כושר גופני.

<שיקו בר דב: בנינו ועדות בריאות, כל הדברים האלה ולא היינו רוצים לפגוע במי שלא יכולה לעמוד בזה.

נאוה בוקר: אז בקורס הבא חופית מצטרפת, או ש-?

<שיקו בר דב: את יודעת, לכבאות יש מנהל אחד.

<שיקו בר דב: קוראים לו נציב הכבאות שחר איילון.

<שיקו בר דב: מה שיתקבל על ידו, כך נפעל.

<חופית חייט: יש לי שאלה, שיקו, אם אפשר.

<חופית חייט: זאת אומרת שאתה אומר שיהיה מסלול של לוחמת אש לכל דבר ועניין?

<שיקו בר דב: אני קורא לו לוחמת מניעה, שבעצם יקלטו כלוחמי אש, יעשו את התהליך, כמה שנים, עד שיהיה מצב שמבחינת היכולת שלהם, הרצון שלהם, ירצו לעבוד לתפקיד אחר, יעברו קורס מניעה שיש לו חשיבות מאד גדולה אצלנו, לא פחות מהתחום המבצעי.

<שיקו בר דב: שבעצם יכירו מה זה האש, התפתחות האש, כל התהליכים האלה.

<שיקו בר דב: יעברו - - -

<חופית חייט: אז למה בעצם אתם בונים את הקורס הזה של לוחמת עם שילוב של תומכת לחימה, לא ביחד עם גברים מאותו קורס?

<חופית חייט: זה אמור להיות אותו קורס.

<חופית חייט: למה לי נאמר שהקורס הזה יהיה לנשים בלבד?

<שיקו בר דב: כי אני רוצה - - -

<אבי אנקורי: אני לא מכיר דבר כזה.

נאוה בוקר: אבל את לא עברת קורס לנשים בלבד.

<חופית חייט: לא, אני שואלת אם הם פותחים בעצם - - -

<אבי אנקורי: מי פותח?

<אבי אנקורי: אני לא מכיר כזה דבר.

<חופית חייט: הנציבות.

<חופית חייט: לי נאמר על ידי ה - - -

נאוה בוקר: רגע, אתה יושב ראש הארגון, אתה אמור לדעת.

<חופית חייט: הנציב אמר לי שהולך להיפתח קורס - - -

<אבי אנקורי: שנייה חופית.

<אבי אנקורי: עם כל הכבוד ויש לי כבוד והערכה רבה לשחר איילון, הנציב שלנו.

<אבי אנקורי: כשנפתחים כאלה דברים זה חייב להיות בשיתוף פעולה איתי.

<אבי אנקורי: אני, נכון לרגע זה שאנחנו יושבים, לא מכיר כזה קורס, לא שמעתי.

<אבי אנקורי: אני יכול להתחייב שאם זה ייפתח, זה יהיה בשילוב, ואם זה לא ייפתח זה גם יהיה בשילוב.

<אבי אנקורי: זה הכל.

<אבי אנקורי: אני לא מכיר את זה.

<אבי אנקורי: לא מכיר חיה כזאת.

<אבי אנקורי: עם כל הכבוד, אני לא מכיר חיה כזה דבר.

נאוה בוקר: לילך, מילה לסיום.

נאוה בוקר: איך את רואה את המשך הפעילות בנושא?

<לילך יחזקאל: אמרנו, אנחנו מעודדים נשים, אבל לפני שאנחנו מכניסים אותן לתוך המערכת, אני רוצה שמשרד האוצר ייתן לנו מענה לנשים שנמצאות כבר בתוך המערכת, על מנת שהן לא תנשורנה לנו באמצע, אלא אם כן הן רוצות ללכת לתפקידים אחרים.

<לילך יחזקאל: אנחנו מחבקים נשים, אנחנו רוצים נשים.

נאוה בוקר: מוחמד, מילה אחרונה.

<מוחמד כעביה: רציתי לשאול, יש לנו בנות בדואיות שעושות שירות לאומי שנתיים.

<מוחמד כעביה: ניתן גם אולי לשלב בנות בדואיות?

<לילך יחזקאל: בטח.

נאוה בוקר: אני חושבת שזה רעיון מצוין.

רחל עזריה: התלהבות רבתי.

<אבי אנקורי: יש לנו שירות לאומי.

<אבי אנקורי: יש לנו בלי קשר שירות לאומי.

<אבי אנקורי: יש.

<אבי אנקורי: בלי קשר.

<אבי אנקורי: יש.

<מוחמד כעביה: לא, אני מתכוון גם לעבודה, לא רק לשירות לאומי.

<מוחמד כעביה: כשיסיימו את השירות הלאומי.

רחל עזריה: לדעתי זה התהליך שמתרחש פה.

נאוה בוקר: כן, חסין, מה רצית לומר?

<חסין אברהים: אני חושב שכמו שבכל ארגון גדול, צריך להוסיף את הסעיף לאחר שירות צבאי, כי גם בן אדם בא לא בגיל 18, בוא נגיד אחרי השירות הצבאי, שהוא כבר בשל.

<חסין אברהים: אז אני חושב שזה סעיף חשוב.

<קריאה: זה מנוגד לחוק.

<אבי אנקורי: כן, כן, היום לא מסתכלים על זה במדינה, כשעברנו.

<אבי אנקורי: לא מסתכלים.

<אבי אנקורי: גם אם לא עשית צבא, אתה יכול.

<אבי אנקורי: כמו לגבי גיל.

<אבי אנקורי: אני כבאי.

<אבי אנקורי: פעם אצלנו קבלת העובדים הייתה עד גיל 26.

<אבי אנקורי: ככה זה עבד.

<אבי אנקורי: היום אין גיל קבלה.

<אבי אנקורי: יבוא בן אדם בן 40, ויש כאלה, יעבור את כל המיונים, אף אחד לא יכול להגיד לו לא, אתה לא מתקבל.

<ורד סוויד: כמה כאלה יש, בגיל 40?

<אבי אנקורי: עכשיו נקלט אחד בן 39.

<אבי אנקורי: הר אדם, עבר את הכל, עם כל הכבוד.

<אבי אנקורי: כן.

<אבי אנקורי: מגיע לו.

נאוה בוקר: חברים, לסיכום, אני חושבת - - -

<מאיה: אני נקלטתי בגיל 35.

<אבי אנקורי: הנה, בבקשה, אישה בגיל 35.

נאוה בוקר: יפה מאד.

<ורד סוויד: זה חשוב - - -

נאוה בוקר: אני חושבת שיש כל כך הרבה נשים שרוצות לתרום ומסוגלות לתרום.

נאוה בוקר: אז בואו ניתן להן.

נאוה בוקר: וכמו שהאפליה הזאת כבר כמעט לא קיימת בהשכלה, בכלכלה ובמקומות אחרים, אני חושבת שגם בכבאות אנחנו צריכים לדאוג לכך שהנושא הזה והבעיות האלה תיפתרנה כמה שיותר מהר.

נאוה בוקר: לילך, אני מחכה לאיזה שהוא נייר עמדה ממך כדי לטפל במה שדיברנו.