ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 26, 2015-11-10 10:30

אורי מקלב: אנחנו מתכבדים לפתוח ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, כשעל סדר יומנו אילת כמרכז בינלאומי למדעי הים, תכנית להקמת מרכז וחקר ים סוף.

אורי מקלב: אנחנו מציינים את הנושא הזה כציון של יום אילת בכנסת ישראל.

אורי מקלב: זה יום שמאוד חשוב לנו, אנחנו מציינים את העיר אילת על ראש שמחתנו, על ראש דיוננו.

אורי מקלב: אילת היא עיר מיוחדת במינה, אין ספק שיש כמה וכמה דברים שמייחדים אותה.

אורי מקלב: הדבר הראשון זה ראש העיר.

אורי מקלב: אין הרבה ערים עם ראש עיר כזה מוצלח ומוכשר ונמרץ.

אורי מקלב: אנחנו נפגשים כאן עם ראשי ערים, אנחנו יודעים להעריך ראשי ערים שבאמת טובת העיר לנגד עיניהם, טובת תושביה, הוא פועל ועושה ויש לו יכולות ומאוד מאוד מעריכים אותו כאן בכנסת, במשרדי הממשלה.

אורי מקלב: לא סתם יש לך רצף שלטוני.

אורי מקלב: כמה שנים אתה כבר?

30797: 13 שנה.

אורי מקלב: חברי כנסת, יש כאלה שכבר ותיקים, שהם שנתיים.

אורי מקלב: שרים, בכלל, אתה רואה איך זה.

אורי מקלב: אתמול הייתה ועדת מדע שכיבדה את השר החדש.

אורי מקלב: לפני חמישה חודשים עשינו ישיבת פתיחה עם שר המדע והיום אנחנו עושים כבר עם שר המדע השני שיש לנו ואנחנו חצי שנה כוועדת מדע בקדנציה הזו.

אורי מקלב: שלום לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג שמכבד אותנו גם כן, כחבר ועדת המדע.

אורי מקלב: אני גם מקבל בברכה את כל מי שעכשיו הצטרף לוועדה.

אורי מקלב: ברוכים הבאים, אנשים שבאו מאילת עד לפה.

אורי מקלב: חבר הכנסת טרכטנברג, הם באו ואמרו שהם הרבה זמן בפקקים, אמרתי להם 'תדעו להעריך את אילת, אצלנו פקקים זה לחם חוקנו, זה יום יום'.

אורי מקלב: לא נרחיב בעניין הזה, אבל תדעו שזו עוד אחת מהמעלות של אילת.

אורי מקלב: דיברתי על ראש העיר, אבל אילת ידועה כעיר תיירות, עיר שמסבירה פנים למי שבא להתארח אצלה.

אורי מקלב: אצלכם היום זה יום מעונן, אצלנו זה יום יפה בחוץ.

אורי מקלב: אין מס ערך מוסף, גם יפה, עיר זולה יותר, עיר שרוצה ומקבלת ומכניסה אורחים בצורה מאוד יפה, אבל אנחנו יודעים שאנחנו רוצים גם להרחיב את אילת, לא רק כעיר תיירות ועיר שיש בה גם תעשייה, אלא עיר שיש בה חקר, שיש בה פיתוח, שיש בה מדע.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שזה טוב לעיר, כל עיר צריכה שיהיו בה כמה וכמה דברים שהיא באמת מתייחסת בהם ופועלת בהם והיא גם תעזור מאוד, ואנחנו נשמע את זה מראש העיר, לפיתוח הכלכלי וההישגי של העיר אילת.

אורי מקלב: אני לא אאריך הרבה בדברי הפתיחה, אולי אני אשלים אחר כך, מכיוון שגם ראש העיר עסוק, יש לו עוד ועדות שהוא צריך להגיע.

30797: עוד ארבע חוץ מהוועדה הזאת.

אורי מקלב: אז אנחנו ניתן לך ואחרי זה בהמשך נשמע אתכם ואני אולי אגיד גם את סדר הדיון כאן בוועדה.

אורי מקלב: אדוני ראש העיר, המיקרופון לרשותך.

30797: תודה רבה, אדוני יושב ראש הוועדה, אני מודה לך מאוד על שיתוף הפעולה שהתחיל מיום כניסתך לתפקיד.

30797: זו הזדמנות להודות שוב ליושב ראש הכנסת, שנעתר לבקשתנו לקיים יום אילת בכנסת זו פעם שנייה.

אורי מקלב: אתה יודע שאני על פועלך, אני אומר את האמת, בשקיפות מלאה, שלא יבוא אחרי זה מישהו בטענות, ההיכרות שלנו, לא ממש הפיזית, הממשית, הייתה עוד לפני זה, אני שימשתי כסגן ראש עיריית ירושלים ושם יש פקיד מאוד בכיר שהוא קרוב משפחה, גיסך, שמענו על מעלליך, במרכאות, ואמרנו 'באילת, למשל, זה ככה וככה', ואם אנחנו רוצים גם כן לאמץ את זה בירושלים.

אורי מקלב: שם הכרנו את הפעילות שלך ולכן גם נפגשנו בשמחה אחת או שתיים משפחתיות, לכן ההיכרות, אבל בעיקר אנחנו רוצים לציין את פועלך לא רק כאיש משפחה, אלא גם כראש העיר.

30797: אני גם רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לפרופ' מנואל טרכטנברג שמכיר את העיר אילת שנים ארוכות, עוד מהיותו ראש הוות"ת ובאמת כל מה שאני אגיד היום לא יהיה חדש לו, בטח הוא יגבה את דבריי, ככה אני מקווה.

30797: אני רוצה להגיד שמנקודת מבטי כראש עיר במשך 13 השנים האחרונות וכתושב העיר אילת ב-36 השנים האחרונות המשימה המרכזית שאני רואה זה לחזק את הרף הדמוגרפי בעיר אילת.

30797: זה מה שמעניין אותי.

30797: אני רוצה לקחת את העיר אילת מעיר שנתפסה כעיר קלילה ופוחזת, כעיר תיירות, שלית דין ולית דיין, שיושבת על אשכול 5, כעיר שמתרוממת מעלה מעלה והשאיפה שלי, אני רוצה להיות באשכול 8 ו-9.

30797: יש אולי ראשי רשויות שנוח להם להתבוסס משיקולים כאלה ואחרים באשכולות נמוכים.

30797: אנחנו רוצים לקדם ולחזק, עיקר את המשאב האנושי בעיר אילת.

30797: חזרנו עכשיו מדיון מרתק בוועדת חינוך, שכל הווייתו הייתה איך אנחנו מחזקים את העיר אילת במובן האקדמי, איך אנחנו מחזקים את המשאב האנושי.

30797: זו בעצם האמירה המרכזית בחיי כראש עיר.

30797: כדי לחזק את העיר מבחינה דמוגרפית אנחנו מחפשים את המשאבים, גם האנושיים וגם האחרים הקיימים בעיר ורוצים למנף אותם.

30797: אחד המשאבים המשמעותיים ביותר שקיימים בעיר אילת, עם פוטנציאל מדעי מחקרי זה משאב הים.

30797: יש לנו את משאב הים, שאלוהים נתן לנו אותו במתנה וסביבו אנחנו רוצים לדעת איך אנחנו מתעצמים מבלי שאנחנו מתנצלים.

30797: ההיפך, משום שמדובר בעיר הרחוקה ביותר, וכשאני אומר רחוקה אני מודד את זה מהציביליזציה תל אביב, הרחוקה ביותר מהציביליזציה התל אביבית, עיר שגובלת בשלוש מדינות שכנות ערביות, עיר, שכפי שאמרתי, אלוהים נתן לה את משאב הים, ולא רק הים, גם השמש, זה משאב שצריך להתייחס אליו מאוד מאוד ברצינות.

30797: באנו ואמרנו בואו ניקח את המשאב הזה ובואו נראה איך אנחנו מעצימים אותו.

30797: מה יש לנו היום באילת?

30797: היום יש באילת את המכון הבין אוניברסיטאי, שנמצאים פה המנהלים שלו, את המכון לחקר ימים ואגמים, שנמצאים פה המנהלים שלו.

30797: את קמפוס בן גוריון באילת, שנמצא פה הרקטור, ויש לנו ים שיושב איפה שהוא יושב ושיש לו פוטנציאל מחקרי מדהים.

30797: אנחנו אמרנו, בואו ניקח את הנושא הזה ונהפוך אותו למחקר חקר בינלאומי משמעותי שיקרין כלפי מערכת החינוך שלנו, אבל יקרין גם למעלה, כלפי מעגלי מחקר.

30797: בהמשך אנחנו רוצים לראות גם סטרט אפים ואנחנו רוצים לראות מוקדי תעסוקה.

30797: אנחנו לא רוצים בעיר שלנו רק עובדי בתי מלון, אנחנו רוצים לראות חוקרים ומדענים ומפעלים, מפעלים חכמים וסטרט אפים, שקשורים כמובן לנושא חקר הים.

30797: כל מה שאני אומר, דרך אגב, נכון גם לגבי חקר המדבר וגם לגבי התחום של האנרגיה הסולרית.

30797: אלה הם משאבים שקיימים בעיר אילת.

30797: הדבר שאני רוצה לבקש ממך, אדוני, ים סוף, מסתבר שהוא ים שיש לו הרבה מאוד סגולות, גם היסטוריות, גם דתיות, גם ארכיאולוגיות, גם מחקריות וגם מה לא.

30797: יספרו המספרים, טובים ממני, שבעוד איקס שנים, 80% מהתזונה שלנו תבוא מהים.

30797: זה כשלעצמו מצריך פה התייחסות אחרת ושונה.

30797: לכן מה שאני רוצה לבקש ממך, כיושב ראש הוועדה, ובהמשך נשמע את החברים, ואני כבר מתנצל, ב-11:00 אני צריך לדלג לוועדת העבודה, אז אני אשאיר לך ליהנות מהאנשים הנפלאים שנמצאים כאן - - -

אורי מקלב: מהמשאב האנושי שאתה משאיר.

30797: יושבת פה נאת המדבר האנושית של העיר אילת.

30797: הנה, אני אומר לך את זה הכי ברור.

מנואל טרכטנברג: את השמש אי אפשר להביא לכאן.

אורי מקלב: את האור אפשר להביא.

30797: יושבת פה מנהלת בית ספר, שאין לי ספק שהיא רוצה שתלמידיה יהיו חוקרים כמו שד"ר חנה רוזנפלד, שלמדה בבית ספר באילת, אתה נפגשת איתה לא מזמן, הפכה להיות מנהלת המכון לחקר ימים ואגמים.

30797: לשם בדיוק אנחנו מכוונים, אנחנו רוצים עוד חנה רוזנפלד בעיר אילת, מבלי שאנחנו מתנצלים.

30797: עכשיו עולה הסוגיה של מדינת ישראל, איפה ממקמים.

30797: מאוד חשוב שיהיה בים התיכון, בחיפה, הכול בסדר, אני לא חושב שחיפה היא עיר פריפריאלית, אבל אם רוצים לעודד אותנו אני חושב שצריך לקבל החלטה שבעיר אילת יוקם מקום מחקר לחקר ים סוף על כל המשתמע מכך כדי שנוכל לתת עוד תורה וידע גם למדינת ישראל.

30797: אני רואה בזה אמירה שהיא אמירה בעלת חשיבות אסטרטגית ואני מאוד מאוד מקווה שאתה בכוחך ובמקצועיות שלך תוביל את ההחלטה לכיוון הזה.

30797: לא מיותר לציין שאנחנו נסייע בכל שנידרש.

30797: אני רוצה להגיד, יושב פה פרופ' צבי הכהן, הוא יודע, נתנו את כל השטח שעוטף את הקמפוס לטובת האוניברסיטה, אמרנו, 'רק תבנו, קחו, זה שלכם', אנחנו לא התווכחנו אפילו.

30797: 'זה שלכם, תיקחו ותבנו'.

30797: אותו דבר כשמבקשים מאיתנו ממכון לחקר ימים ואגמים, כל שיבקשו יקבלו, כנ"ל לגבי המכון האוניברסיטאי שיש תכניות פיתוח ונשמח מאוד לפתח ולסייע.

30797: אנחנו ערוכים ומוכנים לראות את העיר אילת כעיר מובילה בתחומים של חקר ים סוף, חקר הים, וכל מה שמשתמע.

30797: אנחנו בהמשך כמובן נשמע על כך.

30797: שוב, אני רוצה להגיד תודה לחברים, אנחנו לא מזגזגים אף לא לרגע, אנחנו מסתערים על המטרה, אנחנו נהפוך את אילת לעיר שיש לה אמירה מדעית בינלאומית.

30797: אני אומר את זה חד משמעית, לא מוותרים על זה.

30797: ואנחנו רוצים לראות גם, גם במסגרת התיכונים שלנו.

30797: זה בהנחיה שנתתי לד"ר דרור גניאל, שנמצא פה, אני רוצה שהעיר אילת ומוסדות החינוך בה ידברו בצורה הטובה ביותר כל מה שקשור לחקר הים במסגרת הלימודים שלהם.

30797: אין שום סיבה בעולם שזה לא יקרה.

30797: שיהיה לנו יום מוצלח, תודה רבה ואני מקווה, כמו שאמרתי, שהישיבה הזאת תוביל את כולנו למחוזות שהם מחוזות שמקדמים את האג'נדה שלנו, והיא שדרוג העיר אילת במשתנה הדמוגרפי שלה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני ראש העיר.

אורי מקלב: אנחנו מודים לך על דבריך, אבל אם אתה יכול לתת לנו רק בחצי משפט אפילו איפה אתה רואה את החסם העיקרי ואיפה הבעיה שלך, הכרה עקרונית, או שיש לך גם בעיה בתקציב?

אורי מקלב: איפה היום אתה רואה את החסם המרכזי?

אורי מקלב: זה הרי לא סוד שזו לא פעם ראשונה עכשיו על סדר יומה של העיר אילת, אתם כבר קצת יותר מכמה שנים, גם הוועדה הזאת קיימה דיון בעבר בנושא הזה, איפה החסם?

מנואל טרכטנברג: אתה רוצה שאני אענה על זה?

אורי מקלב: אני אתן לך כבר את רשות הדיבור.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, ידידי ראש העיר, שאני עוקב אחריך בהתפעלות כל השנים האלה, שנים רבות, של פעילות באמת עם נחישות והתמדה בלתי רגילים ואתה עושה חיל ואני בטוח שנראה את הפירות, כבר רואים אותם.

מנואל טרכטנברג: אני מאמין גדול ביתרון יחסי.

מנואל טרכטנברג: מה לעשות, ראש של כלכלן.

מנואל טרכטנברג: אם מישהו היה בא ומציע להקים איזה שהוא מרכז מחקרי במקום שלא שייך מבחינת התוכן הייתי אומר חבל על הזמן.

מנואל טרכטנברג: אילת זה מקום ייחודי בעולם.

מנואל טרכטנברג: כשאני אומר את זה אני יכול להגיד את זה באחריות, מכיוון שכשאני ניסיתי לקדם את הנושא הזה, של המרכז, והייתי בחו"ל, נפגשתי עם ראשי האוניברסיטאות, הייתי בקנדה, זו אחת המדינות המתקדמות, על זה בטח אמציה ידבר, בחקר האוקיאנוס באופן כללי, ושם יש מרכזים מאוד מאוד גדולים, גם בארצות הברית.

מנואל טרכטנברג: נפגשתי איתם, הם משתוקקים שיקום מרכז כזה באילת.

מנואל טרכטנברג: כלומר זו לא אמירה, לפעמים יש לנו איזה מין פנטזיות כאלה שאנחנו מעצמה בכל דבר.

מנואל טרכטנברג: לא, בעניין הזה התנאים הייחודיים שהקדוש ברוך הוא שם שמה, הוא לא התאמץ בדברים אחרים, אבל שם התאמץ קצת יותר, מה לעשות.

מנואל טרכטנברג: הם יוצאי דופן לא רק בחקר הים, גם במדבור וגם בתנאים - - -

אורי מקלב: אלה הדברים ההיסטוריים, לכן שם הוא נתן יותר ממקומות אחרים, בגלל ששם הוא נתן את התורה כמעט.

מנואל טרכטנברג: תנאים לחוד ושכל לחוד, אבל מה לעשות, הקדוש ברוך הוא גם נתן לנו את השכל האקדמי.

מנואל טרכטנברג: כלומר יש במדינת ישראל.

אורי מקלב: מה הייחוד?

אורי מקלב: למה ים סוף הוא יותר מים תיכון?

אורי מקלב: בגלל הקרבה שלו לחוף?

מנואל טרכטנברג: אמציה יסביר את זה, אבל בגדול יש כמה תנאים, בעיקר אחד הדברים זה שכן, במרחק של 200 מטר - - -

קריאה: לא, 50.

מנואל טרכטנברג: לא, אבל יש מקומות שזה 200, 50 מטר, עוד יותר.

אורי מקלב: העומק הוא 200?

מנואל טרכטנברג: לא, העומק הוא 900.

מנואל טרכטנברג: בכל אופן מהחוף אתה יכול לבצע מחקר.

מנואל טרכטנברג: מהחוף, לא מאונייה יקרה ששטה לה באוקיאנוס, שאין בשום מקום אחר ויש גם תנאים פיזיקליים, שאמציה יסביר, וביולוגיים ואחרים.

מנואל טרכטנברג: גם במדבור, גם באנרגיה סולרית וגם בתנאים גיאולוגיים שיש - - -

אורי מקלב: שילוב של דברים ייחודיים.

מנואל טרכטנברג: כן, יש דברים ייחודיים, ויש לנו גם את העוצמה המדעית.

מנואל טרכטנברג: כלומר יש מדינות אחרות שיש להם תנאים מסוימים ואין להם את העוצמה המדעית.

מנואל טרכטנברג: יש לנו גם וגם.

מנואל טרכטנברג: ויתרה מזאת, הגרעינים ישנם שם, יש את המחוז שכבר קיים, יש את השלוחה של האוניברסיטה, כלומר זה לא שאתה מתחיל מאפס.

מנואל טרכטנברג: מה צריך?

מנואל טרכטנברג: צריך תכנית לאומית שמרימה את זה.

מנואל טרכטנברג: האם יש תכנית כזאת יש?

מנואל טרכטנברג: יש, עבדנו על זה כמה שנים טובות.

מנואל טרכטנברג: האם יש נכונות לתרום כסף לדבר הזה?

מנואל טרכטנברג: יש.

מנואל טרכטנברג: אני אישית התעסקתי בזה.

מנואל טרכטנברג: יש פילנתרופ קנדי שהיה מוכן, כיום אני מסופק מאוד, לאור הכתף הקרה שהוא זכה לה כאן במדינת ישראל, יש פילנתרופ שמוכן לשים הרבה מאוד כסף לעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: אם לא הוא, מישהו אחר.

מנואל טרכטנברג: יהדות טורונטו אימצה את העיר בהרבה אספקטים.

מנואל טרכטנברג: כלומר כל התנאים ישנם, מה חסר?

מנואל טרכטנברג: שאלת מה חסר.

מנואל טרכטנברג: חסרים 50 מיליון שקל למצ'ינג שממשלת ישראל צריכה לשים על השולחן.

מנואל טרכטנברג: אני פה רוצה להבהיר, רק אם זה יהיה פרויקט לאומי, שהממשלה מתחייבת לשים את הכסף הזה און טופ זה יקרה.

מנואל טרכטנברג: זה לא יכול לבוא מהוות"ת ולא משום מקום אחר.

מנואל טרכטנברג: נכון שיהיה צורך אחר כך גם לתחזק את זה ולהגדיל את זה וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: לא רק בחקר הים, מדובר גם על להקים שם בית ספר בינלאומי ללימודים גבוהים, לתיירות ולמלונאות.

מנואל טרכטנברג: יש התעניינות אדירה של בית הספר הכי טוב בעולם שיושב בשווייץ.

מנואל טרכטנברג: הם היו פה, אני נפגשתי איתם, כמובן מאיר דיבר איתם.

מנואל טרכטנברג: כל זה אפשר לבצע.

מנואל טרכטנברג: המוסדות האקדמיים שמעורבים באילת, קרי האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בן גוריון, אני רוצה להגיד את זה בצורה מאוד ברורה, הם לא יעשו את זה בעצמם.

מנואל טרכטנברג: אין דרך, למה?

מנואל טרכטנברג: הם נמצאים בקשיים תקציביים, הם לא הולכים להשקיע מעל ומעבר.

מנואל טרכטנברג: אבל אם ממשלת ישראל באה ושמה - - - אנחנו בקלות רבה מפזרים מאות מיליונים ומיליארדים, 50 מיליון שקל זה לא כסף כשמדובר בהטמעה של דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לקשור את זה בעוד נושא.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מתמודדים עם ה-BDS והחרמה והחרם הבינלאומי וכו', אין דבר יותר יעיל במלחמה ב-BDS על תדמיתה של ישראל כאשר אתה, על אף כל מה שקורה מסביב, מאדיר ומעצים את הבינלאומיות האקדמית המחקרית במקום כזה.

מנואל טרכטנברג: אין כלי יותר אפקטיבי.

מנואל טרכטנברג: זה לא אתר אינטרנט ולא משלחות הלוך וחזור, זה הכלי.

מנואל טרכטנברג: אז מכל הבחינות זה צריך להיות עדיפות ראשונה.

מנואל טרכטנברג: הייתי מאוד מבקש, אדוני היושב ראש, שתצא קריאה חד משמעית מהוועדה הזו לממשלת ישראל לקיים דיון על אילת, להקדיש לזה, לא תקציבי ענק, לפן הזה, יש נושאים אחרים, דיברנו על טיולים של תלמידים שאין להם כסף לטייל ברחבי הארץ, לעניין הזה, מחויבות חד חד ערכית, לשים את הכסף הזה על השולחן ולהתניע תהליך מדהים של פריחה מדעית בינלאומית באילת.

מנואל טרכטנברג: תודה.

אורי מקלב: קודם כל תודה על הדברים החמים וגם כשהם באים מתוך הידע שלך והניסיון שלך בעבר זה מאוד מאוד חשוב.

אורי מקלב: אנחנו נראה איך אנחנו מקדמים את הנושא הזה, נתמקד בו, מפני שאני חושב שכבר הרבה שנים זה עומד על הפרק והשנים רק מגבירות את הצורך ולא ממעיטות את הצורך.

אורי מקלב: אנחנו רואים היום כמה החשיבות של המכון הזה והמרכז הזה.

30797: אדוני, לפני שאני יוצא, שאלת אותי לגבי החסמים.

30797: אני מסכים עם רוב דבריו של פרופ' טרכטנברג, אני רק חושב שצריך להשקיע יותר מאשר 50 מיליון.

מנואל טרכטנברג: על ההתחלה.

30797: על ההתחלה זה בסדר.

30797: תראה, יש שלושה מעגלים שהם המעגלים הרלוונטיים.

30797: מעגל אחד זה המכון האוניברסיטאי.

30797: תשאל אותי מה החסמים, אני אגיד לך כך, צריך שיהיה שיח הרבה יותר פורה בין הנשיאים של האוניברסיטאות, אני חושב ששם צריך לבוא שיתוף פעולה טוב יותר.

30797: בסך הכול יושבים פה חוקרים מצוינים והם צריכים לדעת שיש להם אופק ארוך שנים והם רגועים עם המשאבים הרצויים.

30797: זה הדבר שהם צריכים.

30797: המכון לחקר ימים ואגמים, סליחה, אני לא מחלק ציונים עכשיו, אבל אני שם את הדברים.

30797: אני מצפה, יושב פה הבוס הגדול של המכון, שהעיר אילת תהיה עיר שנמצאת בעדיפות.

30797: אני אומר את זה בצורה הברורה ביותר ויש כאן בעיות בין המשרדים.

30797: דרך אגב, עד היום אני לא הצלחתי להבין וכנראה שאני לא מצליח גם להבין את משרד התשתיות ומשרד החקלאות ומשרד זה ומשרד ההוא.

30797: צריך לעשות סדר קצת בטריטוריה הזו.

אורי מקלב: לתכלל את כולם.

30797: בדיוק.

30797: אוניברסיטת בן גוריון, נמצא פה פרופ' צבי הכהן, אמרתי את זה בוועדת חינוך, הציפייה שלנו שפרופ' כרמי ופרופ' הכהן והוות"ת יגידו 'אנחנו משקיעים בעיר אילת', בדגש על אותם מקומות שיש לנו יתרונות, כמו חקר הים וכמו אנרגיה סולרית וכמו תיירות מלונאות ונופש.

30797: אם זה יקרה אני יכול להניח, בהתנעה שלכם, עם אמירה לאומית כמו שמציע פרופ' טרכטנברג, זה יוביל אותנו למחוזות שיסייעו לעיר אילת בקידומה.

30797: ככה אני רואה את הדברים.

אורי מקלב: אני רוצה להציע הצעה, יכול להיות שאני מדמה אותה למקומות אחרים, השאלה אם זה מתאים גם לפה, איזה ועד פעולה, במרכאות, שהעירייה אולי עומדת בראשו וששותפים בו כל אחת מהזרועות שאתה מדבר.

אורי מקלב: נעשה פגישה מחר עם האוצר, נעשה עם יושב ראש ועדת הכספים, אני מביא דוגמה, שיראו שמאחורי זה באים כולם, יש כאן אחדות דעים, שיתוף פעולה.

קריאה: למה אתה עומד בראש הוועדה?

אורי מקלב: אני מוכן להיות חבר.

אורי מקלב: אבל העירייה צריכה לעמוד, או מישהו אחר, לא אכפת לי שאחת מהאוניברסיטאות תיקח את זה על עצמה.

אורי מקלב: יכול להיות שמנצלים את העובדה הזאת, שאין אמירה אחת ברורה ושחושבים 'אם אנחנו ניתן, זה יבוא בטענות'.

אורי מקלב: כשאין אחדות בדבר הזה כל אחד יכול להרים 50 קילו, אבל שניים ביחד יכולים להרים 150 קילו, לא רק 100.

אורי מקלב: אלה דוגמאות שיכולות באמת לקיים את הדבר הזה.

אורי מקלב: אבל את זה אולי נציע בסוף.

אורי מקלב: אם מישהו יתייחס להצעה הזאת, לדבריכם, מישהו רלוונטי, אני גם אשמח, אבל יכול להיות שזה יהיה חלק מהפעולה.

אורי מקלב: אנחנו גם, הנציגות של הוועדה, פרופ' טרכטנברג, נעשה משהו משותף של כולם ביחד, נמליץ על הדברים האלה, נעשה ישיבות ממוקדות בעניין הזה ואולי ככה נצליח לקדם את זה.

אורי מקלב: תודה.

30797: תודה.

אורי מקלב: ראש העיר, תודה לך על הדברים.

אורי מקלב: אנחנו נבקש מפרופ' אמציה גנין.

אורי מקלב: תציג את עצמך, אתה מהמכון האוניברסיטאי ויש לך מצגת.

אורי מקלב: רק מה תפקידך בדיוק?

אמציה גנין: כבוד היושב ראש, אני המנהל המדעי של המכון הבין אוניברסיטאי למדעי הים, שאני מניח שחלק מכם לא יודעים מה זה בין אוניברסיטאי, אני אסביר קצת.

אמציה גנין: אני גם פרופסור באוניברסיטה העברית והרבה על הדרך, מלמד גם פה.

אמציה גנין: כשהגעתי לפני 28 שנים חזרה מהדוקטורט לארץ בחרתי להתיישב באילת, למרות שיכולתי לבחור כמעט כל מקום ומאז נדבקתי בחיידק הזה, ולא רק בגלל שאין לנו פקקים.

אמציה גנין: דרך אגב, יש פקקים, בין חמישה לשמונה לשמונה ושש דקות יש פקקים ליד בתי הספר.

אמציה גנין: בכל אופן מאז אני באילת, 28 שנים, וגם פה באוניברסיטה העברית.

אמציה גנין: משפחתי באילת.

אורי מקלב: אתה מגיע לאוניברסיטה העברית פעם בשבוע?

אמציה גנין: אני מלמד יומיים בשבוע בסמסטר אחד, הרבה על הקו, אבל מתרגלים.

אמציה גנין: הרעיון הוא כזה, להקים מרכז לחקר ים סוף שיהיה מורכב משלושת הגופים הללו, של קמפוס אילת של אוניברסיטת בן גוריון, המכון הלאומי לחקלאות ימית והמכון שלנו, המכון הבין אוניברסיטאי, כאשר כל מכון מביא איזה שהוא פן שאין לאחרים וביחד אנחנו יוצרים שיתוף פעולה שכמו שאתה אמרת, יכול להרים משקל הרבה יותר גבוה מאשר כל אחד לחוד.

אמציה גנין: המכון שלנו, הדגל שלו זה מחקר בסיסי.

אמציה גנין: אנחנו מכון אקדמי, אנחנו מכון שמשותף לכל האוניברסיטאות בארץ ומשום כך אני מייצג פה לא רק את המכון שלנו באילת, שיש בו תושבים, אלא אני מייצג את כל אוניברסיטאות המחקר בארץ, כולל מכון וייצמן והטכניון כמובן.

אמציה גנין: אנחנו מביאים את המחקר הבסיסי ואנחנו מביאים הוראה מאוד מתקדמת במדעי הים ויש לנו נגיעה קלה בביו טכנולוגיה, אבל ביו טכנולוגיה זה באמת בתחום המרכזי של המכון הלאומי לחקלאות ימית, ששם מפתחים את כל ההיבטים שקשורים בחקלאות ימית ובביו טכנולוגיה של יצורים ימים.

אמציה גנין: יש לנו עוד קמפוס בן גוריון באילת, שיש לו גם תכנית הוראה וגם אנשים חוקרים שם את הים ותחומים אחרים, כמו שדובר פה.

אמציה גנין: ביחד אנחנו יכולים למקד במרכז הזה מחקר והוראה במדעי הים מתקדמים ביותר, עם דגש על ים סוף, תשתית ידע למיזמים, ביו טכנולוגיה מתקדמת, ואני אתן איזה שהיא דוגמה, וכמובן חקלאות ימית.

אמציה גנין: כל זה צריך להתנהל בתיאום ולכן אני מציע להקים מנהלת קונסורציום, זאת אולי המנהלה שצריכה להיות מיוצגת בישיבות שאתה מציע.

אורי מקלב: מנהלת מקצועית, מה שאתה מציע.

אורי מקלב: אנחנו דיברנו על משהו פרקטי, אנשים שיקדמו את זה מבחינה פרקטית.

אורי מקלב: אבל אדרבא, אם זה יכול להיות גם כעזר לדברים האלה, אין לי בעיה.

אמציה גנין: אני חושב שהמנהלת גם צריכה לדחוף את כל הסיפור הזה.

אמציה גנין: המקצוענות תהיה אולי בשלושת הריבועים שלמטה, ולמעלה צריך מישהו - - -

אורי מקלב: החלק האדמיניסטרטיבי.

אמציה גנין: שיירתם וגיוס תורמים ודברים כאלה.

אמציה גנין: אנחנו צריכים לעבוד בצמידות לעיריית אילת, שראש העיר היה מהיוזמים של כל המרכז הזה.

אמציה גנין: וכמו שאמרתי, למעשה החלק שלנו מייצג פה או מביא לכל הסיפור את כל האוניברסיטאות בארץ.

אמציה גנין: אנחנו מדברים היום על סדר גודל, ספרנו, של 77 חוקרים מכל המוסדות בארץ שבאים ועובדים באילת.

אמציה גנין: יש לנו למעלה מ-350 תלמידים שבאים ללמוד באילת.

אמציה גנין: כל זה מיוצג ויהיה מיוצג במרכז לחקר ים סוף.

אורי מקלב: כולל האוניברסיטה בחיפה או הטכניון בחיפה, שיש להם גם מכון לחקר הים התיכון?

אמציה גנין: אצלנו באילת יש מעבדה לטכניון, יש מעבדה לאוניברסיטת חיפה, יש חוקרים, יש תלמידים שגרים באילת והם תלמידים של חיפה ותלמידים בטכניון.

אמציה גנין: יש לנו גם חוקרים, יש לנו חוקר שהוא תושב אילת, אבל הוא איש אוניברסיטת בן גוריון, איש אוניברסיטת תל אביב, איש בר אילן וכו'.

אורי מקלב: אני פחות מבין בזה, כשאתה רואה אדם שהוא גם מכון מחקר וגם הוראה, זה חלק מתוך תכנית לימודים שהיא נמצאת בשאר האוניברסיטאות, אבל היא לא תהיה אוניברסיטה בפני עצמה.

אמציה גנין: נכון מאוד.

אמציה גנין: אנחנו לא אוניברסיטה.

אורי מקלב: אין לימודים רצופים באוניברסיטה, אתה נותן חלקים, אנשים שלומדים כל מיני מקצועות וחלקים מסוימים הם ילמדו דרך המכון.

אמציה גנין: בדיוק ככה.

אמציה גנין: אנחנו לא נותנים תארים, אנחנו גם לא מקבלים את התואר פרופסור, או משהו כזה, זה כל אחד באוניברסיטה שלה, אלא אנחנו נותנים קורסים ממוקדים.

אמציה גנין: אני אתן לך דוגמה, אולי אני אדלג ואחר כך אני אגיע לזה.

אמציה גנין: למשל, נאמר שיש תלמיד באוניברסיטת תל אביב שצריך בשביל עבודת הדוקטורט שלו לדעת אוקיאנוגרפיה פיזיקלית ואין אוקיאנוגרף פיזיקלי שמתמחה באוקיאנוגרפיה פיזיקלית באוניברסיטת תל אביב.

אמציה גנין: אותו תלמיד בא לאילת, לוקח קורס באילת מחזי גילדור, שהוא האוקיאנוגרף הפיזיקלי הכי טוב שיש לנו בארץ, והוא איש האוניברסיטה העברית, הוא לא איש אילת, אבל הוא בא לאילת ללמד.

אמציה גנין: ואותו סטודנט מקבל נקודות זכות באוניברסיטה שלו בזכות זה שהוא לומד אצלנו וזה משלים לו את התואר, משלים לו את הידע.

אורי מקלב: מה זה ביו טכנולוגיה מתקדמת?

אמציה גנין: אני אגע בזה.

אמציה גנין: אנחנו נוגעים בזה, חנה תרחיב את הדיבור על זה, אני חושב.

אמציה גנין: מה זה יביא?

אמציה גנין: אז יהיו חממות, מיזמים וגם הכשרת דור העתיד במדעי הים, בביו טכנולוגיה ימית.

אמציה גנין: עשינו חשבון, אני אציג את זה בשקף הבא, חזי ואני, להערכתנו 90% מהחוקרים בארץ שעוסקים במדעי הים כיום, כולל בים תיכון וחלק גם בים המלח וכמובן באילת, עברו אצלנו בקורסים, קיבלו את חלק מהכשרתם באילת.

אמציה גנין: מה זה יכול להביא לעיר?

אמציה גנין: ראשית, שינוי כלכלי, מיזמים ותיכף נדבר על זה, מיצוב העיר כמרכז מדעי, והעיר הזאת צריכה את זה בצורה בלתי רגילה, כמו שראש העיר אמר, וכמובן השפעה על הדמוגרפיה והתושבים.

אמציה גנין: נשאלת השאלה מדוע באילת.

אמציה גנין: כולם יודעים על הים, ראש העיר דיבר על זה קצת וגם פרופ' טרכטנברג, ראשית יש לנו שלושה מוסדות מדעיים מובילים, אשר שילובם ייצור באמת משהו בעל עוצמה רבה ביותר.

אמציה גנין: מיקום ייחודי, גם בפאתי השונית, וכמו שאמרנו, בסמיכות לים עמוק של 750 מטרים עומק.

אמציה גנין: אתם רואים פה את השונית, המכון שלנו נמצא פה.

אמציה גנין: למשל אני אתן לכם דוגמה, יש פה מכשירים מאוד מתקדמים, מדי זרם ודברים אחרים, הכול מחובר לכבל של רק 50 מטרים לתקע חשמל, לזה יש לנו כוח ודוגמים מים.

אמציה גנין: אין עוד מקום אחר בעולם שאפשר לדגום מים משונית אלמוגים ותוך דקה מים לעשות את כל הפרוצדורות, את כל האנליזות.

אורי מקלב: זה כמעט אוניית מחקר.

אמציה גנין: זה כמו אוניית מחקר שיושבת מעל שונית.

אמציה גנין: אלא מה?

אמציה גנין: מהאונייה הזאת אפשר גם ללכת לקנות כוס קפה בבית הקפה הקרוב או דברים כאלה, וגם אפשר לשים בה ציוד שאי אפשר לשים באונייה.

אמציה גנין: יש לנו ציוד מחקר מאוד מתקדם וזה מושך.

אמציה גנין: באה קבוצה ממקס פאנק, מישהו שקיבל ניהול של מקס פאנק בגרמניה, אתמול ביליתי איתו כל היום.

אמציה גנין: הוא הביא איתו קבוצה של מדענים שעובדים שם והם היו מאוד סקפטיים לעבוד בארץ, גם קוראים עיתונים והוא אמר 'אני רוצה לראות מה אפשרויות המחקר פה', וזהו, באפריל הם מתחילים לעבוד פה.

אמציה גנין: וזה אחד מ - - - נאמר, בשלוש השנים שהיה לנו איזה שהוא פרויקט עם אירופה, ביקרו אצלנו במכון ובאו לעבוד במחקר 110 משלחות מחקר מאירופה.

אמציה גנין: רק מאירופה.

אמציה גנין: הדברים הללו, לא ניתן לעשות אותם, לא בקריביים ולא באוסטרליה ולא בשום מקום אחר, רק אצלנו.

אמציה גנין: זה באמת דבר מאוד ייחודי, בגלל זה אני שם 28 שנים.

אורי מקלב: יש יתרון של מספר הימים?

אורי מקלב: אני מניח שיש מקומות שגם מוגבלים בגלל מזג אוויר.

אמציה גנין: אצלנו הים שקט, למעט בין אפס לשלוש סערות דרומיות בשנה שאז אתה לא יכול לעבוד כמה שעות - - -

אורי מקלב: זה גם אחד היתרונות, מזג האוויר הזה, שנותן לכם כל כך הרבה ימים של מחקר, רצף של מחקר.

אורי מקלב: אני כל פעם מתפעל מחדש מהיתרונות.

אמציה גנין: יש לנו שותף למחקר שבא כבר הרבה מאוד פעמים, ממוסד מאוד מתקדם באוקיאנוגרפיה מסן דייגו בארצות הברית, והוא כל הזמן ממציא מכשירים חדשים.

אמציה גנין: הוא בחר באילת בתור כר הניסיון למחקרים, כי הוא יודע, אני מתכנן ב-28 ביוני אז יש לי את הים המתאים ויש לי את התנאים, אין הוריקנים, בינתיים, ואין מדוזות, ויש תשתית מחקר, יש תשתית שאפשר לעבוד ממנה.

אמציה גנין: אז באמת אנחנו כל הזמן עובדים עם חבר'ה מחוץ לארץ ואני חושב שזה ייתן - - -

אורי מקלב: יתרון.

אורי מקלב: יש הרבה יתרונות.

אמציה גנין: אני אדבר קצת על המחקרים.

אמציה גנין: יש לנו מחקרים, אנחנו מנצלים את זה בתור מדענים, ותיכף אני אדבר, יש פה תוצרת מדעית בלתי רגילה.

אמציה גנין: יש לנו, מאז שהקימו אותנו, יותר מ-1,700 פרסומים, ביניהם פרסומים ב-science ובnature-, כתבי העת היוקרתיים ביותר שיש בעולם, כי אנחנו יכולים לעשות דברים שאף אחד בעולם לא יכול לעשות.

אמציה גנין: זה יתרון מאוד גדול למחקרים.

אמציה גנין: דיברתי על המדענים ויש לנו הרבה מאוד כנסים וסדנאות בינלאומיות.

אמציה גנין: גם בחורף טוב לבוא לאילת, כמו שאתם יודעים, אז אנשים אוהבים לבוא אלינו גם מהסיבה הזאת.

אמציה גנין: אנחנו למעשה מובילים את ההוראה של מדעי הים בישראל ברמה של תלמידי מחקר.

אמציה גנין: מוסמך ובוגר, יש לנו 15 קורסים בין אוניברסיטאיים מדי שנה.

אמציה גנין: קשה לראות את לוח השנה, קשה להכניס אצלנו עוד קורסים.

אמציה גנין: לוח השנה בזמן הסמסטרים מלא וגדוש, יש לנו למעלה מפי שניים וחצי, 2.7 מבקשים על כל מקום של קורסים.

אמציה גנין: יש לנו גורם מגביל, זה מעונות ובכלל גודל התשתיות במכון.

אמציה גנין: מאות תלמידים באים כל שנה.

אמציה גנין: בשנה שעברה, למשל, באו 351 תלמידים מתוך 870 שביקשו להתקבל לקורסים.

אמציה גנין: הקורסים מאוד מבוקשים, אבל כמו שאין לנו תיאטרון באילת ואין לנו אופרה, אז יש לנו פסטיבל.

אמציה גנין: הכול מרוכז.

אמציה גנין: אז אצלנו גם, כל הקורסים, אתה לא יכול להביא תלמיד לאילת לפעמיים בשבוע, אז כל הקורסים מרוכזים, הם באים או לשבוע או לעשרה ימים, אבל זה יוצר גם דינמיקה.

אמציה גנין: הם ישנים במעונות אצלנו, מבשלים, מכירים זה את זה.

אורי מקלב: והם לומדים גם בערב?

אמציה גנין: הם לומדים אצלנו, יש להם אולם הרצאות - - -

אורי מקלב: הלימודים לפעמים מתפרסים עד הערב?

אמציה גנין: למה עד הערב?

אמציה גנין: אצל חזי הם ב-3:00 לפנות בוקר הולכים לישון, אם בכלל.

אמציה גנין: זו עבודה סביב השעון ואנחנו מנצלים את זה.

אמציה גנין: גם, אתה מביא בן אדם, זה כמו לצאת למילואים בשבילם, אז אתה רוצה לנצל.

אמציה גנין: כמו שאמרתי, 90% בערך מחוקרי הים, אני חושב, עברו אצלנו.

אמציה גנין: יש לנו חשיבות אסטרטגית.

אמציה גנין: פה אני מדבר קצת מעבר לידע שלי, אבל אני חושב שהפתח לים סוף והאוקיאנוס ההודי הוא דבר חשוב למדינת ישראל.

אמציה גנין: מה שאנחנו כן עושים, והרבה מאוד לא פורצים, לא למדיה, לא לעיתונות, בגלל השכנים, אנחנו מכבדים את הרצון שלהם, יש לנו שיתוף פעולה עם ירדן שהולך למרות כל מה שהולך פה מסביב.

אמציה גנין: אבל, שוב, לא עושים מזה יותר מדי פרסומת, רק עושים את זה.

אמציה גנין: ואנחנו בעמדת מוכנות, ויש כבר קצת גישושים, אני לא יודע אם אנשים פה יודעים, אבל בערב הסעודית יש היום מכון למדעי הים מאוד גדול, הם השקיעו מיליונים והם הביאו אנשים מכל העולם, ביניהם חברים מאוד טובים שלנו, אבל ערב הסעודית עדיין לא רוצה לשתף איתנו פעולה.

אמציה גנין: אבל יש פה גישושים.

אמציה גנין: אנחנו עומדים מוכנים, ברגע שהם יגידו 'יאללה', אז אנחנו מוכנים לרוץ איתם.

אמציה גנין: אנחנו חושבים שאפשר להעשיר את המחקר שלהם ושלנו בצורה בלתי רגילה.

אורי מקלב: על החלק המדברי או על החלק של הים?

אמציה גנין: החלק של הים.

אמציה גנין: המכון שלהם נקרא כאוס, זה מכון ימי בלבד.

אורי מקלב: אמרתם גם על החלק המדברי.

אמציה גנין: אז החלק המדברי, מדינת ישראל הקצתה 257 מטרים למחקר ימי בים סוף ושם אנחנו יושבים.

אמציה גנין: אז ראש העיר יושב פה וגם אחרים, יש לחצים, אני מניח, מפה ועד הודעה חדשה להקים שם אולי בית מלון, אולי משהו אחר, כי זה חוף ים, זה נדיר וכל זה.

אמציה גנין: אני חושב שההצדקה שלנו לשבת במקום שבו אנחנו יושבים זה מחקר ימי, ולכן אנחנו לא שולחים רגליים למחקר מדברי מתוך ראייה אסטרטגית.

אמציה גנין: אנחנו מאגמים משאבים, כמו שאמרתי, עם כל האוניברסיטאות בארץ.

אמציה גנין: אם נקים את המוסד הזה של שלושת המוסדות, אז בכלל זה יהיה דבר פנטסטי.

אמציה גנין: אנחנו תורמים לעיר.

אמציה גנין: הוראת מדעי הים בבית הספר, אנחנו יזמנו כמה מיזמים שם, יש לנו קורס אוקיאנוגרפיה לתלמידים המחוננים, באים אלינו מכל מיני תכניות, ניצני מדע ואחרים.

אמציה גנין: בשבוע שעבר, למשל.

אמציה גנין: יש לנו פעם בחודש הרצאה לציבור, בין 60 ל-100 איש מגיעים מהעיר.

אמציה גנין: אנחנו קצת רחוקים, עשר דקות נסיעה מהעיר, בשביל לשמוע על נושאים שקשורים למדע, ואנחנו אחראים על ייעוץ סביבתי בכל הנוגע לים, אם זה התפלה, תעלת הימים שהייתה, כל מיני דברים כאלה.

אמציה גנין: ואנחנו מקווים שהמרכז יעזור באמת ליצירת תעסוקה עתירת ידע.

אמציה גנין: אני אתן לכם דוגמה מה זה תעשייה עתירת ידע.

אמציה גנין: הרי הדגל שלנו זה מחקר בסיסי, אז אני אתן לכם דוגמה של משהו שנעשה על ידי תמר ועמית לוטן, לא באילת, אבל הם עשו את המחקרים אצלנו, הם היו תלמידים של אוניברסיטת תל אביב.

אמציה גנין: הם שאלו שאלת מחקר, אתם רואים פה בפינה למעלה, את דג השושנים.

אמציה גנין: הוא חי בין הזרועות של אותה שושנת ים והוא לא נצרב על ידה.

אמציה גנין: היא כמו מדוזה, היא יורה תאים שורפים, והשאלה שהם שאלו הייתה שאלה בסיסית, איך זה שהדג לא נצרב.

אמציה גנין: הם גילו חומר ביו כימי מסוים שמעכב את הירי של התאים הצורבים האלה.

אמציה גנין: אז שני החבר'ה האלה, עם ראש פתוח, אמרו 'נקים חברת הזנק.

אמציה גנין: אולי ניקח את החומר הזה, נבודד אותו ונשתמש בו למשהו שימנע צריבות'.

אמציה גנין: היום הם מייצרים קרם הגנה משיזוף שמעורבב בתוכו החומר זה ואתה שוחה בים של מדוזות ולא נצרב.

אמציה גנין: הם עשו כבר אקזיט.

אמציה גנין: אין לי מושג בכמה הם מכרו את החברה, אבל אתה יכול לקנות את המשחה הזאת וכל זה נוצר מכאן.

אמציה גנין: יש עוד כאלה.

אמציה גנין: למשל ספוגים שנחקרים אצלנו בצורה מאוד יסודית, גם אנשים מתל אביב שבאים לחקור.

אמציה גנין: הספוגים האלה אוכלים כל הזמן חיידקים, הם צריכים להיות מוגנים מחיידקים, אז הספוגים מייצרים כל מיני חומרים שניוניים מאוד מורכבים, שאולי נמצא מהם תרופות למחלות.

אמציה גנין: אנטיביוטיקה בטוח, אבל גם תרופות אחרות.

אמציה גנין: אז אנחנו עובדים גם על זה.

אמציה גנין: זה חלק מהביו טכנולוגיה שהמחקר הבסיסי יכול לעזור, אבל יש לנו גם שיתוף פעולה עם החבר'ה של חקר ימים ואגמים והם מתעסקים בענף שלם של ביו טכנולוגיה שאנחנו לא נוגעים בו, כי הוא קשור לחקלאות ימית.

אמציה גנין: מה נדרש?

אמציה גנין: למה אנחנו פה?

אמציה גנין: אז ראש העיר וגם פרופ' טרכטנברג אמרו בדיוק מה צריך.

אמציה גנין: אני חושב שאחד הדברים, ואני מצטער שפרופ' טרכטנברג לא פה, בתפקידו כראש ות"ת הוא היה מעורב בסעיף מספר 1, אנחנו רוצים מבחינת המכון הבין אוניברסיטאי, להבטיח את המשך פעולתו הייחודית של המכון בפורמט הבין אוניברסיטאי, אנחנו עובדים תחת ות"ת.

אמציה גנין: אנחנו מקבלים מימון תחת ות"ת ויש בזה בעיות לא פשוטות, מה הבעיות?

אמציה גנין: אדמיניסטרטיביות, חישוביות.

אמציה גנין: בא סטודנט מתל אביב, מקבל אצלנו נקודות זכות בקורס, אז ות"ת משלמים לתל אביב, כי התואר הוא בתל אביב, אז אומרים 'יש מימון כפול'.

אמציה גנין: אנחנו אומרים, תעזבו את החישוביות, תסתכלו על חזון.

אמציה גנין: פריפריה וחזון.

אמציה גנין: תראו מה אנחנו עושים, 1,700 מאמרים וכל זה.

אמציה גנין: אנחנו רוצים שוות"ת תמשיך, אנחנו אוהבים את שבע האוניברסיטאות, החבר'ה שבאים אלינו.

אמציה גנין: הקורסים אצלנו מצטיינים, כי חזי בא ללמד אצלנו וחזי הוא אחד מ-70.

אמציה גנין: אז אנחנו רוצים שזה ימשיך.

אמציה גנין: הבקשה שלנו לוועדה, אם אתם יכולים להשפיע על הגורמים המחליטים - - -

אורי מקלב: יש כאן נציג של הוות"ת, פרופ' חיים גורן.

חיים גורן: כן.

אמציה גנין: אז אנחנו מבקשים שנסתכל על פריפריה וחזון ונמשיך.

אמציה גנין: אנחנו מממשים את החזון כל יום, אל תיתנו לקשיים הבירוקרטים, מימון כפול או כזה דבר, לטרפד פעולה כל כך יפה.

אמציה גנין: והיו רעיונות, להקים תאגוד וכל מיני דברים כאלה, שבאמת זה לא יכול לעבוד.

אמציה גנין: אנחנו חושבים שהמרכז, על מנת שהוא יתרום, וזה לא רק אצלנו, זה גם בחקר ימים, אנחנו צריכים להגיע לאיזה שהיא מסה קריטית.

אמציה גנין: אנחנו כרגע נמצאים מתחת למסה הקריטית.

אמציה גנין: לחישוב שלנו למכון זה סדר גודל של 10 עד 12 חוקרים.

אמציה גנין: הייתה ועדת בדיקה מטעם ות"ת, ועדת ציפי שקד, שפרופ' גורן השתתף בה, וזאת הייתה ההמלצה שלה, להגדיל את מספר החוקרים למסה הקריטית הזאת.

אמציה גנין: אם אנחנו הולכים להקים את המרכז הזה אנחנו צריכים להקים לו מבנה.

אמציה גנין: צריך איזה שהיא תשתית שממנה המרכז הזה יעבוד וממנו יהיה השילוב הזה בין יישומיות ומחקר בסיסי.

אמציה גנין: אנחנו צריכים ללמד יותר.

אמציה גנין: כרגע יש לנו מגבלה חריפה, כמו שאמרתי, יותר משניים וחצי מבקשים על כל מקום וחלק מאלה שנדחים הם תלמידים מעולים ואנחנו פשוט לא יכולים לקבל אותם.

אמציה גנין: יש גורמים מגבילים שהיינו רוצים לשפר אותם, אם זה עוד כיתות הוראה, אודיטוריום להרצאות וכו'.

אמציה גנין: אנחנו רוצים גם להיפתח לציבור באילת על ידי מרכז מבקרים, שגם אודיטוריום וגם מרכז מבקרים ישמשו גם את הציבור האילתי.

אמציה גנין: אם אנחנו יוצאים לדרך אז צריך איזה שהוא מימון לשלב ההזנק.

אמציה גנין: אחר כך אני מאמין שזה יילך.

אמציה גנין: זהו.

אורי מקלב: זה באמת מרתק מאוד ומבחינת האתגרים אנחנו נבקש את ההתייחסות של האחרים בעניין הזה ובסיכום נראה איך אנחנו מקדמים את הדברים.

אורי מקלב: הזמן קצר ואני יודע שיש עוד רבים שמבקשים זכות דיבור, אז אנחנו נעבור מיד לד"ר חנה רוזנפלד, מנהלת המרכז הלאומי לחקלאות ימית באילת.

חנה רוזנפלד: תודה רבה.

חנה רוזנפלד: אני רוצה לקחת אתכם טיפ טיפה אחורה בזמן לחזון גדול שבעצם ראש ממשלת ישראל לוי אשכול ביחד עם המנהל הראשון של חקר ימים ואגמים, האלוף יוחאי בן נון, למעשה כבר בסוף שנות ה-60, חזו והגו והבינו את הפוטנציאל שהיה מהווה מקור להבטחת מזון העתיד, משהו שלמעשה רק היום הולך ומכה יותר ויותר הדים והבנה בעולם, והם הקימו למעשה לראשונה את המרכז הלאומי לחקלאות ימית דווקא באילת.

חנה רוזנפלד: המיקום שלו נבחר משום שכמו שתואר כאן, יש ייחודיות גם גיאוגרפית, גם אקלימית וגם אנושית.

חנה רוזנפלד: המכון הזה שונה מהאקדמיה בכמה אופנים, מצד אחד הוא נוגע במחקר בסיסי, אבל מאידך הוא פועל במולטי דיסציפלינאריות.

חנה רוזנפלד: יש מטרות-על שמן הסתם ממלאות אג'נדה ממשלתית ובדרך הזו הכירו בנו ככלי תשתיתי התיישבותי.

חנה רוזנפלד: דבר נוסף שהמכון מאפשר זה גם עבודה מרמה של מעבדה, כלומר אנחנו עוסקים ברמות מאוד בסיסיות של המחקר.

חנה רוזנפלד: כמו שתיאר אמציה, יש לנו אינספור דוגמאות לספק, אבל מעבר לזה יש לנו את היכולת לקחת את הנושא ולקדם אותו באמצעות מערכות שהן מביאות את זה עד כדי רמה מסחרית.

חנה רוזנפלד: כלומר המכון שלנו זקף לזכותו לאורך השנים, מעל ל-30 שנות הפעילות שלו, הישגים פורצי דרך.

חנה רוזנפלד: הראשון שבהם הוא ביות דג דניס.

חנה רוזנפלד: כשאני מדברת על ביות זה לא לקחת את הדגיגים מהים אלא לקיים מחזור חיים שלם במנותק מאוכלוסיות הבר שהיום ברור לכולם שהאוקיינוסים הולכים ומידלדלים.

חנה רוזנפלד: אם אנחנו נמשיך להפעיל את אותו לחץ דיג אנחנו נגיע בפחות מ-50 שנה לחיסול כל דגי המאכל ובעצם לקטסטרופה אקולוגית.

חנה רוזנפלד: היכולת הזו לקיים חקלאות כזו הייתה מוצלחת ביותר וסיפקה פרנסה ליישובי דרום הערבה במשך שנים ארוכות ומאז למען האמת אנחנו פיתחנו חבילות ידע נוספות.

חנה רוזנפלד: היום ברור לנו לגמרי שיש את היכולות, יש את התשתית, יש את המבנה הנכון, כלומר שיכול לתכלל ולייצר את אותן חבילות ידע, אבל אנחנו כבר לא לבד.

חנה רוזנפלד: אם קודם, כמו שתיארתי, היינו די חלוצים בקונספט הזה של ללכת ולביית מינים ימיים לטובת המאכל, כי למען האמת דגים הם עדיין היחידים שעדיין ניצודים, בניגוד לכל חיות המשק האחרות שכבר עברו תהליך של ביות במשך אלפי שנה, אנחנו מדברים על ענף מודרני לגמרי.

חנה רוזנפלד: סך הכול 30 עד 40 שנות ביות יש לנו בהקשר של הדגים והמשימות שלנו הרבה יותר מורכבות.

חנה רוזנפלד: אם אני אתן לדוגמה את הנושא של פרה או כבשה וכן הלאה, בחרו מין אחד ואותו בייתו, במקרה של הדגים, בגלל שהתרגלנו לקבל שלל דיג אנחנו לא נסתפק בדג אחד.

חנה רוזנפלד: זה שבוית הדניס זה עדיין מצריך אותנו לעבוד על מינים נוספים, וזה רק בפן החקלאי שאני מתארת.

חנה רוזנפלד: הפן הביו טכנולוגי זה לקחת ולהגיע לרמות של בידוד של חומרי טבע, חיסונים וכל התוספות הביו טכנולוגיות שנלוות לתעשייה החקלאית הזו.

חנה רוזנפלד: אלה הם דברים שאצלנו הם חלק מתהליך העבודה כשכמו שתיארתי קודם אנחנו מדברים על רב תחומיות ועבודה בהרמוניה שמאפשרת לנו להגיע לחבילת ידע שלמה.

אורי מקלב: התחלת להגיד שהיינו ייחודיים והפסדנו משהו?

חנה רוזנפלד: אנחנו עוד לא הפסדנו, לשמחתי הרבה, אבל אם אנחנו לא נשנה משהו בהתנהלות שלנו אנחנו יכולים להפסיד.

חנה רוזנפלד: אנחנו היינו חלוצים.

חנה רוזנפלד: המודל שהגה האלוף יוחאי בן נון ובעצם אותה רב תחומיות, היום הוא מועתק לכל מדינות ים התיכון והן המתחרות העיקריות שלנו.

חנה רוזנפלד: כפי שאמרתי, העולם הבין שהים יספק את מזון העתיד ונערך לזה וצמצם פערים בצורה דרמטית עם השקעות עצומות לאורך השנים, במיוחד באירופה אנחנו רואים את המינוף של התעשייה הזו והמחקר שלה, שתומך בתעשייה הזו.

חנה רוזנפלד: ואנחנו פה בורכנו, בניגוד לים התיכון, ששם יש לנו קשיים מאוד גדולים לקיים, באילת יש לנו תנאי סביבה אופטימליים, יש לנו יכולת ואותו גשר יבשתי שאנחנו מדברים עליו, כמו שאמציה תיאר קודם, הנושא של הסמיכות לירדן ושיתופי הפעולה, הם קיימים גם מבחינתנו.

חנה רוזנפלד: יתר על כן, פרויקט עכשווי שאנחנו כרגע מתחילים בעצם מאגד את כל מדינות צפון אפריקה, ממצרים עד מרוקו, להוציא לוב, וזה משהו שהוא כנגד כל הסיכויים ברקע הפוליטי וזה לנוכח הצורך, כי כולם מבינים שהם חייבים להצטייד באותם כלים שאנחנו יכולים לסייע כדי לפתור את אותה בעיית מזון עולמית.

חנה רוזנפלד: שאלת אותי אם אנחנו מאבדים את הבכורה, אז אני חרדה, כן.

חנה רוזנפלד: אני לא אכנס לכל המורכבות של מה שרמז כאן ראש העיר, על הנושא של רה הארגון של מכוני המחקר הממשלתיים, שאליו אנחנו שייכים, אבל שש שנים אנחנו בשלב ביניים כשאין השקעות תשתיתיות.

חנה רוזנפלד: אם אני מדברת על זה שפנינו למודרניזציה ולתחכום, אנחנו לא נהיה חוטבי העצים ושואבי המים של העולם, לא נהיה אסם הגידול, אבל אנחנו בהחלט יכולים לחלוש על ההיי טק של החום הזה.

חנה רוזנפלד: דוגמת חישתיל, שאנחנו לא נייצר את כל הצמחים שבעולם, אבל אנחנו נייצר את הזרעים.

חנה רוזנפלד: אנחנו יכולים לקחת את אותם אלמנטים שהם עתירי ידע, ויש לנו את כל המומחיות לעשות את זה, כי אנחנו חלוצים בתחום, יש לנו את היכולות, פיתחנו ויש לנו הצלחות מוכחות.

חנה רוזנפלד: הרעיון הוא לתחזק את זה ולמנף את זה.

חנה רוזנפלד: יתר על כן יש פה חלון הזדמנויות שמונח לפתחנו.

חנה רוזנפלד: אחת, זה החלטת הממשלה.

חנה רוזנפלד: כלומר זה לא רק אני טוענת, נעשו מבחנים כלכליים לבחון את הדברים האלה ומצאו שלאילת יש איזה שהוא ייחוד והייתה החלטת ממשלה שקבעה את אילת כמקום לאומי לנושא החקלאות והביו טכנולוגיה הימית.

חנה רוזנפלד: צריך לאשרר את ההחלטה הזו.

אורי מקלב: מתי הייתה ההחלטה הזו?

חנה רוזנפלד: ב-2012.

חנה רוזנפלד: הדבר הנוסף שוועדת טייכר, שבחנה אותנו, אף היא מצאה את החשיבות הלאומית שלנו.

חנה רוזנפלד: כלומר אנחנו לא עוד מו"פ אזורי אלא בהחלט מרכז לאומי לתחום הזה.

חנה רוזנפלד: ודבר נוסף הוא חלון ההזדמנויות הספציפי אצלנו שלמעשה דור המייסדים הולך ומתחלף והיום אנחנו באינטנסיביות של קליטה של חוקרים צעירים.

חנה רוזנפלד: זה תהליך מאוד קשה.

חנה רוזנפלד: אני רוצה שכפי שאמציה בעצם תיאר ואמר שהוא התאהב בעיר הזו והוא הגיע כי יש לו עניין מדעי, אותו דבר אנחנו רוצים לקחת את החוקרים הטובים וכדי להביא אותם לפריפריה אנחנו צריכים לצייד אותם בתשתיות מחקריות נאותות כדי להיות ברי תחרות לאקדמיה במרכז הארץ.

אורי מקלב: יש לכם תכניות מסודרות, מה אתם צריכים, כמה אתם צריכים?

חנה רוזנפלד: בניגוד לאקדמיה, זה מה שאני ניסיתי להסביר, אנחנו פועלים עם תכנית מאושרת, ועדות היגוי.

חנה רוזנפלד: אנחנו mission oriented, עובדים על מימוש אג'נדה ממשלתית.

אורי מקלב: צריך לבקש לחדש את החלטת הממשלה וגם ליישם.

קריאה: יש החלטה ללא תקצוב?

אורי מקלב: אבל ליישם, לצקת בזה תוכן, לצקת בזה תאריכי יעד, תקציבים.

אורי מקלב: חוץ מזה, ועדה בין משרדית של מנכ"לית, או להטיל את זה על איזה משרד, שהוא יתחיל להוביל את העניין הזה.

חנה רוזנפלד: משרד התמ"ת הוביל את זה, אבל אתה נוגע פה בנקודה מאוד חשובה.

אורי מקלב: התמ"ת נהיה משרד הכלכלה, הוא כבר לא תמ"ת.

אורי מקלב: כבר התחלפו כמה שרים וראש הממשלה מחזיק את המשרד.

אורי מקלב: אני לא יודע כמה זה יכול להגיע רחוק, אבל אולי אפשר להטיל את זה גם - - -

חנה רוזנפלד: הנושא הבין משרדי פה הוא מילת מפתח, אני חושבת שנגעת פה בלב העניין.

חנה רוזנפלד: הנושא הבין משרדי פה הוא קריטי מאוד, כי כן צריך לראות את הראייה הכוללת של התהליך.

חנה רוזנפלד: אין לי ספק שהמרכז הזה גם בעבר וגם בהווה, ואני מאוד מקווה שנצליח לייצר מצב עתידי נכון, יכול להיות מנוע צמיחה כלכלי, שזה החזון שהועלה כאן על ידי מר מאיר יצחק הלוי, ראש העיר.

חנה רוזנפלד: יש לנו את היכולות האלה וצריך את המימוש ואת העזרה ואת הסיוע התשתיתי.

חנה רוזנפלד: הדבר הנוסף שאני חושבת שהוא חוזק, ואני אפנה את הבמה לקמפוס בן גוריון, זו העובדה שעכשיו נוספה לנו עוד מכפלת כוח, בכך שהקורסים לביו טכנולוגיה ניתנים בקמפוס אילת.

חנה רוזנפלד: אנחנו מרצים בקמפוס ולמעשה יוצרים איזה שהוא HUB.

חנה רוזנפלד: כלומר יש כאן סינרגיה שאין לי ספק שאם יבצעו את המכלול ואת הניהול הנכון של איגום המשאבים האלה, הוא יביא לתוצאה הרצויה.

אורי מקלב: תודה רבה על הדברים.

אורי מקלב: באמת השכלת להציג אותם בצורה נכונה ואפילו מרגשת, בעיקר בחלק המקצועי של העניין, כמה זה חשוב.

אורי מקלב: אני גם כל הזמן מזכיר, ראש העיר לא נמצא פה, אז אני כן יכול להזכיר, לא בכל מקום גם כשיש חשיבות יש שיתוף פעולה ושראש עיר רואה את זה כדבר מאוד מאוד חשוב ויש לו את הרצון.

אורי מקלב: יש את כל הכלים למה כן לעשות את זה , הם נמצאים וצריכים לקבל את ההחלטה הנכונה ואת היישום.

אורי מקלב: אתה רוצה להשלים את הדברים?

ברק חרות: אני רוצה לציין עוד משהו, היות שחנה הזכירה את הנושא.

אורי מקלב: אתה המנכ"ל של החברה?

ברק חרות: לחקר ימים ואגמים.

ברק חרות: אתה העלית את הסוגיה החשובה מאוד של התיאום הבין משרדי וגם חנה הזכירה את העניין.

ברק חרות: כמכון שיש לנו עוד שתי יחידות בצפון ואת היחידה באילת, אנחנו מנסים לגבש אסטרטגיה לאומית בכל הנושא הזה והיא קשורה בתיאום בין משרדי והיו על זה מספר החלטות ממשלה.

ברק חרות: גם כאן, אני מאוד מברך על הדיון הזה ואני חושב שזה חשוב מאוד לקדם את כל מה שגם אמציה אמר וגם מה שחנה העלתה בעיר אילת, אבל חשוב לקשר את זה לראייה אסטרטגית כללית של מדינת ישראל בכל מה שקורה בתחום הים.

ברק חרות: זה בעצם התיאום.

ברק חרות: אנחנו כרגע לא בדיון הכולל, אלא יותר בדיון הממוקד בעיר אילת, אבל אני רציתי רק לציין שחשוב מאוד להתייחס לזה ברמה הלאומית ולמפות את זה גם מבחינת ההעדפות השלטוניות בצורה כזאת שבאמת אפשר יהיה להוציא את זה לפועל וליישם את זה בצורה מהירה יחסית.

אורי מקלב: אני דווקא חשבתי לעצמי שאם כל המערכות שאנחנו רוצים להקים, או כל המרכז הזה, זה היה בין חדרה לתל אביב, היו כבר מוצאים את ה - - - אם זה היה קרוב לעין זה גם היה קרוב ללב.

אורי מקלב: יש לי הרגשה שבגלל שזה רחוק, לכן גם רואים את זה - - - אילת, זה עיר תיירות, 'מה, אנחנו נרחיק עם המדע כל כך רחוק לשם?

אורי מקלב: נעשה את זה קרוב'.

אורי מקלב: אתה אומר שהבעיות שלך הן גם בעיות בכלל, המאמצים לא נעשים גם בצפון.

אורי מקלב: כשאתה אומר צפון, איפה זה נמצא בצפון?

ברק חרות: יש לנו את המכון הלאומי לאוקיאנוגרפיה בחיפה, בתל שקמונה על הים, והיחידה לחקר הכנרת באתר ספיר בכנרת.

ברק חרות: רק עכשיו בדרך הנה שמעתי בחדשות, הייתה כתבה על פעילות של אדם טבע ודין, יחד עם חברי כנסת אחרים, להקים רשות ים חדשה, כדי לעשות איזה שהוא תיאום כללי של כל הנושא של הים.

ברק חרות: אני לא אומר שאני בעד הדבר הזה, אבל אני חושב שישנם משרדים שהם אמונים על תחומים שונים וצריך להביא אותם לעבוד יותר ביחד כדי לקבל את ההחלטות האלה.

אורי מקלב: טוב, בסדר גמור, תודה.

אורי מקלב: באמת השלמת את הדברים.

אורי מקלב: קמפוס בן גוריון, פרופ' נדב ששר.

נדב ששר: אוניברסיטת בן גוריון באילת, הקמפוס מכיל בתוכו מספר רב של מחלקות.

נדב ששר: יש לנו כ-1,000 תלמידים בסך הכול, מתוכם 60% אקדמי והשאר תכניות לא אקדמיות.

נדב ששר: נמצא איתי גם פרופ' צבי הכהן, שהוא רקטור האוניברסיטה, רק בתור הדגמה עד כמה אוניברסיטת בן גוריון רואה חשיבות בקמפוס ובאקדמיה שבו.

נדב ששר: אנחנו הזרוע השלישית של הקונסורציום או של הקבוצה של המכון הבין אוניברסיטאי, המרכז הלאומי לחקלאות ימים ואנחנו עובדים בתיאום מלא, כאשר אנחנו מבצעים גם מחקרים וגם הוראה, לא רק של קורסים בודדים, אלא למעשה את כל התואר, מתואר ראשון ועד תואר שלישי ואפילו פוסט דוקטורט.

נדב ששר: אבל אנחנו נמצאים כמו כולם במחסור מאוד גדול ואני דווקא רוצה להדגיש מקרה פרטי שמדגים את המצב, שהיה לנו ממש לפני מספר חודשים.

נדב ששר: סטודנטית מארצות הברית פנתה בבקשה לעשות דוקטורט אצלנו באילת.

נדב ששר: התחום שלה היה תחום משיק, כלומר ים ופסיכולוגיה ביחד, נושא מעניין, קשור להתנהגות דולפינים, נושא בעל ערך מדעי.

נדב ששר: נאלצתי לומר לה 'אני מצטער, גברתי, נושא מעניין, את מועמדת מצוינת, אין לי מנחים, אין לי מי שינחה אותך'.

נדב ששר: אין כוח אדם.

נדב ששר: לא התייאשה, מצאה לה מנחים בארצות הברית, הם אפילו שילמו לה את המלגה.

נדב ששר: היום היא מתנדבת, עושה את המחקר אצלנו דרך אוניברסיטה בקליפורניה.

נדב ששר: במקום שאנחנו נקדם את התחום שלנו, את המחקר אצלנו, אנחנו בעצם נותנים שירות למתנדבים כאלה ממקומות אחרים.

נדב ששר: יש לי חוץ ממנה עוד אחת מהולנד ועוד אחת מגרמניה עם סיפור כמעט זהה, כל אחת והמקרה הפרטי שלה.

נדב ששר: הידע שאנחנו מייצרים מופץ בעולם, סטודנטים שלנו, אלה שגמרו, למדו, חקרו אצלנו, היום הם מבצעים מחקר יישומי בשיקום סביבות ימיות בטנזניה, בפיליפינים, בקולומביה, בהונדורס, בטורקיה, כמובן בארצות הברית, כאשר יש לנו יכולת להפוך את זה למרכז שאנחנו לא רק נפיץ את הידע שסטודנט בא, לומד והולך הלאה, אלא נשמש בתור מרכז מקיף.

נדב ששר: יתרה מזאת, אחד היתרונות של אוניברסיטה שבאה עם תחום רחב של דיסציפלינות זה היכולת לקשר תחומים שונים כמו למשל מלונאות וים.

נדב ששר: שאלה פשוטה, כמה שווה הערך של הים, לא רק מה הוא שווה מבחינת מה אפשר להוציא, דגים או מחקר, אלא שאלה הכי פשוטה ,נדל"ן, נוף לים, כמה זה שווה, האם זה משנה משהו, מה מצב הים.

נדב ששר: האם בחיפה, אם הים יהיה מזוהם או לא, ישתנה ערך הנדל"ן, ערך הדיור.

נדב ששר: שאלות מהסוג הזה אלה שאלות שאנחנו עוסקים בהן, יכולים לספק אותן ויכולים להרחיב אותן.

נדב ששר: אם אני מסתכל על ההצגות השונות, כל אחד מהגופים וכולנו ביחד מבקשים דבר אחד מאוד פשוט, קחו החלטות, קחו הצעות שכבר הוצעו, שכבר הוצגו, ותיישמו אותן, תיישמו אותן לאורך זמן.

נדב ששר: הייתה הצעה של הוות"ת לגבינו, תכנית שנקראת תכנית ה-100 מיליון שהתבססה על השקעה נמשכת של הוות"ת כמו שהיא עכשיו על פני חמש שנים, שמגיעה לכ-60 מיליון שקל, המספרים לא מדויקים, 10 מיליון שקל מיהדות טורונטו שגם התחייבו ועוד 30 מיליון מהמדינה, ויכול להיות שזה יהיה 35 מיליון.

נדב ששר: הדבר הזה הוצע על ידי הוות"ת לפני חמש שנים.

נדב ששר: בגלל שזה לא יושם, שזה לא קרה, התחלפה ממשלה, סיבות טובות וברורות אנחנו הפסדנו.

נדב ששר: אנחנו מפסידים בידע ומפסידים בתלמידים.

נדב ששר: יש החלטת ממשלה לגבי מרכז חקלאות ימית, יש את הוועדה שהייתה לגבי המכון הבין אוניברסיטאי, כל אלה כולם המליצו לפתח, להמשיך לקיים ולהגדיל את זה.

נדב ששר: אם ניישם את ההחלטות שכבר התקבלו, את היוזמות שכבר התקבלו, ונמשיך אותם לאורך זמן, למעשה נבטיח את כל המרכז, את המערכת, לאורך זמן כך שהיא תגדל וכל המוסדות ביחד יוכלו להקים משהו שהוא הרבה יותר גדול מאשר סכום חלקיו.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: זה באמת מתסכל מאוד שהחלטות שכבר הגיעו להחלטות ממשלה, שכבר הכירו בחשיבות ויודעים וזה לא מיושם.

אורי מקלב: חילופי שלטון לא צריכים להשפיע על רצף שלטוני, על רצף של עשייה.

אורי מקלב: זה הדבר הכי גרוע שיכול להיות, שבאמת הדברים האלה הם הגורמים להפסיק את כל הנושאים החשובים האלה.

אורי מקלב: אני גם רואה שאני לא יודע עוד מי לוקח את האחריות, זה לא נמצא, אני לא רואה את השר היום.

אורי מקלב: אני ישר חושב, תוך כדי שאתה מדבר, אני אפנה לראש הממשלה, בסדר, אני אפנה לשר.

אורי מקלב: אני יכול לפנות למזכיר הממשלה, לממשלה עצמה, כוועדה של הכנסת, שאנחנו אמונים על הפיקוח על עבודת הממשלה, זה התפקיד שלנו, זו האחריות שלנו ובאמת לקדם את זה ונעשה את זה.

אורי מקלב: אבל אם לעשות עוד צעד אחד קדימה ולקחת את השר שהוא האיש המעשי, עם מסרים חדשים ועם מוטיבציות חדשות, עם יעדים חדשים, לבוא ולהגיד לו 'תשמע, זה אתה, בוא תראה, נעשה ישיבה, תפגוש את האנשים, תשמע, אני מוסר לך את המסר על מה קורה, מה ההפסדים שלנו, מה היכולות שלנו', מה המשמעויות של כל מה שאתם הצגתם, ואני עוד לא רואה את הכתובת עם מי אני מדבר.

קריאה: אולי שר המדע.

אורי מקלב: קודם האוצר שלח נציג, הוא כבר יצא, הנציג של משרד החקלאות.

אורי מקלב: אתה?

נעם מוזס: כן.

ענת לוי: זה שיצא היה מטעם האוצר.

אורי מקלב: משרד האוצר שלח רפרנט שאחראי על החקלאות.

אורי מקלב: אני לא מדבר על משרד החקלאות, אני מדבר על האוצר, הוא כנראה גם הבין שאני בחלק שלי, הוא לא כל כך - - - כי האוצר באמת האוצר, אבל מי שם, איזה רפרנט, על מי הוא אחראי, גם לא ברור.

אורי מקלב: אנחנו נגיע לזה בדברי הסיכום.

אורי מקלב: אני רוצה שנתכנס, אנחנו מוגבלים בזמן.

אורי מקלב: פרופ' צבי הכהן, אתה רוצה להשלים?

אורי מקלב: אנחנו מברכים אותך על עצם הנוכחות שלך פה, כפי שאמר נדב, זה אומר על החשיבות, זה מציף את החשיבות או מחדד את החשיבות של הדברים.

אורי מקלב: ד"ר יצחק מקובסקי, עם מצגת קצרה שיש לך גם כן.

אורי מקלב: רק תציג את עצמך.

יצחק מקובסקי: אני חוקר באוניברסיטת חיפה, אבל מגיע לפה כנציג המרכז הישראלי לחקר הים התיכון שהוקם בשלוש השנים האחרונות.

יצחק מקובסקי: השם חיפה עלה פה באיזה שהוא היסוס כמה פעמים ואני רוצה להגיד שאני באתי להגיד פה שאנחנו לא רק תומכים, אנחנו תומכים ואפילו רוצים לדחוף יותר רחוק את הנושא הזה.

יצחק מקובסקי: אני רוצה רגע להוציא את זה מהקונטקסט של אילת ולהגיד שהים בנפשנו.

יצחק מקובסקי: הים בנפשנו בתמונה הגדולה, ברמה הבינלאומית ואני יכול לדבר על זה שעות.

יצחק מקובסקי: אני לא אעשה את זה כרגע.

יצחק מקובסקי: הים בנפשנו ברמה הישראלית, חצי משטח מדינת ישראל הוא ים ואנחנו לא יודעים עליו כלום.

יצחק מקובסקי: זאת המפה שקיימת כרגע בידינו כדי לבטא מה קורה באותו חצי של הים.

יצחק מקובסקי: רואים שהכול רק תכלת, אנחנו ממש לא יודעים .

יצחק מקובסקי: מה החלק של אילת בעניין הזה?

יצחק מקובסקי: אני אתחיל מהרמה האישית.

יצחק מקובסקי: אני אישית התאהבתי בים באילת.

יצחק מקובסקי: אני הייתי מדריך צלילה באילת, אני הייתי סטודנט תושב אילת וכך הגעתי לאילת.

יצחק מקובסקי: אני רוצה להגיד שזה לא רק אני, חלק גדול מקהילת חוקרי הים בישראל עברו - - - ואני מייצג משהו כמו סדר גודל של 400 חוקרים, הם עברו דרך אילת וקיבלו המון מאילת.

יצחק מקובסקי: זאת אומרת לאילת יש תפקיד מהותי בכל העניין הזה, גם כשאנחנו מדברים על התמונה הגדולה יותר של הים התיכון.

יצחק מקובסקי: חד משמעית.

יצחק מקובסקי: בכל מוסדות המחקר הישראליים ובסך הכול יש פחות מ-1,000 איש שעוסקים בים.

יצחק מקובסקי: במדינה שחצי משטחה הוא ים.

יצחק מקובסקי: רק כהשוואה, משכתי מהאינטרנט את וודסול, מוסד מחקרי אחד בארצות הברית, הגדול, אני מודה, אבל שם לבד מועסקים 1,000 איש עם תקציב תפעולי שנתי של 250 מיליון דולר.

יצחק מקובסקי: איפה אנחנו ואיפה המוסד היחיד הזה?

יצחק מקובסקי: להבין שאין פה ספק, קידום חקר הים ומשאביו במדינת ישראל הוא דבר חיוני, הוא דבר מבורך, שאף אחד בכלל לא יחשוב.

יצחק מקובסקי: אני רוצה לספר בכמה מילים על מה שיש לנו ואולי קצת נשתמש בזה כאנלוגיה למה אנחנו מצפים שיקרה שם.

יצחק מקובסקי: האקדמיה הלאומית בשנת 2011 הכירה בחשיבות של הים התיכון ובהזנחה ארוכת הימים של מה שקורה בים התיכון ובעצם יצרה איזה שהיא תנועה במטרות של יצירת תשתית מדעית ישראלית לחקר הים התיכון, ואני אומר שזה חקר הים, ושיתוף משולב תעשייתי, מדעי וממשלתי, שזה דבר שהוא חיוני וחשוב.

יצחק מקובסקי: ב-2012 החלה ההקמה של המרכז וחתמו על זה, דבר שהוא לא רגיל, חתימות של נשיאי שש אוניברסיטאות פה, כיום זה שבע אוניברסיטאות, ושני מכוני מחקר ומכללה.

יצחק מקובסקי: כשאנחנו מדברים על הים אנחנו מדברים על מכלול אדיר של תחומים והנה, כל האוניברסיטאות - - - תוצאות.

יצחק מקובסקי: אחת התוצאות זה שהייתה דחיפה סוף סוף לקבל ספינת מחקר מודרנית במדינת ישראל.

יצחק מקובסקי: אני חייב לומר, התקציב של ות"ת היה 20 מיליון שקל.

יצחק מקובסקי: על זה אנחנו מדברים, ועם זה עוד 20 מיליון שקל יגיעו מהמדינה כתגובה להקמת ספינת מחקר.

יצחק מקובסקי: ברק היום לא נח כדי להקים אותה ולהביא אותה למים.

יצחק מקובסקי: אחת הדוגמאות זו הקמה של מתקן אסטרטגי לחקר הים העמוק בחיפה, כתשתית לאומית ופה לבד יש לו השקעות של יותר מ-50 מיליון שקל.

יצחק מקובסקי: אני רוצה להגיד, אל"ף, זה נכון וזה חיוני, 50 מיליון שקל לא מספיקים לאילת, בוודאי לא מספיקים לתחום הכללי.

יצחק מקובסקי: אני רוצה להגיד שראוי שהוועדה הזאת, לא רק שתעודד את היוזמה הזאת, אלא גם תעלה על סדר יומה את הנושא הכללי יותר של חקר הים במדינת ישראל.

יצחק מקובסקי: זה נושא קריטי, זה חיוני.

יצחק מקובסקי: אני לא אכנס לפרטיים, יש פה פרטים שאותם הצגנו ונציג, אבל זהו.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: אני אגיד בשקיפות מלאה, אני אספר את האמת, לא הייתם מוזמנים בשלב הראשון, אמרנו שאנחנו נתמקד בים סוף, זה לא היה הנושא, אבל ביוזמה שלכם ובאתם מרצון וזה באמת מחמם את הלב, לבוא ולהגיד שאין תחרות בעניין הזה.

אורי מקלב: זה גם מסר.

אורי מקלב: כולנו רואים את החשיבות של חקר הים, אנחנו היום ביום אילת, אבל אנחנו נקדם את הנושא הזה, ניקח את זה כמשימה, כיעד, כחשיבות לאומית, לקדם את כל נושא הים, כפי שאמרת, אז זה גם ים סוף וגם הים התיכון וגם דברים שיש, ודאי משקיעים, אבל באת לכאן לחזק את הדברים וזה מאוד חשוב ונכון, לכן אנחנו שמחים על שטרחת להגיע.

אורי מקלב: נעם מוזס, משרד החקלאות, מנהל תחום חקלאות ימית.

נעם מוזס: אני שמח שהדברים נאמרו באמת על הים התיכון, כים שמדינת ישראל היום מ שקיעה הרבה מאוד מאמצים בפיתוח הים התיכון - - -

אורי מקלב: אל תשכח שאנחנו היום ביום אילת.

נעם מוזס: אני בדיוק מכוון לעניין הזה.

נעם מוזס: לכן חשוב שתפקידה של אילת ומוסדות המחקר המצוינים שפועלים בה לא יישכח, כי בגלל ההתעסקות בים התיכון נוטים לשכוח את הפנינה הזאת ואת המקום המיוחד הזה.

נעם מוזס: אני אולי אגיד קצת דברים על איך אנחנו במשרד החקלאות מסתכלים על הנושא הזה של הפעילות באילת.

נעם מוזס: ברק הזכיר את הראייה הרחבה יותר, הבין משרדית, מבחינה לאומית.

נעם מוזס: אנחנו היום מייבאים את רוב המזון בנושא הדגים ומייצרים מעט מאוד ואנחנו מעוניינים במשרד החקלאות לשנות את הפרופורציות, אנחנו רוצים להגדיל את הייצור המקומי מסיבות שונות, כולל לקדם ייצור של מזון טרי ובריא ישראלי.

נעם מוזס: זה באמת באמצעות חקלאות ימית.

נעם מוזס: בנוסף לזה אנחנו רואים בתחום של החקלאות הימית מנוף לקידום של יצוא של טכנולוגיות, יצוא של תשומות.

נעם מוזס: חנה הזכירה את הנושא הזה של קשרים עם מדינות שכנות.

נעם מוזס: יש היום יצוא שהולך וגדל של תשומות לייצור כמו הנושא של מזון ודגיגים שמיוצרים רק בישראל, במערכות, והמחקר בתחום של החקלאות הימית הוא מנוף חשוב להרחבת הנושא.

נעם מוזס: המוטיבציה השלישית היא באמת קידום הפריפריה.

נעם מוזס: אנחנו, משרד החקלאות ופיתוח הכפר, רואים חשיבות בהמשך הפעילות של חקלאות ימית בדרום הערבה.

נעם מוזס: הכלובים בזמנו שפעלו במפרץ היוו מרכיב של עד 40% מההכנסות של חלק מהיישובים בדרום הערבה ואחרי סגירה של החוות באילת נוצרו שם בעיות כלכליות לא פשוטות.

נעם מוזס: אנחנו מעוניינים להחזיר את הפעילות בהיקפים שהיו בים, אבל במערכות יבשתיות באילת וידידותיות לסביבה, חקלאות ימית ירוקה, ואנחנו עוסקים בזה היום, בתיאום עם כמה וכמה משרדי ממשלה, כולל משרד הכלכלה והמשרד להגנת הסביבה.

נעם מוזס: המאמץ העיקרי אכן מושקע בים התיכון, אבל המרכז הלאומי לחקלאות ימית נמצא באילת.

נעם מוזס: מנקודת מבטנו, אם המרכז הזה לא ימשיך לפרוח ולגדול אז העתיד של החקלאות הימית בישראל הוא קצר, כיוון שהמקום הזה מייצר את העתיד ואת הפיתוחים ואת המינים החדשים ואת הטכנולוגיות החדשות ולכן יש חשיבות לאומית להמשך הפעילות של המרכז הזה.

נעם מוזס: אני אסיים ואני אגיד שאם אתה ניסית לזהות איזה שהן פעילויות קונקרטיות שיכולות לעלות מהדיון הזה, מעבר לתמיכה במרכז מחקר ים סוף, הוועדה הזאת עמדה מאחורי המלצות של ועדת טייכר, מינה טייכר, שהייתה מדענית של משרד המדע, והיו לה כמה המלצות.

נעם מוזס: יכול להיות שראש העיר נגע בזה, חנה הזכירה, אני לא מתייחס לרה-ארגון - - -

אורי מקלב: אנחנו ננסה לקיים ישיבה מיוחדת בנושא הזה.

אורי מקלב: אני מבין שיש החלטת ממשלה שאתם - - -

ברק חרות: אם מתייחסים בהקשר של תשתיות, אותה ועדה המליצה שהממשלה תשקיע, והיא אפילו נקבה בסכומים, לאורך זמן בתשתיות במלח"י.

אורי מקלב: וזה עדיין לא מיושם.

ברק חרות: לא מיושם.

נעם מוזס: ואני לא מתייחס לרה-ארגון, אני מתייחס לנושא של התשתיות.

נעם מוזס: מגיעים אלינו לביקורים שרים ואנשים ממדינות שונות, אנחנו רוצים להביא אותם לאילת, למרכז הלאומי לחקלאות ימית והמקום לא נראה טוב.

נעם מוזס: אני חושב שהנושא הזה הוא - - -

ברק חרות: הוא נראה טוב, הוא יכול להיראות יותר טוב.

ברק חרות: אני לא מדבר על האנשים ועל האיכות של העבודה, צריך להשקיע בתשתיות.

ברק חרות: יש החלטה או המלצה של ועדת מינה טייכר ומה שחשוב זה להגיע לאפשרות לממש אותה.

אורי מקלב: תודה רבה באמת על הפעילות שאתם עושים ואני מקווה שתעשו את זה ביתר שאת, אבל עדיין לא משרד החקלאות הוא המשרד שאנחנו רואים שהוא צריך לתכלל את הכול.

אורי מקלב: כמובן שלכאורה זה משרד הכלכלה שצריך לעשות את זה, אבל השותפות שלכם, מה שאתם צריכים ואנחנו מברכים על שיתוף הפעולה ואנחנו גם מקווים שהוא יתוגבר.

אורי מקלב: יש לנו עוד שני דוברים, אם עוד מישהו ירצה להתייחס, בבקשה.

אורי מקלב: אז נציג הוות"ת, פרופ' חיים גורן, ואחר כך שמחה הראל, כמנהלת בית ספר.

אורי מקלב: פרופ' חיים גורן.

חיים גורן: אמת, אבל אני אבקש דווקא מאמיר גת, הממונה על האוניברסיטאות והמחקר בוות"ת, להתחיל ואני אומר את דברי אחר כך.

אורי מקלב: אם הוא איש בשורה אנחנו נשמח.

אמיר גת: אני אתאר את המצב כמו שהוא היום.

אמיר גת: ות"ת נמצאת באילת מזה שנים, אמרנו את זה גם בוועדה הקודמת שהיינו, בוועדת החינוך.

אמיר גת: היא נמצאת באילת מזה שנים, תומכת בפעילויות משמעותיות שם.

אמיר גת: שני הגופים שאנחנו מתקצבים אותם, האחד זה קמפוס בן גוריון באילת והגוף השני זה המכון הבין אוניברסיטאי באילת.

אמיר גת: הרבה שנים אנחנו מתקצבים את שני הגופים.

אמיר גת: במהלך הדרך היינו גם שותפים להרבה מאוד ניסיונות לשפר, לשדרג, להוסיף תקציבים וככה וככה.

אמיר גת: עד היום הדברים לא קרמו עור וגידים, לפני כחודשיים בערך, עוד לפני שהכנסת החליטה על יום אילת, או לפחות לפני שאנחנו ידענו על יום אילת, החלטנו לעשות מאמץ נוסף בנושא הזה.

אמיר גת: לצורך העניין שכרנו את שירותיו של פרופ' חיים גורן מתל חי, שהיה חבר ות"ת בעבר.

אמיר גת: שוב, לסקור את האפשרויות האקדמיות בעיר אילת ולהמליץ המלצות להמשך.

אמיר גת: עד כאן, תודה.

אורי מקלב: אמציה, אתה העלית משהו שהיה קשור לוות"ת, אתה רוצה לחזור על זה?

אמציה גנין: אמיר יודע וגם חיים יודע.

אורי מקלב: לא, אנחנו כוועדה, לא כביקורת.

אמציה גנין: כן, אנחנו מאמינים בכל לבנו, ואני אומר אנחנו ואני מייצג למעלה מ-75 אנשים שחתמו על עצומה בעניין הזה, כל חוקרי הים בארץ למעשה, או 99% מהם, אנחנו מאמינים שמה שנעשה באילת זה מימוש של חזון ו - - -

אורי מקלב: דיברת לגבי ההתחשבנויות.

אמציה גנין: יש פה בעיות ואם אנחנו נתמקד בפסיקים הקטנים ובמשוואות ונפתור את המשוואות ולא ייתכן שיהיה מימון כפול, כמו שאמרתי קודם, או בדברים קטנים כאלה, אנחנו יכולים להיות צודקים, מבחינת העקרונות של העבודה, כי באמת כל אוניברסיטה צריכה לקבל מימון בהתאם למה שהיא מלמדת או דברים כאלה, אבל נפסיד אוצר, שאין דבר כזה, ואני מתייחס למילותיך לפריפריה.

אמציה גנין: אין דבר כזה כמו המכון הבין אוניברסיטאי בשום מקום בעולם, ובדקנו.

אמציה גנין: באו לפה הקנדים, משלחת גדולה עם אותו תורם שהוזכר, נציגים שלו והם שאלו איך אפשר לעשות מכון כזה בקנדה.

אמציה גנין: כפי הנראה אפשר לעשות את זה בטונדרה, על יד הקוטב או משהו, למה זה עובד באילת?

אמציה גנין: כי אנחנו בפריפריה.

אמציה גנין: אז אני חושב שאין פה חיסרון - - -

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אולי צריך להכניס עוד מדד, צריך לחשוב על זה, אני באמת פונה לוות"ת - - -

אמציה גנין: שיתוף הפעולה הזה הוא אפשרי, מי שמתחרה ב - - -

אורי מקלב: ואפשר גם להחריג אותו.

אורי מקלב: אני אומר לך, הגוף הכי קשה להחריג וגמישות שיש במדינה, כל הבירוקרטיה, זה ברשות המסים.

אורי מקלב: יש לנו לפעמים כל מיני תובנות שאנחנו רוצים להגיע עם רשות המסים, דברים שהם מאוד הגיוניים, שיכולים לקדם, והם אומרים 'אנחנו לא רוצים לפתוח שום דבר, אנחנו לא מחריגים שום דבר, פתח אחד יכול להביא לנו', מאוד מאוד קשה איתם, עם כל המשרדים, ואני אומר שהם ידעו להתגמש באילת.

אורי מקלב: הם ניסו להחזיר חזרה ולא נתנו להם, מכיוון שאנחנו חושבים שהיא לא רק פריפריה, היא באמת פריפריה מיוחדת, לאילת יש את הייחוד שלה, אנחנו לא רוצים שהיא תישאר פריפריה, אנחנו לא רוצים להנציח, אני חושב שיש את האפשרות שהיא תהיה, אמנם מקום רחוק ומיוחד, אבל יהיה לה מעמד משל עצמה.

אורי מקלב: לכן אני אומר, אולי באמת לנסות לפתור את הבעיות שיש בהתחשבנויות ובדברים אחרים, להחריג את זה גם בעניין הזה ומי שנמצא ועושה קורסים באילת, אז זה מובן, בגלל הצורך ובגלל הבעייתיות שיש בזה, יכול להיות ששם ההתחשבנויות צריכות להיות אחרות.

אורי מקלב: אני משאיר את זה כבקשה, כמשאלה.

אמיר גת: אם אני רק יכול להגיב, אני לא לגמרי ירדתי לסוף דעתך.

אמיר גת: אנחנו היום לא מתחשבנים, הקיצוב הוא גלובלי, אנחנו לא יורדים לרמת מספרי סטודנטים וככה.

אורי מקלב: אבל מגיע סטודנט באוניברסיטת תל אביב, בא לקורס באילת, אבל את התקציב מקבלת אוניברסיטת תל אביב, הם לא מקבלים את זה מכיוון שאתם את הסטודנט ככל הסטודנטים.

אורי מקלב: אולי אוניברסיטת תל אביב צריכה לתת את זה, להתחשבן איתכם, אבל זה לא עובד ככה.

אורי מקלב: אולי צריך לקדם את הדברים.

אמציה גנין: אני חייב לציין שוות"ת מממנים אותנו - - -

אורי מקלב: זה לא מתוך תלונה שלך וזה לא בא ממנו, זה בא ממני.

אורי מקלב: יש לכם מערכת יחסים טובה ואתה מעריך ואתה לא - - - זה יצא לך, העלית את זה במכלול, אבל אני מנצל את המקום שלי לנסות לפתור את זה, זה לא צריך לפגוע בשום דבר במערכת היחסים וההכרה וההערכה שיש לכם.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים פה בעניין הזה, ביום זה, כדי ל - - - אני מבין שיש עוד כמה דברים, אבל את האפשרות באמת להרחיב.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להתכנס מבחינת הזמן, אבל אנחנו נשמע בסבלנות את שמחה הראל, מנהלת תיכון רבין באילת.

שמחה הראל: בוקר טוב ותודה.

אורי מקלב: טרחת להגיע מאילת לכאן.

שמחה הראל: רבים מאיתנו.

שמחה הראל: אנחנו בכל הוועדות, באהבה.

שמחה הראל: כ-30 תלמידים מדי שנה, בוגרי י"א-י"ב, בוחרים במסלול של עבודות גמר ב-5 יחידות לימוד בתחומי מדעי החיים, סביבה, פיזיקה, כימיה.

שמחה הראל: ילדים אילתיים שברור שברגע שהם טעמו את טעם עבודת החקר הם הולכים למסלולים האלה באקדמיה.

שמחה הראל: לכל ילד כזה אנחנו מחויבים להצמיד מדריך פדגוגי, אקדמי, שילווה אותו בעבודה המדהימה שהוא עושה לאורך שנתיים ולפעמים שלוש שנים.

שמחה הראל: כל המכונים והגופים שיושבים סביב השולחן הזה שותפים לנו ואנחנו ממצים ואנחנו נעזרים, אבל רבים מתלמידינו נאלצים להצפין למכון רמון ולוייצמן ולאוניברסיטת בן גוריון ולעתים לירושלים, למצוא את המנחה האקדמי שימשיך וילווה אותם, כי זאת עבודה מאוד מאוד קשה, שנדרשת גם מאותו מנחה.

שמחה הראל: אין לי ספק שהילדים האלה, שנכנסו למסלול הזה, יבחרו בהמשך לימודיהם האקדמיים במחקר ובמדעי הסביבה ובים.

שמחה הראל: העבודות שלנו מוצגות ברחבי הארץ וזוכות במקומות הראשונים.

שמחה הראל: היו גילויים מדהימים של מיניות סוסוני הים וצבי הים, עבודות חקר שנלקחו למוסדות אקדמיים בעולם להמשך עבודת המחקר.

שמחה הראל: יש כאן דור נפלא שיכול למצוא באמת בית במכון הזה שיקום.

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: לנו היה יום המדע בכנסת, קיימנו כמה ישיבות כאן בוועדת המדע ודיברנו, גם עם משרד המדע הקודם ומשרד המדע העכשווי, הם דיברו על כך שהוא רוצה לראות את הצעירים והצעירות יותר שחושפים בפניהם ומאתגרים אותם דווקא בנושא המדע, פיזיקה, כימיה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש בזה חסר במקומות אחרים.

אורי מקלב: אנחנו רואים שמקום מגורים, שקרוב אליו הדברים האלה, זה מגביר באופן דרמטי, זה מספר דרמטי בתוך הבוגרים שלכם שהם מצאו את היעד שלהם, את העתיד שלהם והם מפתחים את הכישורים שלהם בכיוון הזה.

אורי מקלב: זה כשלעצמו במקום שגם מתאים לכך.

אורי מקלב: גם בירושלים אנחנו צריכים לחזק את זה, אבל כשיש את כל הכלים, לכאורה רק צריך לתגבר אותם, שנמצאים בעיר כמו אילת, אין ספק שצריך.

אורי מקלב: אנחנו גם נפנה לשר החינוך בעניין הזה, אני מניח שהוא מודע, אבל אני חושב שגם כל המשרדים צריכים להיות.

אורי מקלב: אני חושב שיש בעיה של חוסר מודעות בעניין הזה.

אורי מקלב: אני כירושלמי, בכלל אילת פחות מוכרת בחלק המדעי שלה וביכולות שיש לה, יש לה הרבה מה לעשות ויש לה רצון לעשות, ורק בחלק התיירותי ודברים מסגנון כזה.

אורי מקלב: בשביל זה אנחנו נמצאים כאן היום, בשביל זה אנחנו מקיימים את הדיון הזה.

אורי מקלב: פרופ' גורן, רצית להשלים משהו בעניין הזה?

חיים גורן: שני משפטים קצרים.

חיים גורן: כיוון שאני רק נכנסתי לתפקיד ואני נותן לעצמי את חודש החסד ללמוד את העניינים ואני יורד בסוף השבוע לאילת, גם אני פריפריאלי, מה לעשות, תל חי, אילת, אני יורד בסוף השבוע לאילת - - -

אורי מקלב: ממטולה עד אילת.

חיים גורן: בדיוק, אני באתי משם ועכשיו אני חוזר לשם.

חיים גורן: אז אני נותן לעצמי את החודש ללמוד.

חיים גורן: אני התחייבתי תוך שלושה חודשים להגיש דוח ביניים ותוך שישה חודשים להגיש את הדוח הסופי שלי, על פי ההנחיות שקיבלתי מוות"ת ומל"ג.

אורי מקלב: מכריחים אותך להיות תלמיד חכם.

חיים גורן: נכון, הגדרה נהדרת.

חיים גורן: אני הקשבתי היטב לכל מה שנאמר כאן, חלק מהאנשים אני גם עומד לפגוש בימים הקרובים.

חיים גורן: אני חושב שכל זה יילקח כמובן בחשבון בדוח שלי.

חיים גורן: אני אמור למסור דוח והמלצות למל"ג ולוות"ת והלאה אני גם ארשה לעצמי, כמו שעשיתי עם יושב ראש הוועדה הקודמת, לזמן את עצמי לפגישה איתך בנושא הזה, כשאני אראה קצת יותר את הדברים.

אורי מקלב: אני אשמח.

חיים גורן: אני חושב שהדוח הזה, כשהוא יילך הוא בוודאי יצטרך גיבוי של האנשים הפוליטיים כאן בבית הזה.

אורי מקלב: יפה מאוד.

אורי מקלב: בסדר גמור, אני מוכן ומזומן לשיתוף פעולה בעניין הזה ואנחנו מאחלים לך הצלחה.

אורי מקלב: יש מישהו שרוצה להוסיף עוד לפני סיום?

יחזקאל גילדור: אני חזי גילדור מהאוניברסיטה העברית, אני חוקר גם בים התיכון וגם באילת.

יחזקאל גילדור: אני רוצה לחדד כמה נקודות שאני חושב שהופכות את ההחלטה הזאת להרבה יותר קלה מהרבה מקרים אחרים.

יחזקאל גילדור: אין פה תחרות על איפה ימקמו בית ספר לרפואה, את המרכז לחקר הים התיכון אפשר לעשות רק בים התיכון.

יחזקאל גילדור: חוקרים שנקלטים במכון הבין אוניברסיטאי גרים רק באילת, הם לא עובדים באינטל וגרים בתל אביב.

יחזקאל גילדור: סטודנטים שנמצאים שם במעונות, עושים את הקניות שלהם ומבלים באילת כי אין להם שום מקום אחר ללכת.

יחזקאל גילדור: כלומר מהרבה בחינות ההחלטה הזאת היא פשוט טריוויאלית.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: היא ממנפת בהרבה דברים, אין ספק.

אורי מקלב: קיימנו דיון של שעה וחצי, אנחנו רואים את היתרונות.

אורי מקלב: אני חושב שאם הייתה בעייתיות היא הייתה צפה.

אורי מקלב: לכאורה רק צריך לקבל את ההחלטה ולעשות את המעשים הנכונים בעניין הזה וזה מביא אותנו לסיום.

אורי מקלב: לפני סיום אני עוד אגיד לכם, מנהלת הוועדה מזכירה לי, חצי התנצלות, חבר הכנסת יצחק הרצוג היה אמור להיות כאן בישיבה הזו, הוא היום לא נמצא בארץ, אבל הוא רצה להופיע בפני הוועדה ודווקא בנושא הזה, הוא אמר לי לא פעם בשיחה שהוא קרוב לנושאים האלה והוא רוצה גם לתרום את עצמו למען הדברים האלה.

אורי מקלב: אני לא יודע אם יודעים את זה, אבל הסבא, הרב הרצוג, קיבל תואר דוקטור מאנגליה - - -

קריאה: תכלת וארגמן.

אורי מקלב: והמחקר שלו היה גם מחקר בתחום הימים, זה היה הנושא של התכלת, הציצית והתכלת, החילזון.

חנה רוזנפלד: אני חייבת לומר שעל הפרק כרגע לגדל, אנחנו הצלחנו לרבות את החילזון הזה ואנחנו רוצים לבחון את היכולת לחדש את הייצור המקראי המקורי של הפקת התכלת לצביעת פתיל הציצית.

אורי מקלב: זה גם יכול להיות, אני לא יודע אם אקזיט ממש, אבל זה גם יכול להיות משהו כלכלי.

חנה רוזנפלד: זה ממש על הפרק, פרויקט ביו טכנולוגי.

אורי מקלב: לא הרבה זוכים לזה ומשתמשים בזה, זה גם תלוי במנהגים, אבל ודאי יותר ויותר נפוץ יותר השימוש בתכלת בציצית.

אורי מקלב: אני לא ארחיב פה, אני מקווה שרבים יודעים על מה מדובר.

אורי מקלב: פעם הציצית הייתה תכלת, כולה, לא כולה, אבל זה הופסק בגלל שלא מצאו אותו.

אורי מקלב: חקרו ומצאו ואתם אומרים שהיום הליך ההנפקה - - - זו תורה שלמה בעניין הזה.

אורי מקלב: הנה, גם חיברנו את זה לעניין הזה.

אורי מקלב: אז חבר הכנסת הרצוג רצה להיות ביום הזה, בים הזה, זה כבר הולך ביחד.

אורי מקלב: בתלמוד הרבה פעמים משתמשים באמירה, התורה רחבה מני ים, מים שאין סוף.

אורי מקלב: כשאנחנו רוצים להגדיר דבר שהוא באמת רחב ויש בו את הכול, כמו שראינו פה, יש הרבה מה לעשות, לא משתמשים ב'רחבה היא הארץ', אלא אומרים רחבה מני ים.

אורי מקלב: כשזה בלי סוף, כשיש בזה הרבה מה לעשות, מדברים על הים.

אורי מקלב: כמה שהוא נראה מלמעלה שהוא חד ממדי, רואים כמה שיש בו הרבה מה לחקור ומה לפתח.

אורי מקלב: זה מביא אותנו גם לדברי הסיום.

אורי מקלב: אנחנו ציינו את היום הזה, אנחנו לא רוצים להישאר רק בציון, לציין את היום, אנחנו רוצים כמה שיותר לתרום לדברים, יישום מעשי, למנף ולראות את כל המשאבים המיוחדים שיש בחקר ים סוף, או כל הפעילות סביב הים, גם ההון האנושי שיש לנו וגם תנאי הטבע המיוחדים האלה.

אורי מקלב: כל מה שאתם אמרתם, אני לא אחזור על זה.

אורי מקלב: אנחנו באמת רוצים להיות חלק, זו גם חובתנו וגם זכותנו, לקדם ולפעול בעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו נשב ישיבה מקצועית שלנו, למי נפנה, איך לפנות, אנחנו נמצא את הדרכים בשיתוף עם ראש העיר ואיתכם כדי להצעיד אותנו קדימה, ובדיון הבא שאנחנו נעשה בנושא הזה נוכל כבר להיות אנשי בשורה.

אורי מקלב: תודה רבה לכם ויום טוב ויום נעים.