הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 26, 2015-12-16 10:00

ישראל אייכלר: בוקר טוב.

<שלומית אבינח: איפה משרד הרווחה?

ישראל אייכלר: אנחנו בכל זאת נפתח את הדיון.

<שלומית אבינח: רגע, אבל הם לא כאן.

ישראל אייכלר: אני כאן.

ישראל אייכלר: הלל היה עניו שבאדם, והוא אמר:

ישראל אייכלר: אם אני כאן – הכול כאן.

ישראל אייכלר: נשאלת השאלה: איך הלל שהיה עניו מכולם, אמר:

ישראל אייכלר: אם אני כאן – הכול כאן?

ישראל אייכלר: בחג הסוכות, מסכת סוכה זה כתוב, שבשמחת בית השואבה הוא אמר:

ישראל אייכלר: אם אני כאן – הכול כאן.

ישראל אייכלר: מה זה אם אני כאן – הכול כאן?

ישראל אייכלר: אז הוא אמר: אם אני הקטן נמצא פה, אז כולם יכולים להיות פה.

ישראל אייכלר: כך שמי שבא ברוך הבא, ומי שלא בא אז הפסד שלו.

ישראל אייכלר: נדון היום על פניות ציבור לגבי ימי נופשונים לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

ישראל אייכלר: בעצם קיימנו ישיבה בקיץ, ב-13 ביולי 2015 למספרם, והיום אנחנו בישיבת מעקב כדי לראות: האם הדברים תוקנו?

ישראל אייכלר: האם השתפרו או ההיפך?

ישראל אייכלר: אנחנו מציינים לפרוטוקול שלא קיבלנו תשובה רשמית ממשרד הרווחה לגבי הרעיונות וההצעות שהועלו בדיון הקודם, למרות שנכחו כאן נציגי הורים והעלו את הבעיה.

ישראל אייכלר: בוקר טוב.

ישראל אייכלר: אני חוזר על המשפט שאמרתי, שהוועדה מקיימת ישיבת המשך לישיבה שהייתה לנו ב-13 ביולי 2015 לגבי ימי נופשונים לילדים בעלי צרכים מיוחדים.

ישראל אייכלר: ולא קיבלנו, אני מציין את זה בצער לפרוטוקול ואני רוצה להעביר את זה גם לשר הרווחה, שלא קיבלנו תשובה רשמית ממשרד הרווחה לגבי אף אחד מהרעיונות וההצעות שהועלו בדיון הקודם, למרות שבדיון הקודם נכחו נציגי הורים לילדים מיוחדים וסיפרו כמה המצב הקיים, הם לא יכולים לנצל את ימי הנופשונים שמגיעים לילדיהם לפי הקריטריונים – אל"ף בגלל שחסר מקומות, בי"ת חסר תקציב ברשות, גימ"ל כי אי-אפשר לשלוח הורה שילווה את הילד.

ישראל אייכלר: ויש כאלה שלא רוצים להיות – הם אנשים שיש להם ילדים עם צרכים מיוחדים, אבל הם לא רוצים להיות רשומים במחלקה לשירותים חברתיים כי הם אנשים שלא שייכים לשם.

ישראל אייכלר: וגם יש הורים שאין להם מודעות לזכאות.

ישראל אייכלר: דובר גם על העובדה שהזכאות היא רק ל-15 ימי נופשון בשנה, וזה ממש מעט.

ישראל אייכלר: וזה כל כך מעט, שהרבה הורים לא מנצלים את זה אפילו בכלל.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שהמטרה של הנופשונים היא חשובה מאוד.

ישראל אייכלר: אני לא צריך לספר את זה פה לפונים ולאנשי משרד הרווחה, כמה שזה חשוב שהורים יוכלו לקבל מספר ימים בשנה חופשה שיוכלו לטפל בילדים האחרים ובעצמם.

ישראל אייכלר: צריך לתת הפוגה למשפחה מהטיפול האינטנסיבי והשוחק והיום-יומי בילד המוגבל.

ישראל אייכלר: ואחת הבעיות שהבנו מהדיון הקודם, שהנושא מטופל בשלושה אגפים שונים במשרד הרווחה: אגף שיקום, אגף מוגבלות שכלית והתפתחותית והשירות לטיפול באדם עם אוטיזם.

ישראל אייכלר: לפי הנתונים שנמסרו לוועדה יש אי התאמה, סינכרוניזציה, בין האגפים.

ישראל אייכלר: ונטען שהזכאות להורים נמסרת על-ידי העובדת הסוציאלית במחלקה לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות, וכאמור לא כולם שייכים למחלקה הזאת.

ישראל אייכלר: נתונים.

ישראל אייכלר: מספר המשפחות הזכאיות לנופשונים באגף השיקום: 20,000 משפחות עם ילדים עד גיל 21; באגף מוגבלות שכלית והתפתחותית – 8,000 משפחות עם ילדים עד גיל 21; אוטיזם – כ-8,000 משפחות עם ילדים עד גיל 21.

ישראל אייכלר: ולא כל המשפחות, כמו שאמרתי, שזכאיות לנופשון מנצלות אותם.

ישראל אייכלר: דובר לפני כחצי שנה כשהיה דיון, שהמשרד יוציא מכרז חדש להוספת מקומות חדשים ונוספים, שמטרתו להכפיל את מספר המסגרות שייתנו שירות כזה, ועדיין אנחנו לא יודעים מה נהיה עם זה, אולי היום נשמע.

ישראל אייכלר: בדיון הקודם נמסר כי התעריף המוצע למפעילים הוא 343 שקלים.

<קריאה: - - -

<שלומית אבינח: לא קיבלנו כלום.

<קריאה: אז המנכ"ל לא העביר לכם.

ישראל אייכלר: אני באמצע דברי הפתיחה, נדבר לפי סדר מסוים.

ישראל אייכלר: בתשובת משרד הרווחה נטען כי קיימת חשיבות להקמת מינהל מוגבלויות, שיאגם את הטיפולים בכל האוכלוסיות עם מוגבלויות תחת קורת גג אחת – אנחנו צריכים לדעת מה התקדם.

ישראל אייכלר: הייתה הצעה לרתום את השלטון המקומי להקצאת מבנים להפעלת הנופשונים – מה קורה עם זה?

ישראל אייכלר: הוצע כי הביטוח הלאומי יפרסם לציבור את הזכאות לנופשון.

ישראל אייכלר: לאחר הדיון קיבלנו את עמדת משרד הרווחה שהם מתנגדים שהעירייה תפרסם, כי לא כל הנכים מוכרים בלשכות הרווחה.

ישראל אייכלר: והוצע גם לתת שוברים, "וואוצ'רים", להורים שלא יוכלו לשלוח את הילדים, שיוכלו להצטרף לילדים שלהם.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, הם לא יכולים לשלוח את הילדים לבד.

ישראל אייכלר: אפילו שזה יהיה על חשבון ניצול ימי הנופשון שמגיעים לידי המוגבל.

ישראל אייכלר: כמנהגנו בוועדה הזאת, ניתן קודם כול לפונים את רשות הדיבור, כי זאת הוועדה לפניות הציבור.

ישראל אייכלר: בקצרה, בתמצית, מי הראשון לפי הסדר?

ישראל אייכלר: נרשמו?

ישראל אייכלר: גברת מרים ג'ייקובס, בבקשה.

<שלומית אבינח: בקצרה.

<שלומית אבינח: אנחנו ב-11:00 מסיימים את הדיון, אז ממש בקצרה.

<מרים ג'ייקובס: אני פותחת?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: את גברת ג'ייקובס?

ישראל אייכלר: פנית לוועדה?

ישראל אייכלר: רשות הדיבור הראשונה אצלנו זה לפונים.

<מרים ג'ייקובס: השם שלי זה מרים ג'ייקובס, אני אמא לילד מיוחד עם אוטיזם בן 11 וחצי, וילד לא קל בכלל.

ישראל אייכלר: אולי אפשר לכוון את המיקרופון הזה, כדי שתוכלי לדבר אליו?

<מרים ג'ייקובס: להמשיך?

ישראל אייכלר: כן, בבקשה.

ישראל אייכלר: להתחיל אולי, כי לא שמענו טוב.

<מרים ג'ייקובס: השם שלי זה מרים ג'ייקובס, אני אמא לילד עם אוטיזם ופיגור, ילד מקסים ומיוחד בשם יודי, בן 11.5, הוא לומד ב"יד המורה".

<מרים ג'ייקובס: הוא ילד שכולם אוהבים ומשוגעים עליו, אבל הוא מאוד מאוד מאוד קשה.

<מרים ג'ייקובס: אני אמא, בלי עין הרע, ל-11 ילדים ו-20 נכדים, הוא האחרון מבין תאומים.

<מרים ג'ייקובס: עכשיו, במשך השנים הטיפול בו נהיה הרבה הרבה יותר קשה, בגלל שהוא גדל פיזית, בגלל שהוא לא מודע לסכנות, הוא היפראקטיבי, נוגע בכל דבר ומקלקל כל דבר.

<מרים ג'ייקובס: ניסינו לסדר את הבית שלנו בצורה שמאפשרת לו להסתובב, אבל זה בלתי אפשרי.

<מרים ג'ייקובס: יש לו מרפסת אחת שהוא יכול להיות בה ועוד מרפסת אחת שהוא יכול להיות בה, וחדר אחד.

<מרים ג'ייקובס: בימי החורף בלתי אפשרי להשתמש במרפסות, יש לו רק חדר אחד.

<מרים ג'ייקובס: עכשיו, בחופש האחרון, כשהגיע הזמן שלי לשלוח אותו לנופשונים וקייטנות בחופש, נגמרו לי כל הימים.

<מרים ג'ייקובס: עד שהגיע הנופשון, עד שהגיע הקיץ, כבר לא היה לי שום ימים.

<מרים ג'ייקובס: רבתי והתווכחתי עם העובדת הסוציאלית, שעזרה לי להשיג עוד כמה ימים, ואיכשהו עברתי את הקיץ הזה.

<מרים ג'ייקובס: כשסוף סוף הגיעו החגים, רציתי לשלוח אותו לנופשון בשביל החגים ב"עלי שיח", ושמה התברר לי שהנופשון הזה סגור.

<מרים ג'ייקובס: לא ידעתי מה לעשות אתו בראש השנה, לא ידעתי מה לעשות אתו ביום כיפור.

<מרים ג'ייקובס: המצב הוא כזה שהוא נוגע בכל דבר ומקלקל כל דבר.

<מרים ג'ייקובס: נמצאת פה גברת קרן קרדי?

<קרן קרדי: כן.

<מרים ג'ייקובס: לא הצגנו אחת את השנייה, שלום לך.

<מרים ג'ייקובס: אז במשך הזמן, אנחנו קבוצה של הורים, גם מנסים לפתוח דיור מוגן, להוציא את הילדים לדיור חוץ ביתי, והיינו בקשר עם גברת קרן קרדי פה.

<מרים ג'ייקובס: ובמשך הזמן, המכתבים שאנחנו שולחים אחד לשני, יש לנו מכתב מגברת קרדי שאומר לנו, שבינתיים עד שתיפתח הדירה אנחנו יכולים להשתמש בינתיים בשירותים של ימי נופשון ושל הדירות של הנופשונים.

<מרים ג'ייקובס: זה היה בדיוק באותה תקופה שאני מתקשרת ואומרים לי: נסגר פה ונסגר פה.

<מרים ג'ייקובס: ופה אני מקבלת מכתב, ממש לעג לרש: עד שיהיה לך דיור חוץ ביתי, תשתמשי בשירותים שיש לך.

<מרים ג'ייקובס: ימי הנופשון שנגמרו לי בתחילת השנה, 15 בכלל - - - ממש מעט, והנופשונים שבכלל נסגרו.

<מרים ג'ייקובס: אז ממש הרגשתי שהידיים שלי קשורות.

ישראל אייכלר: "עלי שיח" זה בירושלים?

<מרים ג'ייקובס: כן.

ישראל אייכלר: והם היו סגורים?

<רחל פוקס: הם נסגרו.

<תמימה הנפלינג: סגרו אותם.

<תמי בן דוד יונה: גם שק"ל סגר.

<יצחק מימוני: לפני חצי שנה כבר.

<תמימה הנפלינג: הם נסגרים, הם לא יכולים להחזיק את עצמם.

<רחל פוקס: אין לאן לשלוח.

<מרים ג'ייקובס: אוסיף עוד משפט אחד, וסיימתי.

<מרים ג'ייקובס: הקושי הולך וגובר ככל שהילד גדל.

<מרים ג'ייקובס: והקושי הנוסף זה גם שאין מקומות לשלוח אליהם, וגם שבאמת 15 יום זה ממש ממש לא מספיק.

<מרים ג'ייקובס: יש לי מקום אחד שמקבל אותו, שקוראים לו "רפואה וישועה".

<מרים ג'ייקובס: על כל שבת הם לוקחים שני ימי נופשון.

<מרים ג'ייקובס: אז כמה שבתות זה כבר?

<מרים ג'ייקובס: זה נקרא שני ימים על שבת אחת.

<מרים ג'ייקובס: חושבים שבת, אז יש לי 15 שבתות.

ישראל אייכלר: אז זה שישי-שבת.

<מרים ג'ייקובס: הם סופרים את זה כמו שתיים.

<מרים ג'ייקובס: כל פעם שאת שולחת לאיזה מקום, הם לוקחים לך שתיים.

<מרים ג'ייקובס: תוך חודש-חודשיים נגמר ה-15.

<מרים ג'ייקובס: וזה לא שאנחנו לא מטפלים בו, אנחנו מאוד אוהבים אותו.

ישראל אייכלר: בעצם זה שבעה שבתות.

<מרים ג'ייקובס: זה שבעה שבתות, אבל יש הרבה יותר - - -

<רחל פוקס: לא כולל חגים וחופש.

<מרים ג'ייקובס: יש חגים, ויש חופשים ויש ימים נוספים.

<תמי בן דוד יונה: ויש חתונה ויש שבעה.

ישראל אייכלר: טוב, אז נעבור לגברת רחל פוקס.

ישראל אייכלר: כן, בבקשה.

<רחל פוקס: אני רחל פוקס, אמא לילד חיים מאיר בן 11, ילד גם עם אוטיזם.

<רחל פוקס: הוא לומד ב"שתילים".

<רחל פוקס: יש לי שישה ילדים, שיהיו בריאים, הוא החמישי.

<רחל פוקס: והוא כל השנה בבית.

<רחל פוקס: הוא לומד בבית-ספר, הוא מגיע ב-17:00.

<רחל פוקס: אבל כל פעם, אם אני רוצה להוציא אותו פעם בחודש בשבת, אני מתחילה לחשבן: רגע, השבוע הזה נוציא אותו, החודש הזה – לא, אבל יש לי חתונה, אשמור את הימים לחתונה, לקיץ, שזה שבועיים.

<רחל פוקס: מרוב שאני מחשבנת כל כך הרבה אז או שאני שולחת אותו פעם-פעם ומשאירה את זה לקיץ, וקורה שבקיץ אומרים לי: אין תקציב, אין ימים בכלל.

<רחל פוקס: אפילו שאני זכאית ל-15 יום, אז הרי זה לא מוגדר בחוק שלילד שלי יש 15 ימים, זה תלוי בתקציב.

<רחל פוקס: אז אם התקציב נגמר, לא יתנו לי גם בקיץ.

ישראל אייכלר: אני באמת לא מבין את זה.

ישראל אייכלר: תארי לעצמך שהביטוח הלאומי יגיד לקצבת נכות או לקשישים: נגמר התקציב.

<תמימה הנפלינג: זה מה שקורה.

<רחל פוקס: זה ממש ככה עובד.

ישראל אייכלר: אם זו זכות שמגיעה, 15 יום, מה זה העסק שלכם - - -

<רחל פוקס: כי זה לא מעוגן בחוק, שלילד יש 15 יום, זה רק מעוגן בתע"ס.

ישראל אייכלר: אז דבר ראשון צריך לדרוש, קודם כול - - -

<רחל פוקס: זה האל"ף בי"ת שצריך לדרוש.

ישראל אייכלר: זה לא יכול להיות תלוי תקציב.

<רחל פוקס: בדיוק.

<רחל פוקס: אז אני צריכה לריב עם העובדות הסוציאליות שייתנו לי.

<רחל פוקס: אז אוקיי, נותנים או לא נותנים.

<רחל פוקס: אנחנו צריכים לשבור את הראש בשביל פעם בחודש שאני רוצה להוציא אותו, לשבת עם המשפחה בסעודת שבת נורמלית.

<רחל פוקס: אז ה-15 ימים הם גם צחוק, כי לך תחשבן, 50 שבתות יש בשנה.

<תמי בן דוד יונה: אבל גם את זה את לא יכולה לקבל עכשיו.

<שלומית אבינח: לא להפריע, בבקשה.

<רחל פוקס: אני עכשיו מסתכלת על הימים ספציפית.

<רחל פוקס: 15 ימים גם לא מספיק, יש 50 שבתות בשנה.

<רחל פוקס: והבעיה השנייה שזה לא מעוגן בחוק.

<רחל פוקס: אלה שתי בעיות נוראיות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: נעבור לישעיהו שטראוס.

<יצחק מימוני: אני גם רוצה להירשם.

ישראל אייכלר: כן כן, היא רשמה אותך.

ישראל אייכלר: אז אחרי ישעיהו שטראוס אתה תדבר.

ישראל אייכלר: כן.

<ישעיהו שטראוס: אין לי הרבה להוסיף, כי בעצם כולנו באותו מצב – ילד אוטיסט בן 14, ילד שחצי בית הולך אליו.

<ישעיהו שטראוס: ברוך השם, יש עוד שמונה ילדים, שכשאנחנו בעצם יושבים מסביב לשולחן שבת או צריכים לתת ארוחת ערב לילדים, אנחנו באותו מצב שצריכים לטפל בו.

<ישעיהו שטראוס: אני עובד בערב, זה אומר שאשתי, אין לה שום אפשרות לצאת בערב.

<ישעיהו שטראוס: אנחנו מדברים שיש ימים לשלוח אותו לראש השנה, יום כיפור, לסוכות, לשמחת תורה, ליל הסדר, ומה-15 ימי החופש שיש אפשר לשלוח אותו לשלושה ימים לנופשון כי אחרי זה נגמר הכול.

<ישעיהו שטראוס: בעצם במשך השנה, כשהיינו צריכים, שילמנו את הכול, את כל הנופשון שילמנו, פשוט 500 שקל כל שבת שרצינו לשלוח אותו, כי נגמר ימי הנופשון.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשאול שאלה אינפורמטיבית את כולכם.

ישראל אייכלר: אם אתם בוחרים לשלוח את הילד לדיור או למוסד, למשהו כזה, ניתנת לכם האפשרות הזאת?

<תמימה הנפלינג: לא, אין.

<מרים ג'ייקובס: אנחנו בשלבים שאני רוצה ואין לי.

<תמימה הנפלינג: אין מענה לזה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, המדינה לא אומרת לכם: אתם יכולים לשלוח אותו, אנחנו מעדיפים שהוא יהיה במסגרת ביתית כדי שהוא יעלה לנו יותר זול, אבל אם אתם רוצים חוץ ביתי אתם יכולים.

<רחל פוקס: גם אין.

<יצחק מימוני: מה זה חוץ ביתי?

<יצחק מימוני: אני מרגיש שהמדינה - - -

ישראל אייכלר: רק רגע, אתה מקבל זכות דיבור עוד דקה.

ישראל אייכלר: פשוט רציתי לדעת אינפורמטיבית, זה חשוב לי לפרוטוקול.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אין להורים האלה אפשרות לשלוח את הילד לטיפול חוץ ביתי, חייבים להחזיק אותו בבית.

<תמימה הנפלינג: לא כולנו רוצים לשלוח.

<ליליאן שפרן: אפשר להגיב?

ישראל אייכלר: בטח, תגיבו, הזמנו אתכם בשביל להגיב.

ישראל אייכלר: קודם הפונים.

ישראל אייכלר: אבל תרשמו לכם, המיקרופון פתוח לכם, את כל ההערות והשאלות.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים את תשובותיכם.

<ליליאן שפרן: בסדר.

ישראל אייכלר: גמרת?

<ישעיהו שטראוס: לא.

<ישעיהו שטראוס: בנושא הזה, קודם כול, הנושא של דיור חוץ ביתי.

<ישעיהו שטראוס: הדבר הזה הוא דבר שניתן, אבל זה דבר שדורש רישום, דורש לאבחן את הילד.

<ישעיהו שטראוס: אחרי שמאבחנים את הילד, למצוא את המקום המתאים, להחליט מה מתאים לו, ולמצוא את המקום שיהיה מתאים, וזה יכול לקחת שנה או שנתיים ויותר.

<ישעיהו שטראוס: עכשיו, הנושא של הנופשון הוא בעצם לא נושא לילדים שרוצים לצאת מהבית אלא הורים שרוצים - - -

<רחל פוקס: שרוצים להחזיק אותו בבית.

<ישעיהו שטראוס: בגלל שזה אפשרי.

<ישעיהו שטראוס: אבל לתת להורים את היכולות שהם יוכלו בזמן שהם בבית גם כן לחיות בצורה נורמלית.

<ישעיהו שטראוס: ולתת לילדים האחרים שחיים בבית גם כן אפשרות לחיות בצורה נורמלית.

<ישעיהו שטראוס: והנופשון יורד ויורד ויורד.

<ישעיהו שטראוס: היום המצב הוא שבעצם אין מקום לשלוח את הילד.

<ישעיהו שטראוס: ואם כן רוצים לצאת וכן רוצים לשלם אפילו, פשוט אין מקום לקבל אותו.

<ישעיהו שטראוס: עכשיו, ניסו להכניס אותו למקומות לא כל כך – והילד שלי שיש לו אפילפסיה, הוא לא קיבל את התרופות כמו שצריך, בגלל שפשוט הם לא ידעו לטפל בו כמו שצריך, בגלל שזה מקום לא מקצועי, זה איזשהו בייביסיטר, אז הוא חזר הביתה.

<ישעיהו שטראוס: כל פעם שהוא הלך למקומות כאלה הוא חזר וקיבל התקפים במשך שבוע אחרי זה.

<ישעיהו שטראוס: אין שירות מטעם המדינה, בעצם אין מענה לבעיה הזאת.

ישראל אייכלר: תודה רבה, ישעיהו שטראוס.

ישראל אייכלר: עכשיו יצחק מימוני, בבקשה.

ישראל אייכלר: תציג את עצמך.

<יצחק מימוני: אני יצחק מימוני.

<יצחק מימוני: אני כאן היום בשני כובעים, בעיקר אציג את ארגון אהב"ה, למרות שאני גם חבר הנהלה באלו"ט.

<יצחק מימוני: כי מאלו"ט יש כאן עוד נציגה, אז אני יותר של ארגון אהב"ה.

<יצחק מימוני: קודם כול, הייתי גם בדיון הקודם.

<יצחק מימוני: לא רואה שזז כלום, אפילו לא טלפון, לא שום דבר בכל הנושא שכאן נאמר.

<יצחק מימוני: ויותר מזה, אגיד לך, כואב לי, שהגעתי למצב שאני מאמין שבסך הכול המדינה רוצה לשבור אותי – כשאני אומר המדינה זה משרד הרווחה.

<יצחק מימוני: ולמה אני מתכוון כשאני אומר לשבור אותי?

<יצחק מימוני: בעצם נוח לה שזה הגיע למצב שאין לי איפה לשים את הילד שלי, ואז הם רוצים שאפיל את הילד לידיים שלהם, למקומות סגורים.

<יצחק מימוני: וזה מה שהם רוצים.

<יצחק מימוני: הם רוצים שלא אקבל את הביטוח לאומי, כואב להם שמישהו מאתנו, כאילו אנחנו לוקחים את זה לכיס הפרטי שלנו.

<יצחק מימוני: ואז הם אומרים: בוא נשבור אותו.

<יצחק מימוני: ובאמת שוברים אותי.

<יצחק מימוני: אני היום מודיע: אני מרים ידיים ואני נכנע.

<יצחק מימוני: אני לא יכול, אחפש מסגרת חוץ לבן שלי, אוציא אותו, למרות שאני אומר לך שאשתי אמרה לי שהיא תתאבד אם אוציא את הילד.

<יצחק מימוני: היא לא יכולה לחיות עם זה, זה משפט שלמה, אבל הגעתי למצב שהמדינה ניצחה אותי.

<יצחק מימוני: אני לא יכול.

<יצחק מימוני: בכלל הגענו בירושלים – פעם הייתה מסגרת, שמתי במסגרות שלא רציתי אבל הייתי חייב כוח, זה כוח שמניע אותנו.

<יצחק מימוני: והייתה פעם מסגרת כמו "עלי שיח" שנסגר.

<יצחק מימוני: ולמרות שאני חילוני השתמשתי ב"עלי שיח" שזה לא כל כך מתאים.

<יצחק מימוני: אין היום אפילו מסגרת.

<יצחק מימוני: פה גם אם תיתנו ימי נופשון ויהיו 100 ימי נופשון – אין היום, אף אחד לא רוצה לנהל את זה.

<יצחק מימוני: למה?

<יצחק מימוני: כי זה לא משתלם.

<יצחק מימוני: אם היו באמת נותנים קצת תקציבים לזה, היו מתחילים להגדיל את ימי הנופשון, אולי היה כדאי לפתוח.

<יצחק מימוני: בן-אדם היום שרוצה לפתוח נופשון או להיכנס לתחום הזה, אז אומרים בעירייה: מכרז.

<יצחק מימוני: ואם אתה צריך לעשות מכרז, אתה צריך להרוויח בו לפחות, לפחות לא להפסיד.

<יצחק מימוני: ומה קורה בעצם?

<יצחק מימוני: אתה צריך כל השנה מבנה, אתה צריך לשלם על מבנה במקום שהעירייה תיתן לך מבנה.

<יצחק מימוני: הייתי בכמה דיונים בעירייה ברווחה על מבנה.

<יצחק מימוני: אומרים: לא, אתם תשיגו מבנה.

<יצחק מימוני: מאיפה נשיג מבנה?

<יצחק מימוני: מי יכול לממן מבנה לשנה?

<יצחק מימוני: וימי הנופשון, בגלל שהוא מעט, בעיקר זה בחופשים, באוגוסט שאין לך מענה לילד ואתה רוצה לעבוד, בחגים שאתה רוצה קצת לעשות משהו.

<יצחק מימוני: אז מי יחזיק לי מבנה למשך שנה וישתמש בו חודשיים בשנה?

<יצחק מימוני: אף אחד לא.

<יצחק מימוני: בגלל זה אפילו "עלי שיח", שנעזרו בתרומות – לא החילונים, לנו אין בכלל מה לדבר.

<יצחק מימוני: החילונים, אין אפילו ממי לבקש דבר כזה, הם לא יעשו.

<יצחק מימוני: אז אני היום באמת מודיע פה שאני נכנע.

<יצחק מימוני: הצליחו לנצח אותי, ואני מקווה, אני יודע, שאולי למעלה יעשו את החשבון אם זה מה שהיה צריך לקרות.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך.

ישראל אייכלר: ואנחנו עוברים לגברת תמימה הנפלינג, פעילה בקבוצת הורים למען נופשונים בתחנת שיקום צפון.

ישראל אייכלר: מי זאת?

ישראל אייכלר: בבקשה.

<תמימה הנפלינג: גם אני אמא לילד מיוחד, בן 13, מתבגר.

ישראל אייכלר: מה זה צפון?

<תמימה הנפלינג: לשכת צפון.

ישראל אייכלר: ירושלים?

<תמימה הנפלינג: ירושלים.

<תמימה הנפלינג: אנחנו כבר קבוצה שמנסה לעזור להורים, לאו דווקא הורים דתיים, להורים ערבים גם כן אין מענה, להורים החילונים אין מענה, לילדים עם מורכבויות רפואיות גם אין מענה, למורכבויות קשות אין מענה, לאוטיזם זה מאוד מאוד קשה, לפיגור קשה עוד יותר.

<תמימה הנפלינג: מה שהיה עד עכשיו זה קצת בייביסיטר, ששומרים על הילד בשבתות, חגים, נופשים.

<תמימה הנפלינג: אנחנו רוצים לגדל את הילדים שלנו בבית, אנחנו רוצים להמשיך להיות איתם.

<תמימה הנפלינג: זה ילדים בכל אופן, אפילו שהם מוגבלים הם ילדים שלנו, אנחנו אוהבים אותם ורוצים אותם.

<תמימה הנפלינג: אבל גם כן הילדים האחרים שלנו צריכים אותנו וגם בני הזוג שלנו, ואנחנו צריכים לפעמים הפוגה.

<תמימה הנפלינג: 15 יום בשנה, שלא בטוח שיש לנו את זה, כי אם לא ניצלתי אותם בתחילת שנת התקציב, אז כשאני מגיעה למרץ, אפריל, פתאום אומרים לי: אין לך ימים, כי נגמר התקציב, אז נשארתי בלי הימים האלה.

<תמימה הנפלינג: ולא שומרים לי משנה לשנה, זה בטוח שלא, אין אפשרות.

ישראל אייכלר: בוועדה הקודמת ביקשנו שכן יוכלו לאפשר צבירת ימים למי שלא - - -

<רחל פוקס: בינתיים זה לא קרה.

<תמימה הנפלינג: ועכשיו אין בכלל, עכשיו נסגרו המקומות.

<תמימה הנפלינג: המקומות שהיו, שזה היה "עלי שיח", שהם נתנו מענה, נסגרו מבחינה תקציבית.

<תמימה הנפלינג: שק"ל מזמן כבר נסגר, נכון?

<יצחק מימוני: מזמן, כמה שנים.

<תמימה הנפלינג: והם לא יכולים לתחזק את עצמם.

<תמימה הנפלינג: הם צריכים מבנה – מאיפה יהיה להם מבנה?

ישראל אייכלר: איפה אתם כן יכולים לשלוח?

<יצחק מימוני: היום אין.

<תמימה הנפלינג: עכשיו אין לנו.

ישראל אייכלר: בכל ירושלים אין?

<תמימה הנפלינג: אין איפה לשלוח.

<תמימה הנפלינג: "שיח סוד", שהוא לא מוכן לקבל את הילדים המורכבים, את הילדים האוטיסטים, את הילדים עם פיגור קשה, נמוכים, שהילד שלי למשל שייך לזה, זה ילד שצריך השגחה 24 – כוס לא נשארת על השולחן, הכול הוא מעיף.

<תמימה הנפלינג: צריך כל הזמן להסתכל עליהם.

<תמימה הנפלינג: אנחנו רוצים גם כן לגדל את הילדים האחרים בבית.

<תמימה הנפלינג: ולהוציא אותם מחוץ לבית זה לא כדאי למדינה גם.

<תמימה הנפלינג: אנחנו לא רוצים לשלוח אותם מהבית.

<תמימה הנפלינג: ילד בן 13 בסך הכול זה ילד.

<תמימה הנפלינג: אנחנו רוצים אותו בבית.

<תמימה הנפלינג: אבל גם אנחנו צריכים לתת מענה למשפחה.

ישראל אייכלר: נרצה תשובות אצלכם כמה עולה ילד במסגרת חוץ ביתית – תקציבית.

<קריאה: יש לנו פה חלק - - -

ישראל אייכלר: נשמע אתכם.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אז הגברת הנפלינג, מה הבקשה שלכם?

<תמימה הנפלינג: קודם כול, שזה יהיה מעוגן בחוק.

<תמימה הנפלינג: כמו שיש סל שיקום, שגם כן יהיה לנו.

<תמימה הנפלינג: שיהיה לנו בטוח לפחות את ה-15 יום, שזה לא מספיק לכלום.

<תמימה הנפלינג: אנחנו מדברים על חגים, אנחנו מדברים על שבתות.

<תמימה הנפלינג: שבת שזה פעם בשבוע, שאנחנו יכולים לנהל בית פחות או יותר נורמלי, ערב אחד שאנחנו יכולים לשבת משפחה שלמה מסביב לשולחן ולהקשיב – אבא, אמא ויתר הילדים.

<תמימה הנפלינג: חלק מאתנו סבים וסבתות – נכדים לא יכולים לבוא הביתה כשיש את הילד בבית כי זה קשה מאוד.

<תמימה הנפלינג: הילד פוגע, הילד יכול להרביץ, צריך להשגיח עליו.

<תמימה הנפלינג: אז מישהו תמיד צריך להיות אתו ולא יכול להיות קשוב לאחרים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, ולציין נקודת ביניים, שאנחנו צריכים להצדיע להורים שמתמודדים עם הדבר הזה.

ישראל אייכלר: כי כשאני הייתי ילד, בוודאי את זוכרת, ויש מדינות כאלה רבות בעולם, שהורים, ילדים כאלה מיד שולחים מהבית לאיזשהו מוסד לכל ימי חייהם.

ישראל אייכלר: היום זה עולם של חסד, שמחזיקים את הילדים האלה כמה שאפשר יותר בקהילה וכמה שאפשר יותר במשפחה, זה לא היה פעם.

ישראל אייכלר: כך שבמירכאות המדינה מרוויחה מזה שההורים האלה מטפלים בלי לקבל שכר אפילו בשביל הילד הזה.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה לציין את זה.

<מרים ג'ייקובס: אני יכולה להוסיף משהו שלא נאמר פה?

ישראל אייכלר: משפט אחד, כי אני רוצה לעבור.

<מרים ג'ייקובס: משפט אחד.

<מרים ג'ייקובס: נראה לי שיש צורך גם כן לסדר את ה-15 יום האלה, שלא יהיו אחידים לכולם.

<מרים ג'ייקובס: ילדים קשים צריכים יותר ימים, ילדים קלים – פחות ימים.

<מרים ג'ייקובס: אין היגיון שיהיו 15 ימים באופן אחיד לכל הילדים.

ישראל אייכלר: הייתי אומר: 15 ימים לכל הילדים, ועוד 15 לכאלו שהם יותר קשים.

<מרים ג'ייקובס: גם זה לא מספיק.

<מרים ג'ייקובס: לפחות 50.

<רחל פוקס: צריך שזה יהיה לפחות 50 יום.

ישראל אייכלר: נבקש עכשיו מעורך-דין סארי ג'בארה, יועץ משפטי של ארגון "קשר – הבית של המשפחות המיוחדות".

ישראל אייכלר: בבקשה, עורך-דין ג'בארה.

<סארי ג'בארה: אז ככה, אין לי ממש מה להוסיף, הדוברים לפני הציגו את הבעיה.

<סארי ג'בארה: הבעיות הן אותן בעיות.

<סארי ג'בארה: מהישיבה שעברה, אנחנו בארגון "קשר" מקבלים אפילו עוד יותר פניות על המצב החמור שנמצא בשטח.

<סארי ג'בארה: וההמלצה שלנו תמיד היא שהנושא של הנופשונים יהיה מעוגן, שתהיה לו איזושהי נורמה חוקית מחייבת, ושיהיה בזכות ולא בחסד, כמו שניתן היום.

ישראל אייכלר: אתה מדבר על ירושלים או על כל הארץ?

<סארי ג'בארה: אנחנו ארגון ארצי.

ישראל אייכלר: ארצי.

ישראל אייכלר: טוב, אני מודה לך.

ישראל אייכלר: נעבור ל"בית הגלגלים", אברמי טורם.

ישראל אייכלר: קודם, תסביר לי מה זה "בית הגלגלים".

<אברמי טורם: "בית הגלגלים" זו עמותה שעובדת עם ילדים ובוגרים עם נכויות פיזיות, קוגניציה תקינה.

<אברמי טורם: אנחנו פועלים כבר 35 שנה בכל הארץ.

<אברמי טורם: יש לנו שישה בתים, אנחנו מפעילים באופן קבוע 450 ילדים שמגיעים לנופשונים.

<אברמי טורם: יש לנו מערך של חוגים באמצע השבוע.

ישראל אייכלר: 45 ילדים ביחד?

ישראל אייכלר: לא.

<אברמי טורם: לא.

<אברמי טורם: בכל שישי-שבת מגיעים 75 ילדים ל"בתי הגלגלים".

ישראל אייכלר: 75 ילדים - - -

<אברמי טורם: ל"בתי הגלגלים".

<אברמי טורם: לכל סניף שלנו מגיעים 15 - - -

ישראל אייכלר: איפה יש לכם סניפים?

<אברמי טורם: יש לנו סניף בהרצליה, יש לנו סניף באבן-ספיר פה בירושלים, יש לנו סניף בבוסתן-הגליל, יש לנו סניף בקיבוץ אורים, יש לנו סניף בדואי בבאר-שבע, יש לנו סניף ערבי באום-אלפחם.

ישראל אייכלר: ואתם מצליחים להחזיק את המוסד הזה תקציבית?

<אברמי טורם: זו שאלת מיליון - - -

ישראל אייכלר: לא, כי הייתה פה שאלה, שמעתי שסוגרים ונסגרים.

<אברמי טורם: אנחנו חיים – בקירוב כ-25% מממשלת ישראל, אגף השיקום, הרווחה, ואנחנו צריכים לגייס 75% כל שנה מחדש.

<אברמי טורם: אנחנו שורדים.

ישראל אייכלר: כמה סניפים יש לכם בירושלים?

<אברמי טורם: יש לנו סניף אחד בירושלים.

ישראל אייכלר: של כמה ילדים?

<אברמי טורם: 105 בערך.

ישראל אייכלר: כל שבת?

<אברמי טורם: לא, שוב, אנחנו עובדים בשיטה מאוד מיוחדת.

<אברמי טורם: כל ילד אצלנו מקבל נופשון כזה אחת לחודש, אחת לחמישה שבועות הוא מגיע לנופשון.

<אברמי טורם: כל שבת מקבלים את זה קבוצה קבועה שרצה מגיל 9 עד גיל - - -

ישראל אייכלר: יש לך מקום לעוד ילדים?

<אברמי טורם: אחרי זה נורא חשוב לי להגיד את מה שרציתי.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה, תזרום עם מה שרצית.

ישראל אייכלר: רק פשוט רציתי להבין, כי שמעתי פה שחסר מועדון.

<אברמי טורם: אז דבר ראשון, לנו אין מקום לשבתות.

<אברמי טורם: אנחנו מאוד מעוניינים לפתוח סניפים חדשים.

<אברמי טורם: דרך אגב, אנחנו בדיון על פתיחת בית חרדי כבר כמעט שנתיים, ואנחנו לא פותחים אותו, למרות שכבר מצאנו שותפים מהמגזר החרדי, בגלל שברור לנו שניכנס לבור תקציבי, ואנחנו לא עושים את זה.

<אברמי טורם: ויש צורך באוכלוסייה הזאת.

<אברמי טורם: אני חייב לתקן את כבודו רק במשפט אחד.

<אברמי טורם: אנחנו לא עושים פה חסד, זו זכות.

<אברמי טורם: ואני באמת מאמין גדול בזה.

<אברמי טורם: אני חושב שגם היום הרווחה לא מדברת במושגים האלה.

<אברמי טורם: זו זכות.

<אברמי טורם: זו חובה שלנו כחברה לעשות את העניין הזה.

<אברמי טורם: ולא כטובה, לא למשפחה ולא - - - אנחנו שנה מפעילים נופשונים בלי מכרז, כי לא זכינו במכרז האחרון על עניינים טכניים.

<אברמי טורם: אנחנו מפעילים את זה על חשבוננו.

<אברמי טורם: אנחנו לא יודעים מה יקרה ב-2016, אבל יש מצב שלא נצליח להפעיל את העניין הזה.

<אברמי טורם: לא הוזמנתי לדיון הקודם, וראיתי שמרבית הדיון עסק לא בילדים עם נכויות פיזיות.

<אברמי טורם: והילד עם הנכות הפיזית, חשוב להבין את זה, לא זכאי גם ל-15 ימי נופשון, כשנורא ברור פה היה בפרוטוקול שכל אחד זכאי ל-15, וטוענים שזה לא מספיק – לא כל הילדים זכאים ל-15 ימי נופשון.

<אברמי טורם: ואם אתם אומרים שיש 20,000 חבר'ה באגף השיקום, אז התקציב של הנופשונים, לפחות ממה שאני יודע, באגף השיקום, לא יכול לכסות כזה סכום.

<אברמי טורם: בעלות שלו הוא לא יכול לכסות את זה.

<אברמי טורם: נדמה לי שמדובר היום במספר מיליונים בודדים בתקציב אגף הרווחה לילדים עם נכויות פיזיות, קוגניציה תקינה.

ישראל אייכלר: נצטרך תשובה מכם לשאלה של האדון.

<קריאה: אין הבחנה בין המוגבלויות.

<אברמי טורם: ודבר נוסף, גם אם ילד ומשפחה מקבלת את ה-15 ימים האלה ויש תקציב מהרווחה, זה נופל על הרשות.

<אברמי טורם: הרשות צריכה לחתום שהיא מוכנה לתת 25%, ולצערי לא מעט ראשי רשויות פשוט לא מוכנים לחתום את זה.

<אברמי טורם: ביליתי שעות בחדרים של ראשי רשויות שלא מוכנים.

<אברמי טורם: ודרך אגב, זה מדהים שהגדולים לא מוכנים.

ישראל אייכלר: 15 הגדולות?

<אברמי טורם: מה?

ישראל אייכלר: יש 15 רשויות גדולות.

<אברמי טורם: אז הגדולות בדרך כלל לא מסכימות לעניין הזה.

<אברמי טורם: חשוב להן להשקיע בדברים אחרים ולא ב-25%.

ישראל אייכלר: קצת זיקוקים, תאורות - - -

<אברמי טורם: ואם ראש רשות לא חותם, גזבר רשות לא חותם, אני לא יכול לקבל גם את ה-75% ממשרד הרווחה.

<אברמי טורם: חשוב להבין.

<אברמי טורם: זאת אומרת, המשפחה לא זכאית ל-15 יום.

<אברמי טורם: וזו שיטה שאנחנו נאבקים - - -

ישראל אייכלר: כשאתה אומר הגדולים, למי אתה מתכוון שלא רוצים?

<אברמי טורם: עיריית חיפה – אני לא מצליח - - -

ישראל אייכלר: חיפה?

<אברמי טורם: כן, למשל.

<אברמי טורם: עיריית טבריה – אני לא מצליח לקבל מהם שנים.

ישראל אייכלר: ירושלים כן נותנת?

<אברמי טורם: בירושלים אנחנו כן מקבלים.

ישראל אייכלר: טוב, אנחנו מודים לך.

ישראל אייכלר: וניתן לנציגת אלו"ט, תמי בן דוד יונה.

ישראל אייכלר: הגיע אלינו אהרון ברגר, אתה רוצה להוסיף משהו?

<אהרן ברגר: אין לי הרבה מה להוסיף.

ישראל אייכלר: תיגש לשולחן.

ישראל אייכלר: הגברת תמי ביקשה שתדבר, אז היא ויתרה על זכותה.

ישראל אייכלר: רק אחר כך, בסדר.

<אהרן ברגר: אני הורה לילד עם אוטיזם.

<אהרן ברגר: אין לי הרבה מה להוסיף, אבל כמובן אתם רק שומעים, אנחנו מרגישים את זה.

<אהרן ברגר: ילדים כאלה מאוד מאוד קשים, הם לא מודעים לסכנות.

<אהרן ברגר: זה מצב שגם פיזית, גם גופנית, גם נפשית אנחנו צריכים את הנופשונים.

<אהרן ברגר: פה בירושלים נסגר הנופשון של "עלי שיח".

<אהרן ברגר: ומה ששמעתי, שיש איזה דו-שיח בעירייה על בניין כמו מוסד "דקלים", שהוא מוסד מאוד גדול, ויכולים לעשות הרבה כדי לפתוח לנו מה שיותר מהר מקום לנופשון.

ישראל אייכלר: איך קוראים למוסד?

<אהרן ברגר: "דקלים".

<קריאה: זה בית-ספר.

<אהרן ברגר: יכולים להכניס שמה, לפי מה שאני יודע, 200 ילדים.

<אהרן ברגר: לומדים שמה 40 ילדים.

<אהרן ברגר: ומה שיכולים לעשות פה יותר ברווחה, ומי שיכול שהמקום ייפתח.

ישראל אייכלר: יש מישהו שרוצה לפתוח את זה?

ישראל אייכלר: להפעיל את זה?

<אהרן ברגר: "עלי שיח" מוכן להפעיל את זה.

<אהרן ברגר: הם צריכים מבנה.

<יצחק מימוני: אבל עדיין זה לא מענה לחילונים.

<תמימה הנפלינג: הם מוכנים לקבל גם חילונים.

<יצחק מימוני: לא לא, אגיד לך למה.

ישראל אייכלר: שמעתי את הדברים שלך.

ישראל אייכלר: אבל יש לי תחושה שבמצב הזה, אני רואה בכל המוסדות שאין הבדל בין דתיים לחילוניים.

ישראל אייכלר: הגברת תמי בן דוד יונה.

<יצחק מימוני: - - - "עלי שיח" שהיה, בגלל שהם טוענים שהבן שלי שיחק במחשב, ו"עלי שיח" לא יתנו לו מחשב.

<יצחק מימוני: יש בזה - - -

ישראל אייכלר: בסדר, אבל אתה יכול לפתוח - - -

<יצחק מימוני: אי-אפשר לשים אותו סתם ב - - -

ישראל אייכלר: תמי בן יונה.

<תמי בן דוד יונה: אני רוצה לחדד.

<תמי בן דוד יונה: המצב הוא שבכל הארץ גם לא מנצלים את ה-15 יום האלה, כי הרשויות המקומיות לא נותנות מבנה.

<תמי בן דוד יונה: וזה שירות שהשלטון המקומי, מר קבלו, חייב לעשות את זה לאזרחים שלו.

<תמי בן דוד יונה: וקל וחומר גם בירושלים, כבודו מכיר את קלרה מנכ"לית שק"ל, ואת הרב פרקל מנכ"ל "עלי שיח", שנשברו.

<תמימה הנפלינג: שברו אותם.

<תמי בן דוד יונה: כי אפילו הכסף שהם מקבלים בשביל יומיים על שבת, כמו שציינתי גם בישיבה הקודמת, זה לא מכסה לפי החוק לשלם לעובדים, שלא לדבר על אוכל.

ישראל אייכלר: שכר מינימום.

<תמי בן דוד יונה: כן.

<תמי בן דוד יונה: עכשיו, המקומות האלה גם תפקדו על תקן של חירום, שאם חס וחלילה קרה משהו באיזשהו בית, היה צריך לפנות את הילד, אז המקומות האלה קלטו את הילדים האלה.

<תמי בן דוד יונה: עכשיו, שמעת, כבודו, המצב מאוד מאוד מאוד קשה בירושלים.

<תמי בן דוד יונה: ומר קבלו, אם אתה לא תעזור לנו ולא תמצא את הדרך, ולא תיקח אותנו לישיבה של השלטון המקומי כדי להסביר ולחייב את העיריות לתת לנו מקום, אז כל הדיבורים הם סרק.

<תמי בן דוד יונה: אני ממש לא אופטימית.

<תמי בן דוד יונה: זה עוד ישיבה.

<תמי בן דוד יונה: זאת אומרת, שההורים האלה, נוסף לבעיות הקשות שלהם, צריכים לרוץ ולהתחנן ולבקש על שירות בסיסי – בסיסי.

<תמי בן דוד יונה: הם רוצים להחזיק את הילדים בבית, אבל הם רוצים לאסוף כוחות, הם רוצים לתת קצת יחס לאחים במשפחה.

<פיני קבלו: לא נתייחס ספציפית לאיזה יישובים לא נותנים לכם מבנים?

<תמי בן דוד יונה: אני לא מכירה פה בארץ שלטון מקומי שנתן מקום.

<תמי בן דוד יונה: וירושלים שיש פי שניים ילדים נכים, אנחנו לא מצליחים לקבל מקום.

ישראל אייכלר: מר טורם, לתשומת לבך, העלתה תמי נושא שהעיריות לא רוצות לתת.

ישראל אייכלר: ושאל קבלו, שהוא הנציג של הרשויות המקומיות אצלנו והוא הנציג שלנו ברשויות המקומיות, לפי בחירתו, באיזה עיריות נתקלתם בבעיה.

<תמי בן דוד יונה: כל העיריות בארץ.

<תמי בן דוד יונה: אני לא מכירה עירייה - - -

<אברמי טורם: היא אומרת משהו אחר ממה שאני אמרתי.

<אברמי טורם: לי אין בעיה של מבנים, אני שוכר מבנים כל הזמן.

ישראל אייכלר: אה, טוב, אז לא הבנתי.

ישראל אייכלר: כי אתה אמרת הגדולות והיא אמרה - - -

<אברמי טורם: - - - משופצים.

<תמי בן דוד יונה: איך עמותות, איך "עלי שיח" או שק"ל בירושלים שהן עמותות מלכ"ר, לא לרווחים - - -

<פיני קבלו: המשרד הפריט את זה לגופים חיצוניים.

<פיני קבלו: והם אחראים גם על המבנים.

<ויויאן אזרן: ממש לא, קבלו.

<תמי בן דוד יונה: מה זה הפריט?

<תמי בן דוד יונה: הוציא מכרז כחוק.

ישראל אייכלר: בסדר.

<תמי בן דוד יונה: העמותות האלה, בשישי-שבת הן מקבלות 300 שקל ליום.

<תמי בן דוד יונה: איך הן יכולות גם לשכור מבנה?

<תמי בן דוד יונה: ואיפה החובה של הרשויות לאזרחים שלהן?

<תמי בן דוד יונה: הן אפילו לא מנסות לעשות מאמץ.

ישראל אייכלר: אז לפני שקבלו יענה, לפני שהשלטון המקומי יענה, אני רוצה את משרד הרווחה.

<תמי בן דוד יונה: השלטון המקומי מתנער מהנכים, מהאוכלוסיות החלשות.

<תמי בן דוד יונה: אני לא קוראת בשום מקום, אני לא שומעת בשום מקום שהשלטון המקומי מתאסף וחושב איך הוא יכול לעזור לאוכלוסיות בערים שלו.

<תמי בן דוד יונה: לא שמעתי פעם אחת ישיבה על זה.

ישראל אייכלר: במרכז השלטון המקומי?

<תמי בן דוד יונה: כן, וזה גוף רציני וחזק.

ישראל אייכלר: מה זה חזק.

<תמי בן דוד יונה: מה הוא עושה בשביל הנכים?

<תמי בן דוד יונה: מה הוא עושה בשביל החלשים?

<פיני קבלו: די, נו, את מדברת בהכללה.

<תמי בן דוד יונה: כן.

<תמי בן דוד יונה: תגיד לי מקום אחד, עירייה אחת שנתנה.

<תמי בן דוד יונה: אין.

<תמימה הנפלינג: איפה כן יש?

<פיני קבלו: כאילו שאנחנו נמצאים – זה לא נכון.

<פיני קבלו: די.

<פיני קבלו: תדברי נקודות ספציפיות.

<תמי בן דוד יונה: מתי עשיתם ישיבה?

<תמי בן דוד יונה: מתי זימנתם אותנו?

<תמי בן דוד יונה: אתם לא מקשיבים לנו, אתם לא שומעים אותנו.

<תמי בן דוד יונה: לא עשיתם ישיבות בנושא.

<תמי בן דוד יונה: זה לא בראש מעיינכם, מצטערת.

<תמי בן דוד יונה: שליחי ציבור שלא עושים את העבודה שלהם, שמתעלמים מאוכלוסייה חלשה, אין לי מה להגיד.

<תמי בן דוד יונה: ואם זה לא יהיה, אז עוד ישיבה ועוד ישיבה, ואנחנו נבוא לפה, והמשפחות יתמוטטו, והזוגיות תתמוטט, והאחים ישלמו את המחיר.

ישראל אייכלר: הגברת בן דוד, שמענו את הקריאה שלך, ונרשום בבקשות, אם את רוצה לרשום - - -

<שלומית אבינח: ביקשנו את זה בדיון הקודם.

ישראל אייכלר: על מה ביקשנו?

<שלומית אבינח: מהשלטון המקומי - - -

ישראל אייכלר: לא, אז עכשיו אני מבקש שיקיימו דיון.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה דיון במרכז השלטון המקומי על הנושא הזה.

ישראל אייכלר: אם את יכולה להעביר ליושב-ראש השלטון המקומי, שהוא אדם חזק מאוד, שולט במשרד האוצר - - -

<קריאה: בראבו.

<פיני קבלו: יש לנו שולחן משותף עם המשרד, אפשר להביא את זה לשם.

<פיני קבלו: אני מוכן להביא את זה.

ישראל אייכלר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אז נרשום את זה.

ישראל אייכלר: אבל עכשיו אני רוצה לעבור למשרד הרווחה.

ישראל אייכלר: שמעתם הרבה תלונות, אני רוצה תשובות.

ישראל אייכלר: הראשונה, גברת גלית גבע, מנהלת שירות טיפול ושיקום קהילתי.

<ליליאן שפרן: אולי אתחיל, כי השירות לאוטיזם נראה לי חזק פה.

ישראל אייכלר: רק רגע.

ישראל אייכלר: ליליאן שפרן?

<ליליאן שפרן: כן.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<ליליאן שפרן: זה נראה לי הוגן.

ישראל אייכלר: לא לא, פשוט עשינו איזה סדר.

<ליליאן שפרן: לא, בסדר.

<ליליאן שפרן: אין בעיה.

<ליליאן שפרן: אבל מרוח הדברים.

ישראל אייכלר: סגנית מנהלת השירות לטיפול באדם עם אוטיזם.

<ויויאן אזרן: אבל אנחנו פה כולם, נענה כולם.

ישראל אייכלר: בבקשה בבקשה.

<ליליאן שפרן: יש דברים שבהחלט חותכים את כל המשרדים, אענה בהתייחס לאוטיזם, אבל יכול להיות שחלק מזה גם מתייחס לכול.

<ליליאן שפרן: קודם כול חשוב לי להגיד ולהתחבר למה שאמרת: באמת אנחנו לא חושבים שאנחנו עושים חסד, אני חושבת שזו זכות לכל אדם לקבל שירותים בקהילה.

<ליליאן שפרן: לגבי השאלה דיור או קהילה – אנחנו כאנשי מקצוע חושבים שעדיף להשאיר את הילדים בבית הוריהם קודם כול, ולנסות לתת להם מעטפת, באמת לסייע להם להישאר בקהילה ולא לצאת לסידור חוץ ביתי.

<ליליאן שפרן: זה בתפיסה מקצועית, וחשוב לי להגיד את זה.

ישראל אייכלר: שאלתי כמה עולה לכם.

<ליליאן שפרן: אגיד.

<ליליאן שפרן: העלות בדיור חוץ ביתי היא בערך במגזר הציבורי 14,000 ומשהו לחודש לאדם.

<ליליאן שפרן: זה הרבה כסף, כי זה סל תמיכות מאוד גדול.

<ליליאן שפרן: ובפרטי – 16,000.

<ליליאן שפרן: זה בממוצע 15,000 שקל לאדם לחודש.

<ליליאן שפרן: בקהילה זה מובנה כמובן מהמון שירותים, אז זה תלוי מה סך השירותים שהילד מקבל.

<ליליאן שפרן: השיקול הוא לא כספי.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, ברור לך שימי הנופשונים זה הדבר הכי זול.

<ליליאן שפרן: זה לא השיקול שלי.

<ליליאן שפרן: בוא נגיד, זה לא השיקול כמה עולה לי, כי זה לא - - -

ישראל אייכלר: לא, אותי – זה כן חשוב.

<ליליאן שפרן: כן, בסדר, זה יותר זול.

<ליליאן שפרן: לפעמים, תלוי.

<ליליאן שפרן: לפעמים זה גם לא יותר זול, אם אתה נותן גם שירותים נוספים.

<ליליאן שפרן: אבל זה לא העניין.

<ליליאן שפרן: העניין הוא שאנחנו חושבים שילדים – לפחות צעירים, אני לא מדברת על הבוגרים – רצוי שיהיו בבית הוריהם כל עוד המשפחה מסוגלת ויכולה.

<ליליאן שפרן: והמטרה של משרד הרווחה בפירוש לתת סל תמיכות להשאיר אותם בבית.

<ליליאן שפרן: שמעתי את כל מה שאמרו, ואני בטוחה שכל מי שאמר אמר את מה שהוא מרגיש ומה שבאמת, אבל יש לפעמים מגבלות שאני חייבת לציין אותן.

<ליליאן שפרן: אגיד כן בשירות לאוטיזם מה קרה.

<ליליאן שפרן: עד לפני שנתיים אין ספק שתקציב המדינה לשירות שלנו היה לא מותאם לקצב הגדילה.

<ליליאן שפרן: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אוכלוסיית האוטיזם המוכרים במשרד הרווחה – כל שנה בעוד 15%, גדילה מואצת במיוחד.

<ליליאן שפרן: משרד הרווחה באמת לא הצליח לסגור את הפער בין הגדילה לבין פיתוח שירותים, אני חייבת להגיד, וגם תקציבית.

ישראל אייכלר: כמה גדל התקציב שלכם בשנתיים האחרונות?

<ליליאן שפרן: עכשיו, בשנתיים האחרונות, בעקבות כל מיני ועדות שהיו, קיבלנו תוספת תקציבית משמעותית, ולכן הסיפור של הכסף הוא לא ה-issue, אני חייבת להגיד.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, לאחר העברת התקציב גדל מספר המקומות?

<ליליאן שפרן: לא, רגע, אגיד איפה הבעיה.

<ליליאן שפרן: יש תקציב, הכסף הוא לא הסיפור כרגע, כי אני יכולה לתת, גם עכשיו קצת הגדלתי את התקציב של הנופשונים כבר בעוד כמעט 50%, זאת אומרת אם זה היה 2,000,000 – ל-3,000,000 כמעט.

<יצחק מימוני: 2,000,000 היה כבר לפני 15 שנה.

<יצחק מימוני: לא זז הסכום הזה.

<ליליאן שפרן: רגע.

<ליליאן שפרן: אגיד.

ישראל אייכלר: לא להפריע.

ישראל אייכלר: באמת, אמרתם דברים קשים וצודקים, אנחנו צריכים לקבל תשובה.

<ליליאן שפרן: אני אומרת שאובייקטיבית התקציב עלה, ואם נצטרך, קיבלנו תוספת תקציב לקהילה.

<ליליאן שפרן: אוכל לנכס עוד כסף לנופשונים, אם צריך.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, במקום 343 שקלים ליום - - -

<ליליאן שפרן: לא, לא את זה אני אומרת.

ישראל אייכלר: לתת עוד ימים?

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין.

<ליליאן שפרן: אז אסביר.

<ליליאן שפרן: יש לי אפשרות לתת עוד ימים, כי יש לי יותר תקציב.

ישראל אייכלר: כן, את יכולה לתת עוד ימים?

ישראל אייכלר: כמה ימים תוכלו להוסיף?

<ליליאן שפרן: אז אמרתי.

<ליליאן שפרן: מ-5,000 לינות שנתנו בערך ב-2015, נוכל השנה לפי התקציב שייעדנו כרגע – כ-8,000 לינות.

<אברמי טורם: חשוב לחדד.

<אברמי טורם: את מדברת רק על - - -

ישראל אייכלר: רק על האוטיסטים.

<ליליאן שפרן: רק על האוטיסטים, כי רוב הדברים - - -

<ויויאן אזרן: בסדר, תיכף נתייחס גם - - -

ישראל אייכלר: כן כן, היא מדברת על האגף שלה.

<ליליאן שפרן: אני אומרת שלנו ניתנה תוספת תקציבית, ואם נצטרך, גם אוכל לנתב עוד כסף.

<ליליאן שפרן: לא הייתה בשנה שעברה בעיה תקציבית של נופשונים.

<רחל פוקס: אז למה לא רצו להביא עוד ימים?

<מרים ג'ייקובס: בטח שהייתה.

<ליליאן שפרן: רגע, אגיד.

<רחל פוקס: למה לא רצו להביא - - -

<קריאה: תנו לה להסביר.

ישראל אייכלר: רבותי, אני לא שומע.

<ליליאן שפרן: מבטיחה שאתייחס לכל השאלות שעלו.

<ליליאן שפרן: מבטיחה.

<ליליאן שפרן: עכשיו, התעריף הוא תעריף של ה-343, אני מסכימה, והמשרד גם מבין את זה, שהתעריף כנראה לא מספיק, ואני מתחברת למה שתמי יונה חברתי אמרה, בגלל שהסיפור הוא המבנים, כי המדינה לא מספקת מבנים לשירותים.

<ליליאן שפרן: אנחנו עושים את המכרז, המדינה לא נותנת מבנים.

<ליליאן שפרן: ולכן אנחנו מצפים שהרשויות ייתנו את המבנים או הגופים עצמם שמפעילים ישיגו את המבנים.

<ליליאן שפרן: למשל, אחד המפעילים שזכה, שהוא אלו"ט, גוף גדול, יכול להקים בכל מקום נופשון.

<ליליאן שפרן: הוא לא פותח כי אין לו מבנים.

<ליליאן שפרן: יש לי מפעילים שיפעילו, אבל הם לא פותחים בגלל הסיפור של המבנים.

<פיני קבלו: האם במחיר שאתם נותנים להם זה כולל מבנה?

<ליליאן שפרן: לא.

<ליליאן שפרן: הרשות צריכה.

ישראל אייכלר: 340 שקל.

<תמימה הנפלינג: 340 שקל לילד.

<פיני קבלו: האחריות של הפעולה הזאת היא שלכם.

<פיני קבלו: למה אתם זורקים את זה לפתחנו?

<פיני קבלו: תתנו להם תקציב לבנות מבנים.

<קריאה: אבל על-פי החוק אתם צריכים לתת - - -

<פיני קבלו: תתנו להם תקציב למבנים, אין לרשויות מבנים.

<קריאה: חסר?

<פיני קבלו: כן, חסר.

<ליליאן שפרן: אגיד שאפילו בירושלים, יש לי שיח מול ירושלים לחפש מבנה, כדי לדאוג - - -

<פיני קבלו: לגלגל אלינו את ה - - -

<ויויאן אזרן: לא מגלגלת.

<ליליאן שפרן: הלקוחות הן לקוחות של הרשות המקומית.

<ליליאן שפרן: אנחנו עושים את המכרז.

<פיני קבלו: הפעולה היא של משרד הרווחה, לא של הרשות המקומית.

<פיני קבלו: אנחנו קבלני משנה שלכם.

<פיני קבלו: אז אל תזרקו לפתחנו את העניין.

<ליליאן שפרן: אני לא זורקת, אני מציינת את העובדות.

<ליליאן שפרן: המדינה לא מממנת מבנים, זו עובדה.

<ליליאן שפרן: וברור שהרבה גופים לא יכולים להפעיל את המסגרות האלו.

<קריאה: בדיוק, זה גם לא הדבר - - -

<ליליאן שפרן: לא, לא הדבר, הסיבה לא רק שמה.

<ליליאן שפרן: עכשיו, מה שקורה, שבאמת מבחינת נגישות - - -

ישראל אייכלר: מה שקרה פה עכשיו ביניכם, אולי לא שמתם לב - -

<ליליאן שפרן: שמתי לב.

ישראל אייכלר: - - אני כחבר כנסת רואה פה סיפור של מיליונים, אולי מאות מיליונים.

ישראל אייכלר: כי אם המדינה צריכה לתת מבנים – זה מיליונים, מאות מיליונים.

ישראל אייכלר: אם העיריות צריכות לתת את זה, זה שוב מאות מיליונים.

ישראל אייכלר: זה לא היה סתם דו-שיח מי אחראי.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מה החוק אומר, אולי חברת הכנסת סופה תוכל לעזור לי.

<גלית גבע: אין חוק, זאת הבעיה.

ישראל אייכלר: מישהו צריך לבנות את המבנים.

<פיני קבלו: אנחנו זרוע מבצעת של משרד הרווחה.

סופה לנדבר: אבל כדי לבנות הם צריכים כסף.

סופה לנדבר: בעצם מישהו במדינה אומר: חלק אממן וחלק תלכו לעזאזל, סליחה על הביטוי.

<פיני קבלו: אנחנו גם מבצעים את החינוך.

<פיני קבלו: מי נותן את הכסף לחינוך?

ישראל אייכלר: מי?

ישראל אייכלר: 75% משרד החינוך.

<פיני קבלו: מפעל הפיס או משרד החינוך נותן.

<פיני קבלו: אנחנו את ה-25%.

ישראל אייכלר: אז אותו הסדר צריך להיות גם עם זה.

<פיני קבלו: אנחנו מחויבים תמיד ל-25% בכל פעולה.

ישראל אייכלר: בוא נהיה ספציפיים.

ישראל אייכלר: הזכירו פה מוסד בשם "דקלים", שיש שם מקום.

<תמי בן דוד יונה: זה בית-ספר עם 100 ילדים, מישהו פה טעה.

<ישעיהו שטראוס: אין שם מקום.

<ישעיהו שטראוס: אני בוועד הורים שם, אין שם מקום.

ישראל אייכלר: אין מקום להקים שם נופשון?

<ישעיהו שטראוס: זה לא נכון.

<ישעיהו שטראוס: אין מקום לילדים שם.

ישראל אייכלר: טוב, חשבתי שאולי אפשר לפתור את הבעיה.

<ליליאן שפרן: אם יהיה מבנה וגוף מפעיל יסכים להפעיל אותו אז אנחנו נפעיל את הנופשון.

<ליליאן שפרן: אנחנו כן בתהליך חשיבה.

<ליליאן שפרן: בתשובה שלא קיבלתם – כי אנחנו כתבנו תשובה, משום מה לא הגיעה אליכם, אז בתשובה כתוב שבהחלט יש נכונות ורצון לעבוד על התעריף של ה - - -

<שלומית אבינח: זה אמרתם בדיון הקודם כבר, לפני התקציב.

<ליליאן שפרן: זה מה שאני יכולה להגיד.

ישראל אייכלר: בכמה אתם מעלים את זה?

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע.

<ליליאן שפרן: את רוצה לענות על זה?

<ויויאן אזרן: לא, עוד לא, כרגע רק יושבים ברמה לבדוק באמת עלויות, גם של נופשון הקלה.

<ויויאן אזרן: נופשון הקלה הוא בעצם סוג של נופשון חדש שאנחנו מפעילים, שזה בבתים של משפחות של ילדים שהם - - -

<תמימה הנפלינג: הוא לא חדש, הוא ישן מאוד.

<מרים ג'ייקובס: הוא לא מתאים לילדים שלנו.

<ויויאן אזרן: שנייה, רגע, אבל אני עונה עכשיו לשאלה.

ישראל אייכלר: סליחה, אני רוצה להבין מה זה נופשון הקלה.

<ויויאן אזרן: נופשון הקלה זה סוג של נופשון שבעצם ילדים הולכים למשפחות.

ישראל אייכלר: אחרות?

<ויויאן אזרן: כן.

<ויויאן אזרן: הם נמצאים שמה בשישי-שבת או נמצאים שמה באמצע השבוע.

ישראל אייכלר: ואתם משלמים למשפחות האחרות על האירוח?

<ויויאן אזרן: לארגון מפעיל ומשלמים לאירוח.

ישראל אייכלר: זה ארגון או שכל משפחה - - -

<ויויאן אזרן: כן.

<ויויאן אזרן: מי שזכה זה "עזר מציון".

<תמימה הנפלינג: כבר שנים.

ישראל אייכלר: לא להפריע.

<ויויאן אזרן: והסוג הזה של הנופשון זה עוד אלטרנטיבה, שהיא מתפתחת עכשיו, מעבר לעניין של להוציא את האנשים, בגלל המצוקה גם של המבנים והאחזקה.

<ויויאן אזרן: והסתבר שלפחות ילדים קטנים עד גיל מסוים, לא מעבר לגיל 18, זאת דווקא מסגרת שהיא מאוד טובה.

<ויויאן אזרן: וכרגע אנחנו בודקים, יש ממש עכשיו ועדה שבודקת את העלויות – כמה עולה להחזיק ילד בנופשון וכמה עולה להחזיק ילד במשפחת הקלה.

<ויויאן אזרן: ויחד עם זה, ברשותכם, אם כבר נתת לי את רשות הדיבור, אני רוצה ברשותך לענות על השאלות.

ישראל אייכלר: רק תגידי את השם.

ישראל אייכלר: אה, ויויאן אזרן, מנהלת שירותי קהילה.

<ויויאן אזרן: שמי ויויאן אזרן, ואני מאגף למוגבלות שכלית התפתחותית.

<ויויאן אזרן: אז ברשותכם, אענה על השאלות אחת לאחת.

<ויויאן אזרן: כמו שדיברנו כרגע על התעריף, אני רוצה לדבר על נושא של מקומות.

<שלומית אבינח: לגבי התעריף, סליחה שאני מתפרצת, פשוט בדיון הקודם, והרב אייכלר לא היה, מה שאמרתם, שיש מכרז, שגם המכרז מתייחס לתעריף.

<ויויאן אזרן: לא לא לא, רגע.

<ויויאן אזרן: אתייחס למכרז, הוא לא מתייחס.

<ויויאן אזרן: אסביר מה זה תעריף.

<ויויאן אזרן: תעריף – יושבת עכשיו ועדה ובודקת כמה עולה להחזיק ילד בנופשון, מה המשמעות, איזה תשומות ומה סל הצרכים.

<ויויאן אזרן: ואז לפי זה רואים, האם ה-343 - - -

ישראל אייכלר: מה זה עכשיו יושבת?

<ויויאן אזרן: ישבה כבר ישיבה אחת.

<פיני קבלו: כולל המבנים בתוך זה?

<ויויאן אזרן: לא, המבנה לא.

<תמי בן דוד יונה: כולל שכר דירה?

ישראל אייכלר: מתי יהיו תשובות?

<ויויאן אזרן: התשובות יכולות להיות בתוך כמה חודשים.

<פיני קבלו: למה המבנה לא?

<ויויאן אזרן: ככה, כי - - -

<פיני קבלו: אז איפה אתם רוצים לעשות את זה?

<תמימה הנפלינג: אבל יש הבדל בילדים.

ישראל אייכלר: סליחה.

ישראל אייכלר: אני עדיין בשאלה ששאלה חברת כנסת לנדבר.

ישראל אייכלר: כמה זמן צריך לשבת ולחשב את זה – חודש, חודשיים?

<ויויאן אזרן: בוא נגיד שזה לוקח זמן, כי אתה צריך לשמוע גם את הארגונים שיש שמה את הנופשונים, אתה צריך גם לשמוע וגם לעשות את כל החישובים.

סופה לנדבר: אז תוך שבוע אפשר להתחיל ולסיים.

ישראל אייכלר: בדיוק.

<ויויאן אזרן: נכון, אם עושים רק את זה.

ישראל אייכלר: לא תיאמתי עם חברת הכנסת לנדבר – שבוע ימים.

<ויויאן אזרן: אם עושים רק את זה, חברת הכנסת.

<ויויאן אזרן: אם עושים רק את זה, אז אפשר תוך שבוע.

סופה לנדבר: את יודעת, כאשר ניהלתי את משרד העלייה והקליטה, הפקידים ידעו לעבוד יפה מאוד, וידעו שאם אני רוצה משהו אז את זה צריכים לעשות שלשום.

<ויויאן אזרן: בסדר, אנחנו גם עושים שלשום.

סופה לנדבר: אני לא חושבת, רבותי, ועכשיו אני מדברת עם כעס.

<ויויאן אזרן: אבל אנחנו עוד לא ענינו.

<ויויאן אזרן: בסדר, אתם רק רוצים להטיח בנו.

סופה לנדבר: תשמעו, יושבים כאן סביב השולחן לפני חודש, עכשיו.

סופה לנדבר: אנחנו נחזור על זה עוד חודשיים.

סופה לנדבר: מה זה?

סופה לנדבר: מה זה?

<ויויאן אזרן: כן, אבל אנחנו רוצים להגיב, גם על כל השאלות האחרות.

ישראל אייכלר: אתם צריכים להבין, שכשאנחנו כאזרחים שומעים את רשויות השלטון – אחרי שאת הולכת הביתה את לא מייצגת את רשויות השלטון אז את גם באזרחים – אנחנו חושבים שמנגנוני השלטון, יש להם את כל הזמן שבעולם ואת כל הכסף שבעולם, רק לאזרחים זה לא מגיע.

ישראל אייכלר: זו תחושה כללית במדינה.

ישראל אייכלר: אם ועדה כזאת, שצריכה לבדוק כמה עולה נופשון, אני אומר לך שאם את לוקחת מנהל חשבונות ועוד מישהו לשלושה ימים, הוא מדבר עם כל הארגונים ועם כמה הורים, והוא יודע בדיוק כמה זה עולה.

<מרים ג'ייקובס: ואם הוא יטעה בכמה שקלים אז לא יקרה שום דבר.

<ויויאן אזרן: כבוד היושב-ראש, אנחנו יכולים להמשיך לענות?

<ויויאן אזרן: בסדר, קיבלנו את ההערה.

<ויויאן אזרן: קיבלנו את ההערה.

ישראל אייכלר: לא, אני לא רוצה להפריע לה.

ישראל אייכלר: עד שהם קיבלו רשות דיבור נעצור?

<ויויאן אזרן: אבל בסדר, נענה.

<פיני קבלו: כי הם יושבים עכשיו על התקציב ללא מבנים, וזאת הבעיה.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: מבנים בסעיף 2 היה.

ישראל אייכלר: רצית לדבר על זה, שיתוף הפעולה לגבי מבנים, אישור מקומות.

<ויויאן אזרן: לא, אני רוצה להגיד משהו אחר, שהתחייבנו פעם שעברה לצאת למכרז לגבי מקומות חדשים.

ישראל אייכלר: נו.

<ויויאן אזרן: ויצאנו למכרז.

<ויויאן אזרן: ונכון לעכשיו, אנחנו רוצים לבשר לכולם, לפחות האגף שלנו, שהסתיים המכרז ונבחרו 85 מפעילים, והולכים להיות 90 מקומות חדשים של נופשונים.

ישראל אייכלר: מה זה 90 מקומות?

ישראל אייכלר: 90 מיטות?

<ויויאן אזרן: לא, מסגרות חדשות לאנשים עם מוגבלות שכלית ברחבי כל הארץ.

ישראל אייכלר: מתי מתחילים?

<תמי בן דוד יונה: פיגור?

<ויויאן אזרן: פיגור.

<ויויאן אזרן: מוגבלות שכלית.

<קריאה: - - -

<ויויאן אזרן: אין ככה.

<ויויאן אזרן: רק דקה.

ישראל אייכלר: סליחה, תנו לה לדבר.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לשמוע אותה.

ישראל אייכלר: אם נשמע את עצמנו לא נעשה כלום.

<ויויאן אזרן: אין ככה.

<ויויאן אזרן: גם אם אנחנו עושים דברים טובים, אז גם רוצים לנגח אותנו.

ישראל אייכלר: 90 מקומות מתי מתחילים?

<ויויאן אזרן: שנייה, אני רוצה להסביר לכבוד היושב-ראש דבר אחד, שהוא אולי מה שעושה הבדל גם בינינו לבין האוטיסטים וקצת להסביר את זה.

<ויויאן אזרן: הבנו שהנושא הזה של נופשונים צריך להתבסס על תשתיות של מסגרות קיימות, למשל כמו במעונות וכמו במסגרות יום.

<ויויאן אזרן: במקום להתחיל עוד פעם לחפש מבנים, ובמקום עוד פעם לבנות מקומות ולעשות את זה, לקחנו מפעילים שיש להם את המבנים כבר בעצם.

<ויויאן אזרן: ואז בתוך המבנים האלה אפשר לעשות - - -

<גלית גבע: שהם מפעילים שירותים אחרים.

<ויויאן אזרן: הם מפעילים שירותים.

<ויויאן אזרן: ואז הם עושים שם.

<גלית גבע: וזה מה שקורה גם באגף לשיקום.

<ויויאן אזרן: יש לנו פה רשימה, יש רשימה חדשה, 85 מפעילים חדשים.

<ויויאן אזרן: למשל, אתן לך דוגמה, ודווקא אני רוצה כן לסנגר על הרשויות המקומיות בעניין הזה.

<ויויאן אזרן: למשל ארגון כמו "רפואה וישועה", שכן זכה במכרז, עיריית בני-ברק נתנה לו מקום מאוד גדול בעיר והוא מפעיל את הנופשון שם.

<ויויאן אזרן: למשל עיריית ראשון-לציון לקחה מבנה, נתנה לאקי"ם להפעיל שמה בכל זאת נופשון.

<ויויאן אזרן: עיריית חיפה, אותו כנ"ל, לארגון חדש שעכשיו זכה, ממש עכשיו במכרז שלנו – נתנה.

<ויויאן אזרן: זאת אומרת, שיש רשויות שיכולות, יש רשויות שלא יכולות.

<ויויאן אזרן: זה דבר אחד.

סופה לנדבר: בירושלים יש?

<ויויאן אזרן: חברת הכנסת לנדבר, בירושלים אין לך אפילו מבנה אחד.

<ויויאן אזרן: גם מסגרות – לא רק לנופשון, למרכזי יום אין.

<ויויאן אזרן: לצערנו, הרשות הזאת - - -

סופה לנדבר: איזה ראש עיר יש לנו, חברתי מאוד.

סופה לנדבר: מחפש מקום בליכוד.

סופה לנדבר: הייתי מעיפה אותו בכלל - - -

<ויויאן אזרן: אז קודם כול יש בכל זאת איזושהי בשורה טובה שאנחנו כן יכולים - - -

ישראל אייכלר: מתי ה-90 מסגרות מתחילות לפעול?

<ויויאן אזרן: דקה.

<ויויאן אזרן: הם עכשיו נמצאים בחתימת הסכמים.

<ויויאן אזרן: ומה שאני כן יכולה להגיד, כמנהלת השירות לקהילה בתחום של מוגבלות שכלית, בגלל המצוקה שיש גם לאוטיסטים וגם לשיקום, יהיו מקומות מסוימים, מתוך המקומות שאנחנו עכשיו נפעיל, שנוכל לתת גם סמלים תואמים.

<ויויאן אזרן: מה זאת אומרת סמלים תואמים?

<ויויאן אזרן: זה אומר שיהיו גם חלק מהמקומות שנאפשר, לא באופן גורף, אבל באופן נקודתי, במקומות שיש מצוקה, כן לאפשר לאוכלוסיית האוטיסטים ולאוכלוסיית השיקום להיכנס.

<ויויאן אזרן: כמובן במגבלות, שלא תהיה פגיעה באנשים חסרי ישע.

ישראל אייכלר: מתי זה מתחיל?

<ויויאן אזרן: כרגע הם קיבלו כולם את התשובות, מי זכה במכרז.

<ויויאן אזרן: הם כולם העבירו כבר את ההסכמים חתומים על ידם.

<ויויאן אזרן: אנחנו עכשיו צריכים לעשות את כל החתימות.

<ויויאן אזרן: ואנחנו מקווים שתוך חודש, חודש וחצי – אני לא מגזימה, הילה?

<ויויאן אזרן: חודש וחצי?

<ויויאן אזרן: כמה זה ייקח?

<הילה רכס מליק: הרבה יותר.

<הילה רכס מליק: יש ביטוחים.

<ויויאן אזרן: הביטוחים.

<ויויאן אזרן: בוא נגיד, אני מקווה שתוך החודשיים הקרובים, נעשה את כל המאמצים כדי שהדברים ייסגרו.

ישראל אייכלר: עד ה-1 בפברואר 2016?

<הילה רכס מליק: לא לא.

ישראל אייכלר: יש לכם חודשיים עד אז.

<ויויאן אזרן: עד סוף פברואר ניתן לכם תגובה.

ישראל אייכלר: עכשיו, כשאמרת ביטוחים, כמה זמן צריך לארוך לעשות ביטוחים?

<הילה רכס מליק: אדוני היושב-ראש, כל נושא חתימת ההסכמים מול המשרד, צריך לחתוך על הסכם, צריך ביטוחים.

<הילה רכס מליק: זה הליך בירוקרטי.

<גלית גבע: זה הליך בירוקרטי של החברה הממשלתית היחידה, שהיא זאת שחותמת על הביטוחים.

ישראל אייכלר: את מבינה איפה אנחנו חיים?

ישראל אייכלר: שורש כל הבעיות זה הבירוקרטיה.

ישראל אייכלר: עכשיו, אני רוצה עוד כמה שאלות שהגשנו לכם.

<רחל פוקס: אולי שיסדרו מקום - - -

<קריאה: אבל זה לא בירושלים.

<רחל פוקס: אבל מה נעשה אם הילד צריך להגיע ואין בירושלים?

ישראל אייכלר: יש לי שאלה.

ישראל אייכלר: איפה הפטיש?

ישראל אייכלר: יושב-ראש בלי פטיש לא יכול לעשות שום דבר.

ישראל אייכלר: יש לנו חמש דקות, אני רוצה לרכז.

ישראל אייכלר: לכל אחד דקה, לפיני אני רוצה - - -

<שלומית אבינח: - - - יש שאלות - - -

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: עכשיו עורכת-דין גלית גבע.

<גלית גבע: לא, אני לא עורכת-דין, אני עובדת סוציאלית, ואני מנהלת שירות השיקום.

ישראל אייכלר: עו"ס.

<קריאה: זה סמ"ך במקום דל"ת.

ישראל אייכלר: אנחנו כבר כל כך רגילים שכולם עורכי-דין, שאפילו עובדים סוציאליים - - -

<גלית גבע: הלוואי.

<גלית גבע: ארוויח יותר.

ישראל אייכלר: השאלה שהייתי רוצה שתתייחסי אליה, מעבר לדברים שאת רצית לומר, האם יש שינוי לגבי הרעיון לתת שוברים להורים שלא יכולים לנצל את הנופשונים?

ישראל אייכלר: האם יש אפשרות שהם יוכלו לנצל – לפעמים ילד שצריך הורה מלווה כדי שלא יפגע ולא ייפגע, שהיא תוכל להצטרף לנופשון?

<גלית גבע: ראשית, אני רוצה רק להצטרף - - -

<שלומית אבינח: יש לכם מקומות חדשים גם?

<שלומית אבינח: אתם גם חלק מהמכרז?

<גלית גבע: אנחנו עומדים לצאת, בימים האלה צריך להתפרסם מכרז של אגף השיקום, שהוא מכרז משלים.

<גלית גבע: די נתקענו, אפרופו בירוקרטיה, גם התהליך הזה התעכב.

<גלית גבע: אבל אני מקווה שבימים האלה, לפני שנכנסתי לכאן זה היה הדבר האחרון שעשיתי, ואני מקווה מאוד שבימים אלה יתפרסם מכרז.

<גלית גבע: מה שזה אומר, שגם אגף השיקום ירחיב את המקומות הייעודיים שלו לנופשונים.

ישראל אייכלר: בתוך ה-90 האלה?

<גלית גבע: לא, מעבר לזה.

<גלית גבע: יש את הנופשונים.

ישראל אייכלר: מתי זה יהיה?

<גלית גבע: אני מאוד מקווה שאם יתפרסם המכרז בימים אלה, יש הליך של 21 יום עד של הפרסום של הגשת – יש כאן איזשהו תהליך שצריך להתבצע של מספר חודשים עד לסגירה ולסיכום כל הנושאים, הנושא הזה של המכרז.

<גלית גבע: ואני מקווה שזה יאפשר לנו פתיחה של נופשונים נוספים, כמובן כמו למשל כאן "בית הגלגלים" שדיבר, אני מצטרפת לדבריה של ויויאן, שאמרה שאצלנו מרבית – הנושא של המבנים לא עלה באגף השיקום כסוגיה, כי מרבית הנופשונים שלנו זה ארגונים שלא מפעילים רק נופשונים, הם מפעילים עוד מסגרות אחרות של אגף השיקום, והנופשון מתלבש על הפלטפורמה של מבנים קיימים.

ישראל אייכלר: צריך לציין שמדובר בשבתות וחגים שרוב המבנים לא פעילים.

ישראל אייכלר: לא צריך לבנות במיוחד.

<גלית גבע: שהמבנים ריקים.

<גלית גבע: לא צריך בשביל זה מבנה מיוחד.

<גלית גבע: גם אין שום היתכנות.

<קריאה: נכון.

<קריאה: בדיוק.

ישראל אייכלר: אתם צריכים רק להיות גמישים, לספק מבנים שקיימים לשבתות וחגים.

<אברמי טורם: זה לא מדויק.

<אברמי טורם: כי אתה צריך שהמבנים יהיו מותאמים.

<גלית גבע: אנחנו לא מדברים על בתי-ספר.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: יש מספיק מבנים שיש להם כל מיני - - -

<גלית גבע: אני גם רוצה לציין עוד דבר.

<גלית גבע: ילדים שמקבלים נופשונים - - -

ישראל אייכלר: תנו לדבר.

ישראל אייכלר: שיהיה שקט בבקשה.

ישראל אייכלר: הנה, יש פה סדרנית, שהיא תדאג שיהיה שקט.

<גלית גבע: שירות הנופשון הוא שירות מאוד חשוב.

<גלית גבע: צריך אבל להסתכל, כשדיברנו כאן על האנלוגיה בין טיפול חוץ ביתי לבין שירותים בקהילה, שאנחנו כמובן בעד שילדים ובוגרים, אנשים עם מוגבלות באופן כללי יהיו כמה שיותר בקהילה.

<יצחק מימוני: זה סיסמאות.

<גלית גבע: סיסמאות לטעמך, לא לטעמי.

<גלית גבע: בדרך כלל ילד שמגיע לנופשון או לשירות אחר, הוא לא נמצא רק בנופשון.

<גלית גבע: יש שירותים נוספים שהוא מקבל על מנת שיסייעו להישאר ולהתגורר ולהמשיך בקהילה ולסייע.

<גלית גבע: אם אנחנו מדברים על ילדים, יש מועדוניות הארכת יום, מרכזי נוער, יש שירותים נוספים שילדים מקבלים בקהילה, קייטנות וכו', שהנופשונים זה עוד נדבך במעטפת השירותים שמקבלים על מנת לסייע ולתמוך במשפחות שילד חי בקהילה איתן.

<תמימה הנפלינג: סליחה, קייטנות זה ימי נופשון.

<גלית גבע: קייטנות הן ממש לא ימי נופשון.

<תמימה הנפלינג: קייטנות של "עזר מציון" בקיץ זה רק ימי נופשון.

<גלית גבע: קייטנות זה לא ימי נופשון.

<גלית גבע: זה לא קייטנה.

<תמי בן דוד יונה: - - - לא מתאימים לקשים ביותר.

<גלית גבע: אוקיי, תראי, אני מדברת - - -

ישראל אייכלר: רבותי, אנחנו חייבים להתקדם לסיום הדיון.

ישראל אייכלר: מה שאמרת עכשיו זה בעצם שיש הרבה נדבכים, וזה מקובל עלינו, אבל הנופשון כנראה זה נדבך חסר.

<גלית גבע: הוא משמעותי, אני לא אומרת.

<תמי בן דוד יונה: אוויר לנשימה.

<גלית גבע: עכשיו, צריך לציין - - -

ישראל אייכלר: אנחנו לא מקיימים דיון על כל דבר, מקיימים דיון על משהו שחסר.

<גלית גבע: אוקיי.

<גלית גבע: אבל צריך להסתכל על כל התמונה.

<גלית גבע: צריך להסתכל שיכול להיות אדם במרכז יום, שהוא גם יהיה בנופשון.

<רחל פוקס: אין לכם מרכז יום.

<רחל פוקס: תסבירי לנו מה זה מרכז יום.

<גלית גבע: מרכז יום זו פעילות יומית שנמצאת משעה - - -

<ויויאן אזרן: זה רק 21 פלוס.

<גלית גבע: אבל אני מדברת, יש מערך שירותים תומכים בקהילה ולא רק נופשון.

<גלית גבע: צריך להסתכל על כל התמונה.

ישראל אייכלר: בתור מה אני צריך להסתכל על כל התמונה כשיש לי דיון ספציפי בפניות ציבור על נושא ספציפי?

<גלית גבע: בסדר, תעזבו.

<גלית גבע: התכוונתי לזה שאנחנו מדברים על האנלוגיה בין דיור בקהילה לבין דיור חוץ ביתי, שצריך - - -

ישראל אייכלר: הבנתי.

ישראל אייכלר: יש עוד שאלה שלא התבררה פה על ההבדל בין אוטיסטים לבין - - -

<גלית גבע: אז זה מה שרצינו - - -

ישראל אייכלר: עכשיו, כן.

<גלית גבע: בימים אלה המשרד פועל לפתיחה של מינהל מוגבלויות.

<גלית גבע: יש הצהרה ויש הכרזה של השר והחלטה שהמשרד כרגע עמל, תוך חודשיים, יש כבר נייר עמדה, כבר סגור, שעכשיו התחלקנו לוועדות אופרטיביות על מנת לבחון את תהליך היישום של מינהל מוגבלויות במשרד.

ישראל אייכלר: מינהל כולל?

<גלית גבע: מינהל כולל שמעגן את המוגבלות שכלית התפתחותית, את האוטיזם ואת אגף השיקום יחד.

<שלומית אבינח: איך אמרת?

<גלית גבע: מינהל מוגבלויות.

<שלומית אבינח: זה העיגום הזה?

<גלית גבע: כן.

<גלית גבע: אנחנו כרגע מחולקים כבר לוועדות אופרטיביות לפי נושאים, אם זה נושא של קהילה, טיפול בקהילה, חוץ ביתי וכו', ואנחנו פועלים לקדם.

<גלית גבע: ב-3 בפברואר יש סיכום של כל התוצרים, שאנחנו מקווים שעד אז באמת יונח כבר המסמך האחרון, ואז יתחיל היישום והתרגום של זה הלכה למעשה בפועל, איך אנחנו מתקדמים עם הנושא של מינהל המוגבלויות.

סופה לנדבר: יש לי שאלה לארגונים.

סופה לנדבר: כמה עולה נופשון?

סופה לנדבר: אני לא יודעת, שמעתי שצריכים חודשיים כדי לסיים את הבדיקה – לא מקובל עלי.

סופה לנדבר: אני חושבת שאת זה אפשר לעשות תוך שבוע ימים.

סופה לנדבר: ואפילו עכשיו.

<תמי בן דוד יונה: לחייב את משרד הרווחה להעביר דמי שכירות לארגונים שזכו במכרז.

סופה לנדבר: לחייב את משרד הרווחה לדווח לנו תוך שבוע ימים.

<תמי בן דוד יונה: כן.

<תמי בן דוד יונה: אלה שזכו במכרז להפעלת נופשון, שמשרד הרווחה יעביר להם מחר בבוקר לשכירות.

<תמי בן דוד יונה: רק ככה יהיה נופשון.

<תמי בן דוד יונה: לא יכול להיות מצב שאין נופשון, לא יכול להיות.

<תמי בן דוד יונה: ובינתיים צריך לחייב את משרד הרווחה להעביר דמי שכירות לאלה שזכו במכרז להפעלה.

<תמי בן דוד יונה: אין משהו אחר.

ישראל אייכלר: כן, פיני קבלו.

ישראל אייכלר: ביטוח לאומי גם?

ישראל אייכלר: אז ממש בדקה, כי על-פי תקנות היושב-ראש אנחנו לא יכולים.

<פיני קבלו: בוא נתחיל עם זה שהרשויות המקומיות והאחריות של כל הנופשונים הן באחריות המשרד ולא באחריות הרשויות המקומיות.

<פיני קבלו: הרשויות המקומיות מסייעות.

<פיני קבלו: ולכן מקומות שאין מבנים, אם משרד הרווחה רוצה לקיים נופשון, אז שייתן תעריפים באותם מקומות שאין מבנים לעיריות.

<פיני קבלו: ושמענו כאן – אין ראש עיר, והייתי ראש עיר ואני יודע, שיתנכל לאוכלוסייה החלשה הזאת או שלא ירצה לסייע לה.

ישראל אייכלר: אבל מה שאמרת עכשיו זה הסרת אחריות.

<פיני קבלו: מה?

ישראל אייכלר: אמרת בהתחלה שזה לא באחריות הרשויות המקומיות.

<פיני קבלו: לא, הפעולה הזאת היא באחריות משרד הרווחה.

ישראל אייכלר: וגם הרשויות.

<פיני קבלו: אנחנו משתתפים השתתפות של ה-25%.

<פיני קבלו: אנחנו מאפשרים מבנים, כשיש לנו מקומות אנחנו כן מאפשרים.

ישראל אייכלר: אבל אל תגיד שזה של המדינה.

ישראל אייכלר: אתה יודע, אתם לוקחים היום ארנונה של 14,000 שקל בשנה ואנחנו לא יודעים מה אתם עושים - - -

<פיני קבלו: הקביעה מי זכאי לנופשון היא באחריות המשרד.

סופה לנדבר: מי שזכאי הם יודעים.

ישראל אייכלר: זה כן.

ישראל אייכלר: אבל האחריות לביצוע, 25% לפחות זה שלכם.

<פיני קבלו: הפעולה מתבצעת ביישובים שלנו, נכון.

<פיני קבלו: איפה שאנחנו יכולים להעמיד מבנים – אנחנו מעמידים מבנים.

<פיני קבלו: אנחנו בעיקר דורשים ממשרד הרווחה להגדיל יותר את הנופשונים כי יש דרישה הרבה יותר גדולה מצד המשפחות, ואנחנו באים באותה דרישה.

<פיני קבלו: אני חושב שאם המשרד היום יושב על תעריפים והוא מבקש לקיים את הנופשונים, אז מקומות, כמו שאמרתי, שלעיריות אין מבנים, או שאנחנו לא יכולים להסב מבנים קיימים לפעולה נוספת בשעות סופי השבוע, שיוסיפו בתעריף ולכן תיפתר שם הבעיה.

<אברמי טורם: אבל יש דברים שאתם כן יכולים, למשל כמו הנושא של – הם מדברים על שכירות, אני יכול להגיד לך על ארנונה.

<אברמי טורם: הארנונה היא של הרשות, ואנחנו משלמים ארנונה ברמות מטורפות.

<פיני קבלו: זאת סוגיה אחרת.

<אברמי טורם: לא, אבל זה חלק מהעניין.

<פיני קבלו: רבותי, זאת סוגיה אחרת.

<פיני קבלו: הנושא של ארנונה זה על-פי חוק.

ישראל אייכלר: הנושא של ארנונה אומר, פיני, שאתם אחראים לא פחות מהמדינה.

ישראל אייכלר: אני אומר לך כאזרח בעיר וכאזרח במדינה.

ישראל אייכלר: אני משלם מיסים למדינה, אני משלם מיסים לעירייה.

ישראל אייכלר: העירייה לא יכולה להגיד שהמדינה תדאג.

<פיני קבלו: לא, אבל המשרד לא יכול לזרוק את זה לפתחנו.

ישראל אייכלר: לא, זה אתה צודק.

<פיני קבלו: ברגע שאין לנו מבנה ונמציא מבנים שאין לנו – ולכן הפעולה והתקצוב הוא של המשרד.

<פיני קבלו: אנחנו מבצעים, אנחנו קבלנים של משרד העבודה והרווחה כמו בחינוך.

<פיני קבלו: בחינוך כשרוצים כיתות, אז משרד החינוך - - -

ישראל אייכלר: אז שניכם אחראים על זה.

<ליליאן שפרן: - - - אנחנו שותפים.

ישראל אייכלר: בדיוק.

<גלית גבע: אתה שותף שלנו.

<ליליאן שפרן: בחוק שירותי הרווחה, חוק הסעד לא מחייב - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים בשאלה אחרונה לביטוח הלאומי.

<ליליאן שפרן: אנחנו שותפים מלאים.

<פיני קבלו: רגע, עוד שאלה שנשאלתי.

<ליליאן שפרן: מה זה קבלן?

<ליליאן שפרן: אתה גוף מפעיל?

<פיני קבלו: כן, אנחנו קבלנים של משרד הרווחה.

<ליליאן שפרן: לא, אתה שותף פעיל.

<פיני קבלו: הכסף הוא שלכם.

ישראל אייכלר: הדיון עומד להסתיים.

<פיני קבלו: לגבי מקומות שנשאלתי כאן, שגזברים לא חותמים.

<פיני קבלו: אני לא מכיר מקרים כאלה, שאלתי עכשיו את הצוות המקצועי שלי.

<פיני קבלו: אדבר עם יושב-ראש איגוד הגזברים.

<אברמי טורם: יש פה את הצוות של הרווחה, אתה יכול לשאול אותם אם לא נתקלו ברשויות שלא חותמים.

<פיני קבלו: שיוציא מכתב.

<פיני קבלו: אם יש מקומות שגזברים לא חותמים כאשר המשרד מאשר, אנחנו נטפל.

<גלית גבע: בטח.

<גלית גבע: אתה רוצה, אני יכולה לתת לך רשימה: טבריה, שדרות – אתה יודע איזה רשימות יש לנו?

<פיני קבלו: אבקש מיושב-ראש - - -

<קריאה: אז למה אתם לא מעבירים?

<פיני קבלו: תעבירי לי, בבקשה.

<גלית גבע: אנחנו מעבירים את זה בכל הזדמנות.

<פיני קבלו: תעבירי, אעביר את זה - - -

<תמי בן דוד יונה: תעבירי לפרוטוקול.

<אברמי טורם: הצוות המקצועי מסר לו עכשיו שאין כאלה.

<פיני קבלו: אעביר ליושב-ראש איגוד הגזברים פנייה של המשרד ושל הוועדה, שיש רשויות מקומיות.

<גלית גבע: יש רשויות שבאופן סיסטמתי לא חותמות על - - -

<פיני קבלו: ואם תהיה לנו רשימה ותעבירי לי, אשמח מאוד, כי נפנה אליהם.

ישראל אייכלר: מילה אחרונה לביטוח הלאומי.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך, פיני קבלו.

<מאירה שוורץ: אני מאירה שוורץ מהביטוח הלאומי בתחום ילד נכה.

<מאירה שוורץ: בדיון הקודם העלו פה את הבעיה של הפרסום, שיש בעצם הורים שלא מודעים להטבה הזאת.

<מאירה שוורץ: באמת העלינו את ההטבה הזאת לאתר האינטרנט שלנו.

<מאירה שוורץ: בנוסף, כל ילד שזכאי לקבצה, כי סך הכול, היחסים שלנו עם ההורים של ילדים על צרכים מיוחדים זה דרך התביעה, אז כל מי שזכאי לגמלה, מצורפת לו לאישור זכאות הטבות מגורמי חוץ, והוספנו גם את ההטבה הזאת.

<מאירה שוורץ: אז אני חושבת שסך הכול זה חלק מהפרסום.

ישראל אייכלר: יש לכם פידבק שכבר יותר מודעים.

ישראל אייכלר: שאלה אחרונה שלא קיבלתי עליה תשובה מכם, משרד הרווחה, לגבי האפשרות לקבל שוברים עבור הורים שלא הספיקו או לא רוצים או לא יכולים עכשיו לשלוח את הילדים.

<ויויאן אזרן: נכון לעכשיו, המשרד לא עובד עם "ואוצ'רים".

<ויויאן אזרן: מה שאתה אומר זה להגדיל בעצם אולי את הקצבה לטובת העניין.

ישראל אייכלר: לא להגדיל.

ישראל אייכלר: אותו דבר שמגיע לו, במקום - - -

<ויויאן אזרן: אז לתת את זה בעצם בכסף.

<גלית גבע: בכסף.

<גלית גבע: ושהוא יבחר את המקום לקבלת השירות.

<ויויאן אזרן: נכון לעכשיו, אנחנו לא עובדים עם "ואוצ'רים".

ישראל אייכלר: לא עובדים עם "ואוצ'רים".

ישראל אייכלר: אבל אתם יכולים כן לתת לו את הזכאות והימים בשנה הבאה או כשיהיה תקציב?

סופה לנדבר: לגרור את זה משנה לשנה.

<ויויאן אזרן: לא, כי אנחנו לא גוררים תקציב.

ישראל אייכלר: למה?

<ויויאן אזרן: כי לא גוררים תקציב.

<ויויאן אזרן: אתה יודע שלא.

ישראל אייכלר: אבל כשאין תקציב?

ישראל אייכלר: אתם חושבים שזה מוצדק, שכשנגמר התקציב באמצע השנה, הם לא יקבלו את השירות הזה?

<ויויאן אזרן: לא מוצדק.

<ויויאן אזרן: אנחנו רוצים הרבה יותר.

<גלית גבע: אנחנו צריכים לציין משהו אחד.

ישראל אייכלר: אז למה שלא תעשו תקנה, שמגיע להם כמו שכל דבר אחר - - -

<ליליאן שפרן: יש תהליך.

<ליליאן שפרן: בפיגור יש חוק, לנו יש תהליך, הצעת חוק לשירות הטיפול באוטיזם שעכשיו הייתה בכנסת.

ישראל אייכלר: מתי יהיה החוק?

<גלית גבע: ואצלנו יש גם הצעה שלנו - - -

<ליליאן שפרן: - - - שני דברים.

<ליליאן שפרן: אם יהיה בחוק - - -

ישראל אייכלר: אתם צריכים להכין את החוק.

ישראל אייכלר: מתי?

<ויויאן אזרן: הוא כבר מוכן.

<ליליאן שפרן: השר התחייב עכשיו.

<ליליאן שפרן: הוא עבר קריאה ראשונה של טרומית, והשר התחייב להגיש הצעה יותר - - - מההצעות האלו.

ישראל אייכלר: מתי זה יוגש?

<ליליאן שפרן: ממש קרוב הבנתי.

ישראל אייכלר: קרוב אצלי זה - - -

<ליליאן שפרן: אני לא - - -

<קריאה: לא יודעים מתי השר - - -

ישראל אייכלר: אז נפנה לשר שיגיש את זה מיד.

<ליליאן שפרן: נדמה לי שהוא התחייב תוך חודשיים, נדמה לי שהוא אמר חודשיים.

<ליליאן שפרן: שלנופשונים יהיה חוק ולא תלוי תקציב.

<ליליאן שפרן: זה רק עלה להצעה טרומית לפני שבועיים.

<קריאה: זה לא יעבור בחיים.

ישראל אייכלר: זה עבר טרומית?

<ליליאן שפרן: זה עבר, עבר טרומית.

<ליליאן שפרן: אבל עברו שתי הצעות, אז עכשיו השר - - -

<שלומית אבינח: אבל זה רק לאוטיסטים.

<ליליאן שפרן: זה לאוטיזם.

<ליליאן שפרן: לפיגור יש, לשיקום - - -

<גלית גבע: לשיקום כתבנו הצעת חוק.

<תמי בן דוד יונה: אפשר גם לבקש מהביטוח הלאומי, אגף השיקום - - - שיקצה תקציבים, כספים לבנייה של נופשונים.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: דיברנו שבנייה של נופשונים נראה לי משהו מאוד גדול, שצריך להשתמש במבנים קיימים עד שייבנו.

ישראל אייכלר: אם יצטרכו לבנות את זה, זה כמו הסיפור עם המעונות - - -

<תמי בן דוד יונה: אפשר לקנות.

<תמימה הנפלינג: לעזור למסגרות הקיימות, כמו "עלי שיח", בהגדלת התקציב, שהם יוכלו להתקיים.

<רחל פוקס: ב"עלי שיח", שיוכלו לפתוח את זה בחזרה, שזו עזרה ראשונה.

<גלית גבע: "עלי שיח" כולה היה לו כמה, שני חדרים - - -

<רחל פוקס: "עלי שיח" יש לו דירות.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד דברי סיכום.

<גלית גבע: לגבי החוק באגף השיקום – יש הצעת חוק, אבל - - -

ישראל אייכלר: הצעת חוק שמה?

<גלית גבע: לשיקום.

<גלית גבע: גם אנחנו כתבנו הצעת חוק.

ישראל אייכלר: מתי אתם מגישים את זה?

<גלית גבע: זה מוכן.

<גלית גבע: ההצעה מוכנה.

ישראל אייכלר: מי צריך להגיש את זה?

ישראל אייכלר: אולי אנחנו נגיש את זה?

ישראל אייכלר: השר צריך להגיש את זה או שזו יוזמה פרטית?

<גלית גבע: השר צריך להגיש את זה.

<גלית גבע: זה הסדרה כללית לכל המוגבלויות.

ישראל אייכלר: אז השר צריך להגיש את זה.

ישראל אייכלר: נסכם.

ישראל אייכלר: נסכם את הדיון ככה: הוועדה פונה לשר הרווחה לסכם את פעילות הוועדה שבודקת את עלות החזקת הילד בנופשון עד ה-1 בינואר 2016 – מקובל?

<ויויאן אזרן: יותר מדי זמן.

<ויויאן אזרן: שבוע.

ישראל אייכלר: תוך שבועיים אנחנו רוצים לדעת עלות של ילד בנופשון.

<ויויאן אזרן: מאה אחוז.

<ויויאן אזרן: נהדר.

סופה לנדבר: אתם מדברים נגד בירוקרטיה, ואתם - - -

<גלית גבע: אנחנו סובלים מהבירוקרטיה.

<ויויאן אזרן: אנחנו חיים את הבירוקרטיה.

<אברמי טורם: מה אתם רוצים שיקרה תוך שבועיים?

<ליליאן שפרן: תתנו הוראה, ואנחנו נבצע אותה.

<קריאה: יהיה תעריף של ועדת תעריפים ואישור תעריף.

ישראל אייכלר: אני באמצע דברי סיכום בבקשה.

<קריאה: בסדר, שייתנו הנחיה ונבצע.

סופה לנדבר: נילחם יחד - - -

<ויויאן אזרן: בסדר גמור.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריכה להיות חקיקה במדינת ישראל.

<ויויאן אזרן: מעולה.

<ליליאן שפרן: נשמח - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין לפרוטוקול, שמתברר שלא רק האזרחים סובלים מהבירוקרטיה, אלא הבירוקרטים סובלים יותר מהבירוקרטיה.

ישראל אייכלר: וזה לא צחוק.

ישראל אייכלר: שמעתי את זה כששמעתי את האנחה שלהם כשדיברו על הביטוח – עד שיהיה ביטוח.

ישראל אייכלר: את מבינה?

ישראל אייכלר: זה בתוך המנגנון עצמו, זה נורא ואיום.

ישראל אייכלר: עכשיו, סעיף 2.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים לזרז את פתיחת 90 המקומות החדשים שזכו במכרז של אגף מוגבלות שכלית.

ישראל אייכלר: אנחנו פונים ליושב-ראש השלטון המקומי לקיים דיון עם משרד הרווחה על העמדת מבנים קיימים מהרשויות לטובת נופשונים.

ישראל אייכלר: יש מספיק מבנים כדי - - -

<גלית גבע: אם אפשר להכניס לפרוטוקול גם מכרז, שמבקשים גם לזרז את הוצאת המכרז של אגף השיקום.

<ליליאן שפרן: גם שלנו, אני מוכנה.

<גלית גבע: ושל האוטיסטים גם.

<גלית גבע: זה שני מכרזים נוספים, שאתם מבקשים לזרז את הוצאת המכרז המשלים של אגף השיקום.

<ליליאן שפרן: ושל האוטיזם שיצא גם.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים גם לזרז את הוצאת המכרז לאגפים האחרים במשרד הרווחה כדי לאפשר את המפעלים.

ישראל אייכלר: אנחנו מציינים שמרכז השלטון המקומי, פיני קבלו, הצטרף לדרישה שלנו להוסיף נופשונים בכל רחבי הארץ.

<שלומית אבינח: ולגבי הגזברים שלא חותמים.

ישראל אייכלר: רק שנייה.

ישראל אייכלר: אנחנו פונים לעיריית ירושלים למצוא מיידית מבנה נוסף להקמת נופשונים.

<קריאה: לא יהיה.

ישראל אייכלר: אנחנו דורשים מהגזברים שבעיריות שיחתמו על 25%, החלק שלהם בעמותות המפעילות את הנופשונים.

ישראל אייכלר: ודבר אחרון והכי חשוב, שאנחנו מבקשים משר הרווחה להגיש מיד את הצעת החוק, שהנופשונים יהיו חלק מהזכאות של ההורים ולא יהיו תלויי תקציב.

<רחל פוקס: וגם הגדלת הימים.

ישראל אייכלר: עוד נושא אחד אני רוצה להוסיף.

<תמימה הנפלינג: הגדלת התקציב וימים.

<תמי בן דוד יונה: שמשרד הרווחה ייתן שכר דירה.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת להוסיף ימי נופשון בשנה, ולדרג גם לפי הקושי של הפיגור.

<רחל פוקס: זה השורה התחתונה והראשונה.

ישראל אייכלר: הוועדה רושמת את בקשת - - -

<קריאות: - - -

ישראל אייכלר: הבקשה האחרונה: אני רוצה, בעזרת השם, תוך - - -

<קריאות: - - -

ישראל אייכלר: הוועדה – מתי אמרתם שתהיה?

<שלומית אבינח: ועדת התעריפים.

<שלומית אבינח: פיני מבקש שבוועדת התעריפים - - -

<פיני קבלו: במקומות שאין מבנים, שיכניסו תעריף להשכרת מבנים, כמו שהגברת ביקשה.

<תמי בן דוד יונה: שייתנו שכר דירה.

<תמי בן דוד יונה: לחייב את הרווחה לתת שכר דירה.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת שעד ה-1 בפברואר 2016, לקבל את המסמך של הדיון המשותף של מרכז השלטון המקומי ומשרד הרווחה, שנראה מה סוכם ומה התקדם בעניין הזה.

ישראל אייכלר: ושוב, נעשה אולי דיון המשך אז בחודש פברואר-מרץ, לראות אם החוקים שביקשנו שהשר יגיש, זה כבר מוכן במשרד הרווחה, כדי להשלים את החקיקה הקיימת.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכולכם.

ישראל אייכלר: תודה רבה.