ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 169, 2016-02-16 14:30

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: אני מבקש להתחיל את הישיבה השנייה של ועדת הכלכלה היום שהיא חלק מסדרת דיונים על נושא הקטל בדרכים.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, ברשותכם אני רוצה לפתוח ולשלוח מכאן קודם כול את תנחומינו הכנים מכל הלב לכל המשפחות של האנשים שנהרגו בתאונות הקשות והקטלניות ולשלוח ברכת החלמה לפצועים.

איתן כבל: אני אומר את זה מעומק הלב.

איתן כבל: אני מנסה כל הזמן לחשוב, אם היינו עושים איך הדברים יכלו להיראות.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לפתוח בנקודה אחת.

איתן כבל: כל הזמן אני נשאל על-ידי גורמים, שחלקם פה, מה "השיניים" של ועדת הכלכלה בעניין הזה.

איתן כבל: אני רוצה לומר לפרוטוקול, שאף אחד לא יבחן אותנו בכלל על חוזק "השיניים" שלנו, ובעיקר בנושא הזה.

איתן כבל: כל מי שבא לדבר במושגים של האם לוועדה יש סמכות או אין לה סמכות שלא יעמיד אותנו במבחנים האלה.

איתן כבל: זה נושא גדול מדי, קשה מדי, לאומי מדי מכדי שמישהו ירצה לשחק אתנו בעניינים האלה משחקים פוליטיים.

איתן כבל: אני אומר לכם בהן צדק, אני אישית החלטתי שאני יוצא למלחמה, וכאן עכשיו זו מלחמה.

איתן כבל: אין פה מקום לא לכבוד, לא לציניות, לא לסיפורים.

איתן כבל: אמרתי לכם בדיון הקודם שאני לא מכיר אף גנרל שהיה מעז לבוא לראש הממשלה ולהודיע לו שבשנה הבאה ירשום שיהיו 355 הרוגים.

איתן כבל: אם הוא היה מעז לומר דבר כזה, באותו רגע הוא היה מפוטר מתפקידו.

איתן כבל: אי אפשר לחשוב במושגים כאלה.

איתן כבל: אנחנו יצאנו לדרך לא כי חסרים כלים, אלא כדי לכנס את כולם, ואת מה שחסר לשים עליו את כל הכוח.

איתן כבל: אני אומר כאן, אין לי שום כוונה לשחק פה משחקי כבוד או כיפופי ידיים.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה.

איתן כבל: אני בטוח שחברי מן הקואליציה ומן האופוזיציה, כולם כאיש אחד בעניין הזה.

איתן כבל: אין כאן עניין שאנחנו משחקים בו.

איילת נחמיאס ורבין: למרות שאני רואה, אדוני, שאנחנו רק מן האופוזיציה.

איתן כבל: עוד יגיעו חברי כנסת נוספים.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לפתוח תחילה, ביקשתי מנציגי המשטרה להציג בפנינו, בקצרה, ולהתמקד בתאונה המחרידה שהייתה.

איתן כבל: יהיה כמובן דיון שלם עם המשטרה, שיעסוק אך ורק באכיפה, והוא לא יימשך שעה וחצי אלא לפחות שעתיים או שעתיים וחצי, שבו ננסה לעלות ולרדת ברזולוציות.

איתן כבל: אבל אנחנו קודם כול, המפקד, רוצים לשמוע ממך, או ממי שתחליט שהוא הגורם שיציג את הדברים בצורה רצינית ועד כמה שאפשר מעמיקה, מבלי לקחת את הזמן של כולם, את אשר אתם ראיתם במקום.

איתן כבל: יש לי רק בקשה אחת, לפחות בדיונים כאן, לא "לכבס" יתר על המידה את המושג "הגורם האנושי".

איתן כבל: בסוף-בסוף זה הכול גורם אנושי, בסוף זה בני אדם.

איתן כבל: מכיוון שאנחנו יודעים שיש גורם אנושי בתהליך הזה אז אנחנו מנסים לייצר את כל המערכות כדי להימנע מן ההשלכות של המצב הזה, שהגורם האנושי הוא הסיפור המרכזי.

איתן כבל: בבקשה.

<ירון בארי: אני ראש אגף התנועה.

<ירון בארי: ראשית, אני מצטרף לחיבוק ולתנחומים למשפחות השכולות, למשפחות הנספים באירוע הקשה הזה.

<ירון בארי: אתן פה תיאור קצר של האירוע ושל מה שאנחנו מבינים עד עכשיו, במגבלות החקירה.

<ירון בארי: הנושא נמצא בחקירה.

<ירון בארי: מדובר ברכב משאית שנסע ממזרח למערב ונתקע מעט אחרי מחלף לטרון בשול הדרך בגלל בעיה טכנית.

<ירון בארי: הייתה לו נזילת שמן והוא נתקע ונעמד בשולי הדרך.

<ירון בארי: אחריו נסע אוטובוס של "אגד" בקו 402, שלמזלנו – אנחנו גם את זה חוקרים – לא היה מלא וחלק גדול מן הנוסעים ישבו בצד שמאל של האוטובוס, למזלנו ולמזלם.

<ירון בארי: הרכב הזה מסיבה לא ברורה שקשורה לגורם האנושי, שתיכף אדבר עליו, סטה ימינה עוד הרבה לפני שהוא הגיע למשאית ונסע בעצמו על השוליים.

<ירון בארי: זמן קצר לפני שהוא פגש את המשאית הוא ראה אותה, לקח את ההגה חזק שמאלה, דופן ימין שלו השתפשפה בחוזקה בפינה השמאלית של המשאית החונה ומייד הוא פנה באופן אינסטינקטיבי ימינה ונתקע.

<ירון בארי: הגענו מהר למדי עם הרבה מאוד כוחות הצלה למקום.

<ירון בארי: אני חייב להגיד שהמקום נראה הרבה יותר כמו זירת פיגוע מאשר כזירת תאונת דרכים.

<ירון בארי: מהמקום פונו 6 הרוגים ו-9 פצועים.

<ירון בארי: ברור לנו לגמרי שההתנהגות הבסיסית של הנהג, הירידה לשול הדרך, היא לא התנהגות נהג רגילה, ואנחנו בודקים מה הסיבות לכך.

<ירון בארי: דבר נוסף שגם פורסם לצערי אבל הוא ידוע, זמן קצר אחרי התאונה, בעוד הגופות מוטלות והפצועים זועקים הנהג מצא דרכו לכיוון הטכוגרף ועשה שם מספר פעולות, שכרגע אנחנו בודקים מה בדיוק המשמעויות שלהן, אבל בואו נסכים שזה לא פעולה טבעית של אדם שהיה אחראי או היה מעורב בתאונה כזאת.

<ירון בארי: אני רוצה לומר מילה, ברשותך, ונרחיב על זה, על הגורם האנושי.

<ירון בארי: הגורם האנושי זה אנחנו, זה כולנו, זה אנשים, וכולנו חוטאים לפעמים בהיסח הדעת תוך כדי נהיגה.

<ירון בארי: כולנו עם הטלפונים.

<ירון בארי: אפשר לראות את זה, להסתכל מסביב.

<ירון בארי: כל שֵם שתרצו לתת לזה אפשר לתת, אבל בסוף זה אנשים שעסוקים בטלפון החכם והוא הורג אותם.

<ירון בארי: אנחנו מגיעים לזירות של תאונות ורואים הרוגים עם הטלפון בין הרגליים, ואנחנו יודעים אחרי זה ממחקרים שאנחנו עורכים ומחקירה שאנחנו עושים שהם עסקו בטלפון הסלולרי.

<ירון בארי: קשה מאוד להוכיח את הסיבה אל מול התוצאה אבל אין ספק שאם יש משהו קריטי, זה נושא השימוש בטלפון סלולרי תוך כדי נהיגה.

<ירון בארי: אגב, לא רק תוך כדי נהיגה, גם תוך כדי הליכה.

<ירון בארי: הרבה מאוד מהתאונות עם הולכי רגל נובעות מכך שהולכי הרגל חושבים שרואים אותם, אז לא צריך להסתכל, מסמסים והולכים, ולצערי הולכים אל מותם.

איילת נחמיאס ורבין: וגם דוחפים עגלה מקדימה.

<ירון בארי: זה הסיפור.

<ירון בארי: הסיפור על הכביש זה אנשים.

<ירון בארי: אגב, מבחינתי זה גם קצת אופטימי כי אם זה אנשים אז על אנשים אפשר להשפיע.

<ירון בארי: איך להשפיע ומה להשפיע – על כך נדבר ארוכות, אני לא רוצה להרחיב כעת.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה לשאול אותך עוד שאלה לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לנציג "אגד" שאני מבקש ממנו להתקרב כבר למיקרופון כי אני רוצה לשמוע ממנו פרטים נוספים.

איתן כבל: האם לכם במשטרה – ואם לא אז נעבור מייד לנציג של "אגד" – הרי ברור היה, ואני כבר שואל את שניכם, כל אחד בתורו, לאחר שהתברר גודל האסון ונודע מי הנהג ומה הגיליון שלו והסתבר – לפחות על-פי הפרסומים, אני לא יודע להגיד מעבר לכך – שהאיש היה סוג של מוּעד, או לפחות יש לו היסטוריה של נהג לא בדיוק זהיר, ואני משתמש במילים זהירות כי תיכף אני רוצה לשמוע מכם.

איתן כבל: האם למשטרה ובוודאי ל"אגד" יש רישום, תיק אישי שמתייחס לכל אחד מן הנהגים?

איתן כבל: איך מחליטים מתי נהג כזה יכול לחזור ולנהוג?

איתן כבל: מתי אתה מחליט שהנהג הזה יש לו מספר כזה של עבירות ולכן לא ראוי להחזיר אותו יותר לכביש?

איתן כבל: בכל זאת זה אוטובוס שמסיע כמות כזו של אנשים שזה כבר לא מן העניין.

איתן כבל: קודם כול ניצב בארי ואחר-כך נעבור לנציג "אגד" בצורה יותר מפורטת.

<ירון בארי: אגיד בזהירות, ואולי זה אפילו קצת ייתר את הדברים של נציג "אגד".

<ירון בארי: אנחנו בוחנים, אנחנו חוקרים בכמה מעגלים.

<ירון בארי: אנחנו חוקרים את האחריות הישירה של הנהג לאירוע הזה ואנחנו חוקרים, במעגלים רחבים יותר, את כל האחריות השילוחית ואת כל מי שהיה אחראי לזה שהנהג – או הנהגים, הרי מעורב שם עוד נהג, נהג המשאית – עלה על ההגה.

<ירון בארי: החקירה מתבצעת בדקות אלה.

<ירון בארי: בדקות אלה נחקרים חלק מן האנשים ולכן אני חושב שיהיה נכון, הגם שזה אולי לא יספק את הסקרנות ואת הרצון האמיתי לדעת, המקום הטוב של הסקרנות, אני חושב שלא יהיה נכון לפרט.

<ירון בארי: אני מציע גם לנציג "אגד" להיות זהיר כי אנחנו חוקרים את העניין.

<ירון בארי: אין ספק שהשמועות, שהן כבר לא שמועות, הן כבר עוּבדות שאנחנו חוקרים אותן, הגיעו גם אלינו וכל הנושא הזה נבדק.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני חוזר ומזכיר לך שיתקיים דיון מעמיק מאוד, דיון שלם על האכיפה, ואם נצטרך ואם לא נבוא על סיפוקנו בדיון אחד הוא יתארך אפילו ליותר מדיון אחד.

איתן כבל: אני רוצה לעבור לנציג "אגד".

איתן כבל: אני מבקש ממך, מעבר לאשר נאמר במקרה הספציפי הזה, מה שאתה יכול ומותר לך לומר על המקרה של הנהג הזה אמור לנו, אבל אני רוצה לדעת האם יש משנָה סדורה והאם בעקבות האירוע הקשה הזה אתם מתכוונים, אם צריך, לשנות את הכללים ולקבוע כללים מי ומתי ומי מאשר לנהג לעלות חזרה לכביש ולנהוג באוטובוס.

<אלחנן ארז: אני מנהל משרד יושב-ראש מזכירות "אגד" ומזכיר הנהלת "אגד".

<אלחנן ארז: ב"אגד" גם כשמגיע אדם עם רישיון נהיגה לאוטובוס הוא לא יכול לעלות ולנהוג באוטובוס לפני שהוא עובר- - -

אורי מקלב: תביע צער על ההרוגים, אם אתה יכול.

איתן כבל: אני פתחתי עם זה.

אורי מקלב: אני מדבר על נציג "אגד", בכל אופן.

עליזה לביא: אדוני, ההערה במקום.

עליזה לביא: "אגד" פרסמה מודעת השתתפות בצער אבל לא כתבה את שמות ההרוגים.

אורי מקלב: יש לכם ביקורת על כל מיני דברים אז אולי כדאי שתפתח בדברי ניחום למשפחות.

עליזה לביא: אדוני, פה אולי הזמן שנציג "אגד" יודיע על פרסום הודעה נוספת עם שמות האנשים.

עליזה לביא: לכל איש יש שֵם.

עליזה לביא: לא ייתכן שיתייחסו לאנשים, ל-6 הנרצחים- - -

איילת נחמיאס ורבין: אם לנהג היה מספיק זמן ללכת ולשנות ולפגוע בטכוגרף כדי שלא ידעו מה הוא עשה אז כנראה שיש פה רצח.

עליזה לביא: אני מבקשת שתתקבל פה החלטה שתצא מחר הודעה, פרסום שלכם עם שמות ההרוגים, עם שמות המשפחה שלהם.

עליזה לביא: לכל איש יש שֵם.

עליזה לביא: זה עוול שנעשה כאן ולא היה ראוי שתתפרסם הודעה כזאת.

איתן כבל: עליזה לביא, תודה.

איתן כבל: אלחנן ארז, בבקשה.

<אלחנן ארז: כמובן אני מצטרף לכל מה שנאמר כאן גם על-ידי חבר הכנסת איתן כבל וגם על-ידי נציג המשטרה, שאנחנו מביעים צער עמוק על התאונה הזאת ועל תוצאותיה הקשות ומאחלים רפואה שלמה לכל הפצועים.

<אלחנן ארז: זה ברור מאליו.

<אלחנן ארז: עכשיו אני חוזר לעניין.

<אלחנן ארז: אדם שמופיע ב"אגד" עם רישיון נהיגה לאוטובוס, ולא משנה איפה הוא קיבל אותו, לא יעלה על אוטובוס לפני שהוא נבחן בבית-ספר לנהיגה של "אגד".

<אלחנן ארז: יש לנו בית-ספר שלנו בחיפה, בירושלים ובאזור המרכז.

<אלחנן ארז: רק לאחר שהוא אושר על-ידי מורי בית-הספר לנהיגה של "אגד", רק אז הוא יוכל להיות נהג ב"אגד", וכמובן שהוא יעבור גם קורס, שאנחנו קוראים לו "קורס נהג חדש", שבמסגרתו אנחנו מנסים להעניק לו את הכלים, שהוא לא ירגיש לגמרי את החששות שיש לכל נהג חדש שעולה על כלי רכב כל-כך גדול וגם קצת בעייתי.

<אלחנן ארז: מעבר לזה יש לנו מחלקת בטיחות, שגם היא פרושה בשלושת האזורים: צפון, דרום ואזור ירושלים, שמבצעת מעקבים אחר צורת נהיגתם של נהגים.

<אלחנן ארז: המעקבים האלה יזומים ובנויים משני רבדים: רובד אחד, במיוחד אחרי נהגים חדשים שנכנסים לעבודה, לראות איך הם התאקלמו ואם הם באמת הפנימו את מה שלימדו אותם בבית-הספר לנהיגה, ויש גם מעקבים אקראיים, ויש גם מעקבים שנובעים כתוצאה מתלונות נוסעים.

<אלחנן ארז: אם נוסע מתלונן בחריפות על צורת נהיגה של נהג קצין הבטיחות בדרך כלל שולח עוקב לעקוב אחרי צורת הנהיגה הזאת.

<אלחנן ארז: העוקב עולה על האוטובוס בדרך כלל לא עם מדי "אגד", הוא בא עם בגדים רגילים, או שזה נעשה באמצעות רכב שיש בו מערכת צילום שמתעדת את צורת הנהיגה של הנהג.

<אלחנן ארז: זו מערכת שנקראת "פרובידה".

<אלחנן ארז: אני יודעת שזה קיים גם במשטרות באירופה.

<אלחנן ארז: זה לא קיים במשטרת ישראל.

<אלחנן ארז: אבל אז גם הנהג לא יכול להתווכח עם הממצאים כי מביאים אותו אחרי כן לשיחה ומראים לו את הסרט שצולם.

איילת נחמיאס ורבין: כמה נהגים מורידים מהכביש בשנה?

עליזה לביא: הנהג הזה עבר את כל מה שתיארת עכשיו?

<אלחנן ארז: אני לא יודע, אני מדבר כעת באופן כללי על מה שנעשה ב"אגד".

איילת נחמיאס ורבין: כמה נהגים הורדתם מהכביש?

איילת נחמיאס ורבין: אתם, לא המשטרה.

איתן כבל: ביקשתי שתבואו מוכנים.

איתן כבל: אם לגבי המקרה המסוים הזה יש סיבה לא לדבר מעבר אז אין בעיה.

איתן כבל: אני מבקש פשוט מאוד לדעת, מעבר לאשר אתם עושים, האם יש לכם נתונים על הנהג הזה, שמתברר עכשיו – אני יודע רק מפי פרסומים, מה שאני לא יודע אני לא יודע, ואני אומר את הדברים בזהירות, אני לא מדבר על האירוע עצמו – אלא שהוא הגיע עם "רזומה" כזה ולמרות זאת ניתנה לו האפשרות לנהוג.

עליזה לביא: בלי קשר לתאונה, צריכים להיות רישומים האם אדם עבר השתלמות, עבר הדרכה.

איתן כבל: זאת השאלה הראשונה.

איתן כבל: השאלה השנייה שביקשתי לשאול, ואם אתה לא יודע להשיב כעת אני אפילו מעדיף שלא תמצא את עצמך נכנס פה לתוך loop.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, אוציא בקשה בכתב כי אני רוצה תשובה כתובה ברורה ומפורטת, האם ל"אגד" יש תוכנית או מדיניות שקובעת מתי בדיוק, אחרי כל מה שאמרת, נהג יכול ומאושר לו לנהוג באוטובוס ומתי לא.

איתן כבל: והאם למרות שבמקרה הזה היו לו מספר הרשעות הוא עבר תהליך כזה או אחר שמחזיר אותו לכביש?

איתן כבל: והאם בכלל יש נהגים שיותר לא מרשים להם לעלות לכביש?

איתן כבל: אם אתה יודע לענות לי על זה עכשיו, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: וכמה נהגים הם מורידים מן הכביש ביוזמתם.

<אלחנן ארז: קודם כול, כפי שאמרתי, לכל נהג ב"אגד" יש תיק בטיחות.

<אלחנן ארז: אין נהג ללא תיק בטיחות.

<אלחנן ארז: יש נהגים שהתיק שלהם מצוין, יש נהגים שהתיק שלהם טוב פחות, יש נהגים עם תיק גרוע.

<אלחנן ארז: כל פעם מתכנסת ועדת בטיחות שמתמקדת בנהגים מרובי תאונות או תלונות ונערך דיון ביחד עם הנהג.

<אלחנן ארז: מדברים אתו, מנסים להסביר לו, מנסים להצביע לו על טעויות שהוא עושה, על תקלות בצורת הנהיגה שלו.

<אלחנן ארז: יש נהגים שמופנים חזרה לבית-הספר לנהיגה למרות שהם כבר בעלי רישיון נהיגה.

<אלחנן ארז: באותה תקופה הנהג לא נוהג אלא הוא נמצא כתלמיד.

<אלחנן ארז: למרות שהוא בעל רישיון נהיגה על אוטובוס הוא נמצא כתלמיד בבית-ספר לנהיגה ועובר הכשרה מחדש.

איילת נחמיאס ורבין: האם המחסור בנהגי אוטובוס, שאנחנו יודעים שקיים, גורם לכם להתפשר על תיקי הבטיחות של הנהגים ועל איכות הנהיגה שלהם?

<יצחק שחק: כן, בוודאות.

איילת נחמיאס ורבין: זאת בעיני שאלה מרכזית לדיון היום.

<אלחנן ארז: נאמר במפורש, אין ספק שבעבר כשהיו שני קואופרטיבים גדולים, "אגד" ו"דן", והתשלום היה סביר כוח האדם שהגיע היה טוב יותר.

<אלחנן ארז: אין ספק בכך, זאת עובדה שקיימת.

<אלחנן ארז: היום גם נוצרה תחרות גדולה, חוסר בנהגים בכל הענף הזה.

<אלחנן ארז: זה יוצר בעיה להשיג נהגים.

<אלחנן ארז: ייתכן – אני אומר את זה בזהירות – שיש איזו התפשרות על רמה ושבעבר היינו הרבה יותר קפדניים, נכון, בהחלט.

איילת נחמיאס ורבין: זאת התשובה.

אורי מקלב: בעבר כל נהג היה חבר והיום לא.

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מן התשובה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תתמקד במה ששאלו אותך, מה תהליך החזרה של נהג אחרי שהורשע, אחרי שריצה עונש, ואיך הוא מתנהל בתוך "אגד".

אורי מקלב: אל תדבר על הנהג עצמו.

אורי מקלב: בתוך "אגד" מה התהליך של החזרה של נהג לכביש?

אורי מקלב: או מי שלא נהג מחוץ לעיר, מתי הוא חוזר לנסיעות בין-עירוניות?

אורי מקלב: אדם אחד מקבל את ההחלטה או המזכירות?

אורי מקלב: איך עובד התהליך?

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב חברי, עכשיו השעה 14:54, אין שום סיבה שבעולם שעד שעה 14:57 לא נקבל את התשובה.

איתן כבל: תודה.

<אלחנן ארז: כפי שאמרתי, יש ועדת בטיחות שבודקת נהגים מרובי תאונות או תלונות ומפנה אותם להמשך טיפול בהתאם למקרה, למשל לבית-ספר לנהיגה.

<אלחנן ארז: יש לנו גם סדנה שאנחנו עושים ביחד עם בית-חולים לווינשטיין ברעננה, לשם אנחנו לוקחים את הנהגים עם העבירות הקשות יותר והתוצאות די מפתיעות, כי כנראה כשרואים את התוצאות של תאונות זה משפיע קצת יותר.

<אלחנן ארז: בשנה שעברה, בשנת 2014-15 יותר מ-100 נהגים עברו סדנה בבית לווינשטיין.

עליזה לביא: מתוך כמה?

<אלחנן ארז: ב"אגד" יש כ-4,500 נהגים, רובם נהגים טובים.

<אלחנן ארז: בנוסף לכך אנחנו עורכים ימי שירות, שבמסגרתם אנחנו מקדישים תשומת לב גם לנושא הבטיחות וגם לנושא ההתנהגות כי אנחנו סבורים שהתנהגות ונהיגה- - -

איתן כבל: תן לי נתונים.

איתן כבל: אתה מספר לנו על המעטפת ויש לך כבר רק עוד 2 דקות.

איתן כבל: אני מבקש לדעת מה הכללים, והאם יש כללים שאומרים לנהג: זהו, אתה יותר לא עולה על ההגה?

<אלחנן ארז: יש כללים כאלה.

<אלחנן ארז: במקרים קיצוניים- - -

איתן כבל: יש לך מושג כמה נהגים הורדו מהכביש עד היום, אם יש כאלה?

<אלחנן ארז: אני לא רוצה להציג פה נתונים מוטעים.

<אלחנן ארז: אני יודע שהיו מקרים של נהגים שהורדו מהכביש לאחר תאונות קשות, לאחר פסקי-דין, שאמרנו שלא רוצים יותר להעסיק אותם.

איתן כבל: אני לא מדבר על תאונות דרכים קשות, חס וחלילה.

איתן כבל: אז אנחנו כבר אחרי.

איתן כבל: אני מדבר על נהגים- - -

<אלחנן ארז: היו נהגים שכתוצאה ממכלול התנהגויות שלהם ראינו שקיימת סכנה והורידו אותם מהעבודה בקו והם לא נוהגים.

<אלחנן ארז: אין רבים כאלה.

אורי מקלב: פה אנחנו רואים נהג שכבר עשה תאונה.

איתן כבל: אלחנן ארז, אני רואה שראש אנחנו לא נצא היום אחד מהשני.

איתן כבל: אני רוצה לסכם את זה כי אני רוצה להתקדם ולחזור לדיון.

איתן כבל: ברשותך, אלחנן ארז, אנחנו נשלח מכתב מסודר, שיגיע אליכם ב-48 השעות הקרובות.

איתן כבל: אני רוצה לדעת בצורה מסודרת מה הוא דף הכללים ש"אגד" מפעילה בכל הנוגע לבטיחות או שמירה על הנוסעים באוטובוס והנוסעים לצדם בדרך.

איתן כבל: מתי אתם מחליטים להעלות מישהו לכביש?

איתן כבל: מתי מורידים אותו מן הכביש?

איתן כבל: אני מבקש לדעת כמה הורדו מן הכביש.

איתן כבל: אני רוצה לדעת איפה הרף, כלומר מתי אתם מחליטים לקבוע שנהג כזה כבר לא יכול יותר לנהוג על הכביש?

איתן כבל: האם כתוצאה מהדברים שאמרה חברתי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שיש קרב קשה מאוד על כל נהג ועש הורדת רף, האם כתוצאה מכך אתם מתפשרים גם בכל הנוגע להחזרתם לכשירות?

רויטל סויד: וכמה נהגים כאלה יש עדיין היום?

רויטל סויד: כמה נהגים כאלה עדיין קיימים ב"אגד"?

רויטל סויד: כמה שוורים מוּעדים כאלה?

איתן כבל: מכיוון שאנחנו עוסקים היום רק בנהג מ"אגד"- - -

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון לא רק לגבי "אגד".

איתן כבל: בהמשך לדיון שקיימתי היום בוועדת הכלכלה בנושא אחר, נפנה למשרד התחבורה ונבקש דוח של כל חברות האוטובוסים בישראל.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם שמדרגה נוספת- - -

איילת נחמיאס ורבין: אוטובוסים והסעות.

איתן כבל: אוטובוסים והסעות, והשלב הבא יהיה גם משאיות.

איתן כבל: במשאיות אחת הרעות החולות היא כל כמה זמן עובר נהג בדיקה לגבי כמה זמן הוא נמצא על הכביש.

איתן כבל: חלק ניכר מן הנהגים במשאיות נוסעים על הכביש הרבה מעבר לשעות המותרות להם והם עושים את זה למרות שזה עבירה על החוק, כי הם מפחדים להיות מפוטרים.

איתן כבל: זה דורש אכיפה ואנחנו נעסוק בזה.

איתן כבל: הכול כמכלול אחד.

<אמנון בוגין: אני מבקש להעיר הערה אחת בעניין הנהגים.

<אמנון בוגין: אני יושב-ראש מזכירות "אגד" לשעבר.

<אמנון בוגין: יש היום אפשרויות למנוע מנהגים כאלה, כמו זה שהיה מעורב כעת בתאונה ודומיו, לעלות על הכביש, ואני יכול לפרט את זה.

איתן כבל: לא נעסוק בזה כרגע.

איתן כבל: אני מתחייב שהנתונים יימסרו ויינתנו.

איתן כבל: נשים הכול על השולחן.

איתן כבל: סליחה, זה לא ילך כך, אנחנו נקיים דיון מסודר.

<יצחק שחק: ל"אגד" יש גם נוסעים.

<יצחק שחק: אני כלכלן מומחה בבית-המשפט לעניינים כלכליים.

<יצחק שחק: אני גם נוסע ב"אגד" ולא פעם נתקלתי בנהג שלא יודע את המסלול.

<יצחק שחק: אנחנו הנוסעים אומרים לו: פה קח ימינה ופה קח שמאלה.

<יצחק שחק: אלה עובדות.

איתן כבל: הבנו, אני מתקדם.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שבדיון הקודם – הרי זה דיון המשך, ואם צריך יהיה גם דיון המשך נוסף, אמרתי לכם שאנחנו לא מתכוונים לסיים את זה רק כדי לסיים – דן בן יהודה היה אמור לקבל רשות דיבור.

איתן כבל: ניתן לאנשים לדבר לפי הסדר.

איתן כבל: אתן לחברי הכנסת, אבל במחילה מכבודכם, הרי אני עובד פה יותר שנים מכולכם, צריך לשים לב שלפעמים כאשר מישהו מגיע לדיון ואז יוצא ממנו זה מייצר אצלי תחושות לא נעימות כשאני צריך לקבל החלטה, לכן נעשה את זה בקצרה.

איתן כבל: איתן ברושי בבקשה, אחריו עליזה לביא ונמשיך.

איתן ברושי: חברי הכנסת, גם אני מצטרף – אתמול הקדשתי נאום בכנסת לאסון הזה – להשתתפות בצער.

איתן ברושי: אני רוצה דווקא להתייחס למשטרה.

איתן ברושי: אי אפשר לדבר פה על הכול.

איתן ברושי: אנחנו עדים לירידה דרמטית במספר הניידות ובמשאבים שמושקעים בפיקוח על התנועה.

איתן כבל: אני רוצה להיות ממוקד.

איתן כבל: היום נתתי לך מפאת כבודכם.

איתן כבל: אני יודע שאנחנו חברי כנסת ואנחנו תמיד יותר חכמים מכולם אבל המטרה בעיקר לשמוע.

איתן כבל: יהיה דיון על המשטרה מאל"ף ועד ת"ו, נעשה להם את כל הניעור הנדרש.

איתן כבל: הדיון היום הוא בעיקר לקבוצות החוץ פרלמנטריות, לעמותות ולארגונים שיוכלו לומר איך הם רואים את הדברים מצדם.

איתן כבל: עם המשטרה יתקיים דיון שלם, מתחילתו ועד סופו, ואנחנו חברי הכנסת נכין שאלות מסודרות בצורה כמה שיותר מקצועית.

איתן כבל: כאן אני מבקש אם יש לך הערה כללית.

איתן ברושי: הערה כללית.

איתן ברושי: שאלו פה על כמה נתונים על מה שהיה.

איתן ברושי: מעניין לשאול גם כמה ניידות היו בזירה בזמן האירוע הזה.

איתן ברושי: על-פי הנתון שבידי יש ירידה של 63% במספר הניידות לעומת שנת 2010.

איתן ברושי: לכן אני רוצה לומר באמת משפט עקרוני.

איתן ברושי: אני משבח את "אור ירוק" ואת מר אבואב שיושב פה מולנו ואת כל מי שעוסק בזה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהממשלה – ואנחנו מחזקים את המרכיב של תחבורה ציבורית בראייה של כלל המדינה, והפריפריה במיוחד.

איתן ברושי: ריבוי התאונות בתחבורה הציבורית מחליש את היכולת להפוך אותה למרכיב חשוב יותר ממה שהיה עד היום.

איתן ברושי: רק אתמול, גם בלחץ של הכנסת, ישראל כ"ץ דיווח על פתרון לגליל המזרחי.

איתן ברושי: לכן אני רוצה להגיד פה את ההערה הזאת, שמרכיב הפיקוח והאכיפה חייב לקבל חיזוק, במיוחד שהתוצאה מעידה על משבר גדול יותר אפילו.

עליזה לביא: תודה ליושב-ראש.

עליזה לביא: אני רוצה לברך אותך על הלקיחה של הנושא הזה לידיים שלך.

עליזה לביא: לפני חודשיים פניתי לשר התחבורה בעקבות הדוח של עמותת "אור ירוק" שמציג 216 קילומטרים של קטעי כביש מסוכנים במדינת ישראל.

עליזה לביא: לא קיבלתי תשובה עד היום.

עליזה לביא: אני רוצה לבקש ממך, אדוני, את העזרה שלך לקבל תשובה מה המדינה עושה עם הנתונים הקשים.

עליזה לביא: מעבר לגזירת כל מיני סרטים לכאן ולכאן ופרויקטים גדולים, מה המדינה שלנו עושה?

עליזה לביא: רק לפני שבוע היו 3 הרוגים בכביש בדרום; לפני 3 חודשים, גם בתחבורה הציבורית, 50 חיילים נפגעו באוטובוס, המקרה המזעזע של אבא, מפקד תחנה, שמצא את הבת שלו ואמר משפט כל-כך קשה: "ברוך השם שרק הבת שלי נהרגה", וזה היה בתחבורה הציבורית.

עליזה לביא: אדוני, ברשותך, אני רוצה לבקש את עזרתך לבקש מהצבא בהתקשרויות שלו עם חברות ההסעה לבחון מי מסיע את החיילים והחיילות שלנו כי זה הופרט והועבר לידיים אזרחיות.

איתן כבל: אני מכיר את זה מקרוב.

עליזה לביא: ובכלל כל נושא התחבורה הציבורית.

עליזה לביא: אדוני, אני יודעת שהזמן קצר אבל אני רוצה, ברשותך, לבקש פה הבטחה של נציג "אגד" לפרסם מחר מודעה חדשה עם שמות ההרוגים.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת שאתם תפרסמו מודעה כזאת מזלזלת וכזאת פוגענית.

עליזה לביא: לכל איש יש שֵם, יש משפחה.

עליזה לביא: איך אתם מעיזים בכלל גם לא לקחת אחריות וגם לפרסם מודעה כל-כך פוגעת פעם שנייה בהרוגים ובמשפחות ובנו?

עליזה לביא: תודה, אדוני.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אלחנן ארז, אני מבקש את זה גם בשם הוועדה.

איתן כבל: אני בטוח שב"אגד" יושבים אנשים – ואני מכיר את חלקם לפחות – שהם קשובים ופתוחים והם יידעו לעשות את זה.

איתן כבל: אם הייתה מעידה מן הסוג הזה – שלא ראיתי אותה, אני מודה – אני מבקש לתקן.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, למה אתה דורש מודעה?

אורי מקלב: כשביקשה משפחה להעמיד אוטובוס מבני ברק ללוויה בירושלים של אישה צעירה שנהרגה, "אגד" התנגדה להעמיד אוטובוס.

אורי מקלב: אז איפה אתם עומדים?

עליזה לביא: אין חמלה ואין השתתפות בצער.

אורי מקלב: ההתייחסות שלכם לכל הנושא הזה אי אפשר להבין אותה, התנכרות מלאה להרוגים.

אורי מקלב: לא להעמיד אוטובוס ללוויה להרוגה שנהרגה בתאונה באוטובוס שלכם, כאשר ביקשה המשפחה להעמיד אוטובוס לאבלים?

אורי מקלב: אני לא מבין את זה.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, אני מבקש ממך, אנא תוציא אלי פנייה מסודרת.

איתן כבל: אדאג בשם הוועדה לטפל בזה מול "אגד", אם לא לאירוע הזה אז לפחות לאירועים הבאים, שלא נדע.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: עליזה לביא, בדיון הבא או בזה שאחריו נעסוק בנושא תשתיות בכבישים כפלטפורמה לכל העניינים.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, נרצה לעסוק גם בעניינים של המגזר הערבי.

איתן כבל: יש דוח שהוכן על-ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת בעקבות בקשה של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ונרחיב גם בעניין התחבורה הציבורית.

איתן כבל: ננסה לייצר את הדיון הכי מקיף והכי מעמיק שנעשה עד היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, יש את כל המרכיבים של הסיבות לתאונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התאונה המצערת האחרונה האיצה וקידמה את ההסתכלות על ההיבט האנושי של הנהג במיוחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו כל הזמן דוחפים לפנות לתחבורה הציבורית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נרגיש שהתחבורה הציבורית פחות בטוחה זה יהיה קשה מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני מציע – לנתח כולנו יודעים, וניתחו כבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא אם קיימות בדיקות רפואיות ופסיכולוגיות לנהגים בתחבורה הציבורית, אם לפני שהולכים ללמוד עושים את כל הבדיקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם יש גם בדיקות תקופתיות חוזרות לנהגים כדי לוודא שאין הרעה במצב הבריאותי והפסיכולוגי שלהם, האם הנהג עדיין כשיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא יודע להזיז את האוטובוס או את המונית זה לא אומר שהוא יכול להסיע אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הבדיקות האלה קיימות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא, אנחנו צריכים ללכת לכיוון חקיקה בנושא הזה, לקבוע תקופות זמן ובדיקות אחרי מחלות מסוימות, אשפוזים מסוימים או ניתוחים חס וחלילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך ללכת לכיוון הזה ואז גם נוודא שבתחבורה הציבורית יש לנו נהגים שיכולים להסיע נוסעים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נתכנס אל תוך הדיון.

איתן כבל: ראשון הדוברים הוא משה סורוקר.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, בדיון הקודם אמרתי לך שיהיו לך 10 דקות.

איתן כבל: יש לך 5 דקות.

איתן כבל: אני רוצה שכולם יספיקו לדבר.

איתן כבל: יש ריבוי נרשמים.

איתן כבל: תמיד אני אומר: כשידעתי את החומר כתבתי מחברת, כשלא ידעתי כתבתי 4 מחברות.

איתן כבל: אדוני יציג את הדברים בצורה הכי ממוקדת, בבקשה, לא בפירוטכניקה.

דב חנין: אתה מוזמן לשלוח לנו חומר גם בכתב.

<משה סורוקר: שלום לכל הנוכחים המכובדים.

<משה סורוקר: שמי משה סורוקר ואני עומד להציג לפניכם כרגע תוכנית חירום לאומית מקיפה להפחתה משמעותית בקטל בדרכים.

<משה סורוקר: אני מסכים עם יושב-ראש הוועדה שמסרב לקבל את האווירה שמתייחסת לתאונות דרכים כאל גזירת גורל.

<משה סורוקר: אם תיתנו לי מספיק זמן אני גם עומד להוכיח לכם עד כמה הוא צודק.

<משה סורוקר: בעוד שתפיסת הבטיחות הקונבנציונלית מתמקדת בעיקר בליקויי בטיחות טכניים והנדסיים, שגם הם חשובים מאוד, אני הולך להתמקד כרגע אך ורק בסיבה העיקרית לקיומן של תאונות דרכים, והיא הגורם האנושי.

<משה סורוקר: ב-5 השנים האחרונות אני עוסק במחקר מעמיק של גורמי הסיכון לתאונות דרכים מן ההיבט של התנהגות הנהג, תוך כדי פיתוח כלים לניהול סיכונים כחלק מתהליך ארגוני לשיפור בהרגלי נהיגה, כל זאת במסגרת עיסוקי כאחראי על הטמעה של מערכות טכנולוגיות חדשניות למניעת תאונות בציי רכב גדולים בארץ ובעולם.

<משה סורוקר: השימוש בטכנולוגיות החדשניות מאפשר לנו להגיע לתובנות שפשוט אי אפשר היה להגיע אליהן לפני כן.

<משה סורוקר: התוצאה היא פיתוח של מערכת ארגונית, שפועלת במקביל לקדמת הטכנולוגיה ומאפשרת לנו להגיע להישגים מרחיקי לכת בכל הקשור לתאונות דרכים.

<משה סורוקר: התוכנית שאתם עומדים לראות כרגע כבר קיימת למעשה ופועלת בהצלחה במספר רב של ארגונים בתחום התחבורה הציבורית והתובלה, לא ב"אגד".

<משה סורוקר: בהחלט ניתן ליישם את אותם כלים גם במסגרת תוכנית לאומית רחבה.

<משה סורוקר: אם תסתכלו על המסך: לתוכנית שלי קוראים "חמ"ל תאונות לאומי".

<משה סורוקר: המטרה של התוכנית היא הפחתה של כ-80% בכמות תאונות הדרכים בישראל, ולזה אפשר להגיע תוך 36 חודשים.

<משה סורוקר: זה נשמע יומרני, אני יודע, אבל זה בהחלט אפשרי, ויש לי את כל ההוכחות, אם תיתנו לי את הזמן להציג.

<משה סורוקר: יישום התוכנית במלואה צפוי להניב בתוך 10 שנים יותר מ-3,000 אזרחים שיישארו בחיים, 160,000 אזרחים שלא יפצעו ועוד 8,000 אזרחים שימשיכו ללכת, זה למי שלא מכיר את הסטטיסטיקה, וכל זאת ללא כל תוספת תקציב מצד המדינה.

<משה סורוקר: כל שהמדינה נדרשת הוא ליישם שלושה מהלכים: שימוש יעיל בטכנולוגיות שכבר זמינות בכל רכב חדש; שינוי מדיניות בגישה לפרטיות הנהג בכביש ציבורי; ורפורמה במנגנון ביטוח החובה לרכב.

<משה סורוקר: התוכנית שפיתחנו עושה שימוש בכמה מערכות שבקדמת הטכנולוגיה העולמית בתחום המניעה של תאונות דרכים.

<משה סורוקר: זאת הרשימה של הכלים שאנחנו משתמשים בהם, כשמערכת בקרה על שמירת נתיב ומערכת בקרה על שמירת מרחק הם הכלים העיקריים שבהם אנחנו מודדים את רמת הנהיגה השגרתית של נהגים.

<משה סורוקר: רוב המערכות הללו כבר מותקנות היום אוטומטית בכל הרכבים החדשים כמעט שיורדים לכבישי ישראל.

<משה סורוקר: אלא שכיום כלל לא נעשה בהם שימוש שממקסם את הפוטנציאל שגלום בהם.

<משה סורוקר: מדובר על טכנולוגיות חדשניות שמסוגלות להתריע בפני הנהג בזמן אמיתי בכל מקרה של סיכון, גם במצבי חירום, ואת זה כולם כבר מכירים, אבל גם בשגרת הנהיגה, ועל זה מעטים נותנים את הדעת.

<משה סורוקר: המערכות מספקות לנהג את התועלות הבאות.

איתן כבל: זה ברור.

איתן כבל: ראינו, אנחנו מבינים, זה נותן כיסוי מכל כיוון.

<משה סורוקר: המערכות האלה מנהלות דיאלוג עם הנהג במהלך הנסיעה, מתוך מטרה לשמר את הנהג בתוך מסגרת נהיגה שגרתית בסיכון נמוך.

<משה סורוקר: נהג שמבין את שפת המערכת וגם משתדל להימנע מלקבל התרעות לאורך זמן ישפר בהדרגה את הרגלי שגרת הנהיגה שלו עד לרמת הסיכון הנמוכה ביותר, עם סיכוי אפסי להיות בתאונה.

<משה סורוקר: בשנים האחרונות, כפי שאמרתי, המערכות האלה מותקנות ברכבים, אלא שאספקת המערכות לנהגים לא מלווה בהדרכה רצינית, אם בכלל, על אופן תפעול המכשירים, מה שמייצר חוסר הבנה.

איתן כבל: ברשותך, אני מבקש ממך להרחיב כבר בעניין השני.

<משה סורוקר: היכולת של המערכות האלה לתת מענה במקרה חירום חשובה ביותר, אבל רוב התועלת מן המערכות נוגעת לשגרת הנהיגה של הנהגים.

<משה סורוקר: ניהול סיכונים מושכל בשגרת הנהיגה הוא הבסיס למהפכה בטיחותית, לא פחות, שטמונה במערכות האלה.

<משה סורוקר: לכך דרושה הבנה מעמיקה של הנהג וסיוע של מערכת משובים ותמריצים תומכת לאורך זמן.

<משה סורוקר: רוב התאונות קורות במהלך נהיגה שגרתית, את זה אתם אולי כבר יודעים, אבל המטרה של המערכות שאני מדבר עליהן היא לשנות את שגרת הנהיגה.

איתן כבל: אני מבקש ממך, עשה לי טובה, אני לא רוצה שזה ייראה כאילו עכשיו זה מדור פרסומי.

איתן כבל: אמרת שנושא אחד הוא טכנולוגי.

איתן כבל: יש עוד שני עניינים שפירטת.

איתן כבל: תעבור אליהם בבקשה.

איתן כבל: יש לך בדיוק עוד דקה.

איתן כבל: אל תיקח אותי באופן שאני לא רוצה.

<משה סורוקר: אני מדבר פה על תוכנית מהפכנית אמיתית שיכולה לחסוך עכשיו בחיים.

<משה סורוקר: למה אתה עוצר אותי?

איתן כבל: סליחה, קודם כול כי אני היושב-ראש ואני יכול לעצור את מי שאני רוצה ומתי שאני רוצה.

איתן כבל: שנית, מכיוון שזה מסוג הדברים שאפשר לקרוא אותם.

איתן כבל: הצגה היא 3 שורות, והחומר הועבר לחברי הכנסת.

איתן כבל: עשיתי לך, בלשון העם, "מערוף" ולקחת לי את כל היד.

<משה סורוקר: הנתונים שנאספים מאפשרים למדוד את רמת הסיכון של הנהגים ב-12 מדדים שרשומים על הלוח.

<משה סורוקר: לכל אחד מן המדדים נתנו טווח תקן אחרי שערכנו מחקרים עם הרבה מאוד חברות שרשומות פה על הלוח.

<משה סורוקר: אני רוצה להראות לכם עכשיו משהו שיפתח לכם את העיניים.

<משה סורוקר: אראה לכם דוח חודשי אמיתי של חברה ישראלית, עם בערך 100 נהגים.

<משה סורוקר: הדוגמה הזאת מייצגת את התפלגות רמת הסיכון של כלל אזרחי ישראל.

<משה סורוקר: אתם רואים בדוח הזה, זה הכלי העיקרי שמאפשר את קיום התוכנית שאני מציע.

<משה סורוקר: בכל שורה אתם רואים נהג מסוים ואתם יכולים לראות את רמת הסיכון של אותו נהג כפי שנמדדה באותו חודש ב-12 מדדי נהיגה שונים.

<משה סורוקר: הערך שמופיע בכל תא מציין את כמות האירועים המסוכנים שהנהג הזה עובר בכל 1,000 קילומטר נסיעה.

<משה סורוקר: בכל עמודה אתם יכולים לראות את המדדים.

<משה סורוקר: לכל מדד הצמדנו גם קטגוריית סיכון ונתנו טווח תקן לכל קטגוריית סיכון.

<משה סורוקר: קטגוריות סיכון מתחילות מצד שמאל למעלה ברמה של מצוין עד רמה של טעון שיפור.

<משה סורוקר: אני מראה לכם את קטגוריות הסיכון.

<משה סורוקר: מה שאנחנו רואים כרגע בראש הדוח זה הנהגים הבטוחים, הנהגים הירוקים, הנהגים שהסיכוי שלהם להיות בתאונה אפסי.

<משה סורוקר: זה המשך הדוח ואני רוצה להמשיך לפרט אותו.

<משה סורוקר: למה אתה עוצר אותי?

איתן כבל: סלח לי, הבנתי.

איתן כבל: החומר חולק לחברי הכנסת.

<משה סורוקר: לא חולק.

איתן כבל: אל תגיד לי אם חולק או לא חולק.

איתן כבל: אתה גם מעליב.

איתן כבל: אני מכבד אותך.

איתן כבל: אל תפריע לי עכשיו.

איתן כבל: אם תאמר משפט נוסף, אוציא אותך, ובדיון כזה לא מקובל להוציא אנשים.

איתן כבל: החומר מונח כאן.

איתן כבל: שאלת העניינים הטכנולוגיים – שר התחבורה מדבר על זה והוא גם התייחס לזה בכמה מן ההופעות שלו.

איתן כבל: הוא תולה תקוות גדולות בכל העניינים הטכנולוגיים האלה.

איתן כבל: יהיה פרק שבו נדון כשנגיע אליו.

איתן כבל: אינני מזלזל.

איתן כבל: זה עוד חלק בתצרף אבל זה לא הכול.

איתן כבל: יש מי שיאמר שזה 30%, יש מי שיאמר שזה 50%.

איתן כבל: בסך הכול התהליך של יציאת האזרח מביתו אל הכביש, אם כהולך רגל ואם כנהג, מורכב מכמה וכמה פרמטרים: ממצב התשתיות, עד מצבו האישי, עד ההתנהגות שלו בדרך.

איתן כבל: יש מרכיבים שונים, לא רק אחד.

איתן כבל: החומר חולק ויהיה גם דיון ממוקד יותר.

איתן כבל: אני מודה לך.

איתן כבל: דן בן יהודה, ואחריו חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

<דן בן יהודה: תודה רבה.

<דן בן יהודה: שמי דן בן יהודה מפורום חברות הדרכה לבטיחות בדרכים ועמותת "פני הארץ".

<דן בן יהודה: קודם כול כמובן אני רוצה לברך על קיום הוועדה עצמה.

<דן בן יהודה: בשבוע שעבר הוצגו הרבה פתרונות והרבה רעיונות.

<דן בן יהודה: אני חייב להגיד שברמה האישית הרגשתי לא כל-כך בנוח.

<דן בן יהודה: בסופו של דבר הדיון החשוב הזה צריך להביא המלצות לפתרון הרבה יותר כולל ולמדיניות כוללת בעניין הזה.

<דן בן יהודה: גם נאמר פה שהדברים מוכרים, אף אחד לא המציא את הגלגל פעם נוספת.

<דן בן יהודה: דובר הרבה מאוד על נושא התחבורה הבין-עירונית, אכיפת תשתיות גדולות, כל המהפכה שנעשית בארץ, אבל עובדה שב-3 השנים האחרונות יש עלייה במספר ההרוגים.

<דן בן יהודה: אני רוצה להתמקד רק בדבר אחד, מערך ניהול הבטיחות בדרכים ברשויות המקומיות, כי אני לא רוצה לעסוק בכלל בבין-עירוני ובמה שמתרחש שם.

<דן בן יהודה: תארו לכם מצב שיש מי שאחראי אישית על ידע כולל ותכלול כל פעולות הבטיחות בדרכים, בין במרחב, בין בכל רשות עירונית, ויודע בדיוק מה קורה שם.

<דן בן יהודה: תארו לכם מצב כזה, ש-260 רשויות מקומיות יש להן טיפול אישי, עם מטה בטיחות שיש לו תפקידים של תכלול הפעולות במרחב ולעשות כל שצריך לעשות.

<דן בן יהודה: אנשים שנמצאים שם יודעים בדיוק מה קורה בשטח וצריכים לתת דין וחשבון עולה כלפי מעלה על כל דבר ועניין, והם מטפלים לא רק ברמת התשתית המקומית, אלא ברמה החינוכית, בהסברה, ברמה הקהילתית, על-פי מגזרים ואוכלוסיות שונים.

<דן בן יהודה: התשובה לדבר הזה, שזה קיים והדבר הזה בעצם נבנה ברשות לבטיחות בדרכים כבר ב-2006-7, ונבנה בצורה טובה מאוד שנתנה מענה לאורך מספר שנים בודדות, עד שהורידו להם את היכולת לבצע.

<דן בן יהודה: המערך הזה קיים היום, כל התקנים וכל הדברים עובדים.

<דן בן יהודה: לקחו להם רק דבר אחד – כסף.

<דן בן יהודה: כשהדבר הזה עבד היה לאותו מנהל מטה בטיחות – ואגב, הם קיימים, מנהלי מטות הבטיחות קיימים בכל 260 הרשויות המקומיות בארץ, עובדים, והם בקשר עם מנהל האזור, עם המשטרה, עם הקשישים, עם הנוער, עם אגף התרבות, עם אגף הנדסה, עם מה שאתם לא רוצים, כולל עם אגף שפ"ע של העירייה.

<דן בן יהודה: אם יש גזם שנמצא על המדרכה ומפריע להולכי הרגל מנהל מטה הבטיחות יודע על זה ויודע גם להדריך את אגף שפ"ע לפני החורף: "חבר'ה, אל תעשו את הדברים האלה".

<דן בן יהודה: זו רזולוציה שאנשים לא מבינים שיכולה להיות קיימת.

<דן בן יהודה: היא הייתה פה במדינת ישראל.

<דן בן יהודה: אני אישית, גילוי נאות, הייתי עובד הרשות לבטיחות בדרכים בשנים 2006-2008 וזה היה שם.

<דן בן יהודה: אני עזבתי את הרשות כי בוקר צח אחד קמתי, הסתכלתי ימינה ושמאלה וראיתי שאני סוגר לעיריות תוכניות.

<דן בן יהודה: במקום לפתח ולתת להן עוד ועוד אני סוגר.

<דן בן יהודה: אמרתי: סליחה, בשביל זה אני קם בבוקר, להגיד לאנשים איך יהיו אצלם יותר תאונות?

<דן בן יהודה: אני לא רוצה, פשוט לא מתאים לי.

<דן בן יהודה: אני מדבר על חבורה של אנשים שנותנים את הנשמה ברמה היומיומית וסופגים פה ביקורת לא נורמלית במשך עשור.

<דן בן יהודה: אדוני היושב-ראש, בישיבה הקודמת ביקשת: תנו לי רשימה של 357 ההרוגים משנה שעברה, מה היה שם, מה התוצאה.

<דן בן יהודה: לחבר'ה של הרשות לבטיחות בדרכים יש את המידע הזה, 10 שנים יש להם את זה, הם חוקרים כל תאונה ותאונה, זה קיים בתיק של כל מנהל אזור וכל מנהל מטה.

<דן בן יהודה: הם יוצאים לשטח ונמצאים שם פיזית ומתכללים את הכול.

<דן בן יהודה: הם לא רק אכיפה, הם לא רק תשתית, הם לא רק חינוך.

<דן בן יהודה: הם הכול, והם מגיעים ברזולוציה מדהימה לכל אחד ואחד מן האנשים.

<דן בן יהודה: צריך להחזיר בחזרה את הפירמידה לתצורה הנכונה.

<דן בן יהודה: לא ריכוזיות שלטוניות, שמלמעלה מכתיבים רעיונות כלפי מטה ברמה המוניציפלית, אלא להיפך, שיש מענה ספציפי על-פי נתונים מדויקים, פילוח וניתוח הנתונים, מטה בטיחות עירוני שנותן מענה תקציבי לדברים.

<דן בן יהודה: לא תאמינו כמה הדבר הזה עולה – 30 מיליון שקל בשנה בלבד, לא כולל 110 מיליון שקל שקיימים בתקציב לטובת תשתיות רכות ושחוזרים למשרד התחבורה.

<דן בן יהודה: בשיא זה עמד על 44 מיליון שקל אך ירד ל-16 מיליון שקל.

<דן בן יהודה: דרושה הסטה בסך הכול של 14 מיליון שקל כדי להגיע לשיא, שזה אומר 3 הרוגים בשנה.

<דן בן יהודה: המון תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני אומר לדוברים הבאים, אלה שמבקשים להציג נתונים, תהיו ממוקדים.

איתן כבל: פחות פירוטכניקה.

איתן כבל: אתם מפספסים את התהליך.

איתן כבל: כשאנחנו נותנים לכם כבר את ההזדמנות לומר את הדברים תהיו ממוקדים ברעיון איך לשיטתכם אפשר לשפר ואל תפרטו את כל הדברים שמסביב.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין חברתי, ולאחר מכן דבורה לוזון, אם שכולה, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אשתדל להתמקד.

איילת נחמיאס ורבין: אני קודם כול רוצה להביע את תנחומינו.

איילת נחמיאס ורבין: היום שמעתי את אמא של לוי יצחק שנהרג בתאונה ביום ראשון.

איילת נחמיאס ורבין: הרב מקלב, כל-כך דייקת.

איילת נחמיאס ורבין: הבנתי גם קודם, אבל אחרי ששמעתי אותה פשוט אי אפשר לתאר את הכאב ואת עוצמת האובדן.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת רוצה לחבק – כבר חיבקתי באמת – את דבורה לוזון ואת יהודה ואת רועי רוזנטל שיושב מאחור ואני מקווה שאחר-כך ידבר ואת עדנה צונץ שאתם כאן.

איילת נחמיאס ורבין: מבחינתי כשמדברים על דגל אדום או על נורה אדומה, לא, הפנים שלכם והפנים של היקירים שלכם הם שמהבהבים לנו באדום-אדום-אדום בוהק חזק.

איילת נחמיאס ורבין: המחשבה האיומה, אני זוכרת ששמעתי ביום ראשון על התאונה, אמרתי: אלוהים, באמת אי אפשר לסבול את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה גם לניצב ירון בארי שחיזק את דברי ביחס לנושא המחסור בנהגים מקצועיים.

איילת נחמיאס ורבין: אלחנן ארז, זה עניין כבד ביותר.

איילת נחמיאס ורבין: ממש לא מזמן הייתה לי שאילתה במליאה בנושא ייצור אוטובוסים בישראל, שלמעשה די הפסיקו לעשות את זה ומזמינים את רוב האוטובוסים מסין.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים ששר התחבורה התמקד בו הוא שכר נהגי האוטובוס.

איילת נחמיאס ורבין: זה עניין חשוב מאוד ואנחנו צריכים לתת עליו את הדעת, בין היתר משום שרובנו לא ערים למחסור המטורף בנהגי אוטובוס.

איילת נחמיאס ורבין: פשוט אין נהגי אוטובוסים.

איתן כבל: וגם נהגי משאיות.

איילת נחמיאס ורבין: בכלל נהגי רכב כבד ונהגי הסעות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם איך התחלתי את הבוקר.

איילת נחמיאס ורבין: הבוקר נסעתי ברחוב אלנבי בתל-אביב ליד רכב הסעות, טרנזיט קטן, וראיתי מבעד לחלון ילד עומד בהסעה.

איילת נחמיאס ורבין: גלית גלעד מ"בטרם", כפי שאת מכירה אותי את יכולה לתאר לך שלא עברתי על זה לסדר היום.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה על-יד הרמזור.

איילת נחמיאס ורבין: השתדלתי להתקדם בזהירות ולהפנות את תשומת לבו של הנהג למה שקורה אצלו מאחור.

איילת נחמיאס ורבין: אם אתם חושבים שהצלחתי – לא הצלחתי, אבל זה היה רכב של חברת ליבוביץ וגם התקשרתי על מנת לדווח על הרכב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מצטערת, אבל אני חושבת שזה תפקיד של כל אחד.

איילת נחמיאס ורבין: כל אחד מאתנו צריך ליטול את התפקיד הזה של מי שאומר: חברים, צריך להתריע בשער.

איילת נחמיאס ורבין: בעיניי יש כמה דברים שחייבים לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: חלק מזה הוא דיון לגבי הכשרה מרוכזת לנהגי רכב כבד.

איילת נחמיאס ורבין: העובדה שהחברות עצמן מכשירות את הנהגים, יכול להיות שלא די בכך ושצריך הכשרה יותר מאורגנת, יותר מרוכזת, שתתמקד בנושאים הקריטיים שאנחנו מתעסקים בהם, בין היתר נושא ההתנהגות.

איילת נחמיאס ורבין: כפי שאמרתי, אני גם תחת הרושם הבל יימחק מן העובדה שהנהג בתאונה ביום ראשון, לפי דיווחי המשטרה, מייד הלך ונגע בטכוגרף, ב"קופסה השחורה" של האוטובוס.

איילת נחמיאס ורבין: דבר נוסף, חגורות בטיחות באוטובוס ובהסעות.

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות הדבר הזה, זה פשוט לא יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: כאשר אני מעלה את הבן שלי כל בוקר על הסעה ספק אם הוא חוגר את החגורה, והאמינו לי, הנהג שלו אכפת לו כאילו זה הילד שלו.

איילת נחמיאס ורבין: חייבים לראות איך אוכפים את העניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זה מסובך.

איילת נחמיאס ורבין: בנושא שיטת הניקוד – לא מזמן קיימנו דיון בוועדת הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: לא חזרו אלינו עם תשובות על שיטת הניקוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שנקיים דיון עמוק על נושא שיטת הניקוד באכיפה כדי להבין האם שיטת הניקוד ממוקדת באותם אירועים שגורמים לריבוי תאונות הדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: הקשינו בעניין הזה על משרד התחבורה ועל משרד המשפטים והם לא השיבו לנו שאכן אלה הנושאים שבגללם יש תאונות דרכים.

איילת נחמיאס ורבין: תאורה בדרכים זה דבר שיכול להציל חיים.

איילת נחמיאס ורבין: 37% מהתאונות קורות בלילה.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לעשות מבצע לאומי להגברת התאורה.

איילת נחמיאס ורבין: דבר נוסף, אני רוצה לדבר על הנהיגה המונעת.

איילת נחמיאס ורבין: אני עברתי קורס נהיגה מונעת, גם את הבסיסי וגם את המתקדם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שהוא השפיע עליי באופן דרמטי כי החלטתי שאני לוקחת אותו באופן רציני.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך לדבר גם על נושא קורסי נהיגה מונעת משום שזה דבר מאוד-מאוד חשוב, זה דבר שמצריך ריענון.

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי זקוקה לריענון הזה ואני שמחה שעברתי את הקורס.

איילת נחמיאס ורבין: נזכיר שלא רק הטלפון הסלולרי הוא מסיח דעת אלא גם הרדיו הוא מסיח דעת.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, העובדה שהכול נמצא לנו על ההגה לא אומרת שאנחנו תמיד שמים לב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו, גם כחברי כנסת, חייבים לשמש דוגמה ולראות מה אנחנו עושים בעניין הזה כדי לשים דברים בצד.

איילת נחמיאס ורבין: בנהיגה אנחנו רק בנהיגה.

איילת נחמיאס ורבין: זה הכול.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה על הדברים שלך.

איתן כבל: דבורה לוזון, אם שכולה, בבקשה.

<דבורה לוזון: קודם כול, אני מברכת על הוועדה הזאת שמעלה את נושא תאונות הדרכים על סדר היום, בראשותך כמובן.

<דבורה לוזון: אני משתתפת כמו קודמיי בניחום המשפחות.

<דבורה לוזון: שמי דבורה לוזון, אני אמא של עמית לוזון, חייל שיצא ב-23 בפברואר לפני 13 שנים לבסיס ומצא את מותו לצערי הרב בתאונה שהוא היה קורבן לה.

<דבורה לוזון: אני יכולה להעיד שלו הייתה מצלמה באותו רמזור כשהבן שלי פנה שמאלה באור ירוק, או לו היה עומד איזה שוטר, או אפילו אפוד צהוב, שמאוד-מאוד מרתיע – באמת, קחו את זה לתשומת לבכם, המשטרה, זה דבר שמרתיע עבריינים על הכביש – אולי הוא היה ניצל.

<דבורה לוזון: אותו נהג שפגע בבן שלי היו לו 18 הרשעות קודמות ולא הורידו אותו מן ההגה, וגם כשהוא הרג את הבן שלי הוא קיבל 10 חודשים בפועל בכלא ו-10 שנים שלילה, כאשר לאחר 3 שנים הוא ביקש המתקה ומן הסתם הוא גם קיבל אותה.

<דבורה לוזון: הנחמה הגדולה שלי היא החיבור שלי לעמותת "אור ירוק".

<דבורה לוזון: אני מתנדבת, מבין מאות הורים שכולים מתנדבים שמסתובבים בגנים, בבתי-ספר יסודיים ובתיכונים.

<דבורה לוזון: אני אישית מסתובבת בבסיסי צה"ל, אני עוברת ממקום למקום, גם בעובדה הייתי, הטיסו אותי לעובדה, גם בשייטת 13 בחיפה ומן הסתם בכל הבסיסים בארץ.

<דבורה לוזון: אני הולכת לבסיסים ומספרת את הסיפור האישי שלי על הבן שלי.

<דבורה לוזון: אני רוצה לומר לכם שזה עובד.

<דבורה לוזון: אחרת לא הייתי שם.

<דבורה לוזון: אני באה ממשפחה שכולה.

<דבורה לוזון: אחי נהרג בקרב במלחמת יום כיפור לאור מחדל גדול שהיה, וכולנו מן הסתם יודעים עליו, אחי השתתף בקרבות הבלימה.

<דבורה לוזון: יאנוש בן גל היה אחד המפקדים שלו ולצערי הרב שלשום הייתי בהלוויה שלו.

<דבורה לוזון: אני רוצה לעשות הפרדה בין המלחמה כאחות שכולה לבין המלחמה בכביש.

<דבורה לוזון: הבן שלי נהרג לשווא, חד וחלק.

<דבורה לוזון: כשאחי נהרג אמי בחרה למות.

<דבורה לוזון: אני באתי ממשפחה של 12 אחים ואני החלטתי שאני מרימה את הכפפה להצלת חיים.

<דבורה לוזון: לא אלך בעקבות אמי.

<דבורה לוזון: אמי מתה ממחלה קשה.

<דבורה לוזון: ומה אני יכולה לעשות כדי להציל חיים?

<דבורה לוזון: יש לנו עמותה לתפארה, לתפארת עם ישראל, עמותה שנותנת מעצמה לילות כימים.

<דבורה לוזון: אני אישית רצה בכל הארץ באהבה גדולה להצלת חיים נטו.

<דבורה לוזון: קחו את זה לתשומת לבכם.

<דבורה לוזון: אני מבקשת, לאור זה שהעלית את הנושא הזה לדיון, לדעתי הוא הכי חשוב, הוא צריך לעמוד על סדר היום.

<דבורה לוזון: נהרגו במלחמות ישראל 23,000 אנשים ואילו במלחמות בכביש יותר מ-32,000 אנשים.

<דבורה לוזון: אז אנא, באמת תתייחסו לזה ברצינות הכי גדולה.

<דבורה לוזון: אני שוב מברכת על הדיון הזה כי זה דבר שצריך לעלות בראש ובראשונה.

<דבורה לוזון: אני צריכה את המשטרה לפני, אני לא צריכה 10 ניידות אחרי, שיהיה לכם ברור.

<דבורה לוזון: סליחה שאני מפנה את זה למשטרה.

<דבורה לוזון: פה אתם צריכים לקחת אחריות.

<דבורה לוזון: אני באמת לא יודעת מי אחראי לאזרחים כדי שנהיה בטוחים, כדי שנרגיש שאנחנו חיים במדינה בטוחה.

<דבורה לוזון: לא ייתכן שאם יש איזה פיגוע אז כל העולם שם ואם יש תאונת דרכים אז זה עוד דבר שקורה בסדר היום, עוד אחד נהרג ועוד אחד נהרג.

<דבורה לוזון: לא, זה משפחות נהרסות.

<דבורה לוזון: קחו את זה לתשומת לבכם.

<דבורה לוזון: תודה רבה לכם.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חיבוק מאתנו.

איתן כבל: עו"ד גלית גלעד מארגון "בטרם לבטיחות ילדים", בבקשה.

איתן כבל: לאחר מכן בני גורפינקל ואילן קריאף, אב שכול.

<גלית גלעד: צהרים טובים.

<גלית גלעד: אני קצת מתרגשת כשאני שומעת את הסיפורים האלה ונזכרת בעוד סיפורים שאנחנו שומעים בכל יום אצלנו ב"בטרם".

<גלית גלעד: באנו מוכנים.

<גלית גלעד: הסתכלתי על הנתונים של 2015.

<גלית גלעד: בשנת 2015 איבדנו 43 ילדים רק בתאונות דרכים.

<גלית גלעד: אהיה ממוקדת מאוד.

<גלית גלעד: בחרנו להעלות פה 4 נושאים.

<גלית גלעד: נושא אחד, הרבה ילדים מתחת לגיל 9 נפגעים כהולכי רגל.

<גלית גלעד: נושא שני הוא המגמה של היפגעות ילדים כרוכבים על אופניים.

<גלית גלעד: הנושא השלישי הוא ילדים בחברה הערבית שנפגעים בכל יום בתאונות חצר.

<גלית גלעד: והנושא הרביעי שמדאיג אותנו מאוד הוא אחוזי חגירה מאוד-מאוד נמוכים של ילדים במדינת ישראל.

<גלית גלעד: זה לא מתקבל על הדעת.

איתן כבל: הייתי בטוח שזה אחרת.

<גלית גלעד: אנחנו מאבדים 4 כיתות של ילדים מידי שנה, כך שלא נהיה בטוחים בשום דבר.

<גלית גלעד: משנת 2008 ועד היום נהרגו 128 ילדים כהולכי רגל, מתוכם כמחצית מתחת לגיל 9.

<גלית גלעד: רק בשנת 2015 נהרגו 14 ילדים, 7 מהם מתחת לגיל 9.

<גלית גלעד: מה זה אומר?

<גלית גלעד: זה אומר שההורים לא בדיוק מודעים למה קורה לילד כשהוא יוצא החוצה ולכל הסכנות שאורבות לו.

<גלית גלעד: זה לא כפי שהיה כשאנחנו היינו ילדים קטנים.

<גלית גלעד: ילדים מתחת לגיל 9 לא יודעים להתנהל עצמאית, אין להם בשלות למשימה הזאת.

<גלית גלעד: אנחנו גם יודעים שמרבית התאונות של ילדים הן בקרבת הבית או ליד מוסד החינוך.

<גלית גלעד: אנחנו יודעים בוודאות שאין היום במדינת ישראל סביבת מוסדות חינוך בטוחה.

<גלית גלעד: אנחנו ב"בטרם" ממליצים למדינה ליצור הנחיות מחייבות מסביב לסביבת המגורים ולסביבת מוסדות החינוך.

<גלית גלעד: יש כבר תסקיר חוק ויש כבר הצעת חוק בדרך.

<גלית גלעד: אנחנו מציעים ליצור מיתון תנועה – אני יודעת שזה קיים בשכונות של מצב סוציו-אקונומי גבוה, אני לא יודע עד כמה זה קורה בשאר הישובים במדינה – ליד המקומות שבהם הילדים שלנו מסתובבים.

<גלית גלעד: הם נהרגים שם.

<גלית גלעד: ויותר מזה, לקדם הסברה ולהעלות מודעות בקרב ההורים.

<גלית גלעד: כשמדברים על רוכבי אופניים, אנחנו יודעים היום ש-35% מכלל הילדים שנפגעים מתאונות דרכים הם נפגעי אופניים.

<גלית גלעד: זה 793 ילדים בשנה.

<גלית גלעד: זה המון.

<גלית גלעד: יש לנו עלייה דרמטית.

<גלית גלעד: אנחנו יודעים גם עוד נתון נורא מזעזע – רובם לא חובשים קסדה.

<גלית גלעד: אם הייתם פוגשים את הרופאים שאני פוגשת שיסבירו מה זה פגיעת ראש לא הייתם חושבים מעבר לזה.

איתן כבל: יש לך נתון כמה מהם רכבו על אופניים חשמליים?

<גלית גלעד: לא, לצערי הרב לנו עדיין אין את הנתון הזה.

<גלית גלעד: הייתי מציעה לא לדבר רק על ההרוגים מכיוון שלעתים הפצועים עם הנכויות הקשות נשארים מוגבלים לאורך שנים והמשפחות נאבקות.

<גלית גלעד: אנחנו ב"בטרם" ממליצים למדינה להוסיף שבילי אופניים, בעיקר ליד הבית.

<גלית גלעד: אנחנו מציעים לקדם את האכיפה.

<גלית גלעד: אני יודעת שמשטרת ישראל ממוקדת על זה.

<גלית גלעד: אנחנו מציעים להעלות את גיל הרכיבה באופניים חשמליים.

<גלית גלעד: להעביר סמכויות אכיפה לפקחים וכמובן לקדם הסברה להורים.

<גלית גלעד: דריסת ילדים בחצרות במגזר הערבי – חשוב להגיד גם דברים טובים.

איתן כבל: נקיים דיון ממוקד מאוד על החברה הערבית.

<גלית גלעד: חשוב לדייק, גם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וגם משרד התחבורה הבינו שיש פה בעיה.

<גלית גלעד: אני חייבת לציין, בשנים 2013-2014 נהרגו בממוצע 14 ילדים והיו מאות פצועים.

<גלית גלעד: השנה, אחרי שנה וחצי של עבודה, ואנחנו ממשיכים בה, ותודה רבה לרשויות שמשתפות אתנו פעולה, הגענו ל-4 הרוגים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבקש מרגע זה, אני רוצה שיהיה זמן לאנשים לדבר אז נא להיות עוד יותר ממוקדים.

<ציון עופרי: אני בעל מגרש בנגב.

<ציון עופרי: לבני גורפינקל יש מגרש בגליל התחתון.

<ציון עופרי: אני מדבר בשם שנינו.

<ציון עופרי: זכינו במכרז של משרד התחבורה להקמה של מתקן להדרכה לנהיגה בטוחה כאשר מתקן כזה קיים בכל מדינות אירופה בהיקפים של מאות מגרשים באוסטריה, גרמניה וכל אירופה.

<ציון עופרי: שם למדו להילחם בתאונות דרכים בצורה משמעותית מאוד עם הפחתה דרמטית בהיקף תאונות הדרכים.

<ציון עופרי: אנחנו מבקשים, יש תקנה, קנינו את המכרז עם תקנה.

<ציון עופרי: משרד התחבורה לא מפעיל את התקנה של ההדרכה לנהיגה בטוחה.

<ציון עופרי: כאן אני בעצם נוגע בנקודה שהעלתה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

<ציון עופרי: אנחנו רוצים להפעיל את התקנה על מנת שנוכל להתחיל לעבוד בשטח.

<ציון עופרי: יש לנו את כל האישורים ובסך הכול משרד התחבורה צריך להפעיל את התקנה.

<ציון עופרי: ברגע שהוא יפעיל את התקנה, התקנה קובעת שנהגים מקצועיים, נהגי משאיות ואוטובוסים ונהגים חדשים חייבים יהיו לעבור הדרכה.

<ציון עופרי: כמה זה עולה?

<ציון עופרי: זה לא עולה כלום למדינה.

<ציון עופרי: כמה זה עולה לנו?

<ציון עופרי: אנחנו משקיעים עשרות מיליונים על מנת להפעיל את העסק.

<ציון עופרי: כמה זה עולה לנהג?

<ציון עופרי: 200 שקלים אחת לשנה, כאשר חברת הביטוח משפה אותו על זה.

<ציון עופרי: זאת אומרת, לנהג בסופו של יום זה לא יעלה דבר.

<ציון עופרי: יש סטטיסטיקה מצוינת על תוצאות ההדרכה במגרשים.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: נמצא כאן אבנר פלור, סמנכ"ל בכיר במשרד התחבורה, שרושם התייחסויות מעבר לדיון המיוחד שיתקיים גם עם הרשות וגם עם השר.

איתן כבל: הנוכחות של הנציגות הבכירה של האגפים השונים של המשרדים השונים היא לא כדי לדבר אלא כדי להקשיב, להיכנס לאווירת הדברים, וכשיגיע הזמן שהם יצטרכו לתת את ההתייחסויות והתשובות הם יהיו ממוקדים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אילן קריאף, אב שכול, בבקשה.

<אילן קריאף: שלום, קוראים לי אילן קריאף.

<אילן קריאף: הבן שלי ואשתו נהרגו בתאונת דרכים ב-6 ביולי 2011.

<אילן קריאף: הם עמדו בצד ותיקנו פנצ'ר.

<אילן קריאף: תוך כדי זה בני התקשר אליי ואמר לי: אבא, אני לא מצליח להוציא את הגלגל.

<אילן קריאף: ניסיתי להסביר לו איך לעשות את זה.

<אילן קריאף: כשמגנזיום מתחמם אי אפשר להוציא את הגלגל.

<אילן קריאף: הוא אמר לי שהוא יחזור אליי בעוד כמה דקות.

<אילן קריאף: הוא לא חזר.

<אילן קריאף: התקשרתי אליו והוא לא ענה לי.

<אילן קריאף: התקשרתי אל אשתו וגם היא לא ענתה לי.

<אילן קריאף: אמרתי: קרה פה משהו, כנראה שניהם הלכו בתאונת דרכים.

<אילן קריאף: החבר שהיה לידי אמר לי: אתה מטורף.

<אילן קריאף: אמרתי לו: אתה טועה, אני מרגיש בתוך הלב שזה מה שקרה.

<אילן קריאף: אחרי רבע שעה שמעתי שזה בדיוק מה שקרה שם, ששניהם נהרגו.

<אילן קריאף: אחד הדברים הוא השוליים.

<אילן קריאף: זה אחד האסונות הכי גדולים שקורים במדינה הזאת.

<אילן קריאף: השוליים צרים וכמעט אין שוליים בכלל.

<אילן קריאף: צריכים להיות שוליים של 3 מטר ואין את זה.

<אילן קריאף: בחלק מן המקומות יש שוליים של בקושי חצי מטר.

<אילן קריאף: דבר נוסף, שהוא הכי חמור, יש בעיה עם השופטים שלא מחמירים בענישה כלפי תאונות דרכים.

<אילן קריאף: הם נותנים עונשים פשוט מצחיקים.

איתן כבל: אנחנו מנסים להזמין לכאן את מנהל בתי-המשפט ואולי שיגיעו לכאן שופטי תעבורה שיבהירו את הזווית שלהם לגבי מה שאדוני מציג כאן.

<אילן קריאף: מקרה כזה של אדם שפגע וברח ואפילו לא מוכן להודות בזה, הוא טען בכלל שהוא פגע באיזה סוס, ובסוף מגיע לבית-המשפט ולא מקבל שום עונש.

<אילן קריאף: קיבינימט, איפה אנחנו?

<אילן קריאף: או שנותנים לו עבודות שירות או שמטילים עליו קנס מצחיק.

<אילן קריאף: איפה השופטים פה?

<אילן קריאף: צריך להחמיר.

<אילן קריאף: אדם שעושה עבירת תנועה כזאת ועולה על הכביש בחזרה, צריך לקחת לו את הרישיון.

<אילן קריאף: ברגע שאתה נותן לנהג משאית קנס על עבירת תנועה, מה קורה לו?

<אילן קריאף: הוא משלם את הקנס וממשיך לנהוג.

<אילן קריאף: אם אתה שולל לו את הרישיון הוא יחשוב פעמיים לפני שיעשה עבירת תנועה, הוא יחשוב הרבה-הרבה-הרבה.

<אילן קריאף: על זה אני רוצה לדבר.

איתן כבל: תודה, וגם לך מאתנו חיבוק גדול.

איתן כבל: פרופסור קובי פלג, בבקשה.

<קובי פלג: אהיה קצר מאוד וממוקד מאוד.

<קובי פלג: אני מנהל המרכז הלאומי לחקר טראומה ורפואה דחופה.

<קובי פלג: אנחנו מדברים על איך בונים תוכנית לאומית.

<קובי פלג: אחת הבעיות שמפריעות לי, שאנחנו בונים תוכניות לאומיות לא מבוססות על נתונים, כאשר יש לנו נתונים מתחת ליד.

<קובי פלג: אנחנו יכולים לזהות קבוצות בסיכון גבוה ולמקד לשם את התוכניות הלאומיות.

<קובי פלג: אם אתה מתמקד בקבוצות בסיכון גבוה תצליח להוריד את הכמויות הגדולות והמהותיות במהירות רבה יחסית ובכסף קטן יחסית.

<קובי פלג: היום מה שאנחנו עושים, אנחנו יורים רחב מאוד ובדרך אולי מצליחים להוריד קצת.

<קובי פלג: אתן לכם דוגמה אחת בקצרה – ואני יכול להציג עשרות דוגמאות – ותבינו על מה אני מדבר.

<קובי פלג: ניקח את המגזר הערבי.

<קובי פלג: אני יודע שהוועדה תמקד על כך דיון אבל אעשה את זה בקצרה.

<קובי פלג: 56% מהולכי הרגל הערבים שנפגעים הם בגילאי 0-14, 72% מהנפגעים מאופניים במגזר הערבי הם בגילאי 0-14.

<קובי פלג: אנחנו מסוגלים היום למקד לכם בדיוק באילו ערים יש את השיעורים הכי גבוהים של אותם ילדים, ואת כל השאר אני כבר לא צריך לספר לכם, אתם מבינים לבד איך אפשר לעשות דברים ממוקדים מאוד, ואם לא אז אסביר בפעם אחרת.

<קובי פלג: עוד נתון אחד שהוא לדעתי מזעזע.

<קובי פלג: 11% מהפצועים הקשים והאנושים מקרב המגזר הערבי – לא 24 שעות ומעלה אשפוז – שנמצאים בסכנת חיים, לפי איך שהרפואה בודקת, מפונים לבתי-החולים ברכב פרטי.

<קובי פלג: פצועים במצב קשה ואנוש, לא בינוני וקל.

<קובי פלג: מה עושים עם זה?

<קובי פלג: כולם פה אנשים אינטליגנטים ומבינים.

<קובי פלג: אני יכול להמשיך כך ולהציג רשימות מפה ועד מחרתיים.

<קובי פלג: כל שאני מנסה להגיד, שני דברים: אחת, תוכנית לאומית מבוססת עובדות ונתונים.

<קובי פלג: יש אותם.

<קובי פלג: שתיים, אני יודע שהמשטרה למשל עובדת על בסיס נתונים אבל זה לא מספיק כי מה שצריך זה עבודה של שיתוף פעולה מלא עם רשויות מקומיות.

<קובי פלג: אם אין במגזר הערבי מספיק גני משחקים למשל או מדרכות אז נראה ילדים הולכי רגל נהרגים.

<קובי פלג: ובזה אני מסיים.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני רוצה להודיע, גברתי מנהלת הוועדה, ואת זה צריך לתת לי או משרד התחבורה או הרשות או המשטרה, הדיונים המקצועיים יתחילו רק לאחר שתוצג בפנינו טבלה שיודעת לפלח את 355 ההרוגים, כדי שפעם אחת ולתמיד כאשר נצא לדרך ננסה לכוון בדיוק על-פי אותה כוונה שפרופסור פלג אמר.

איתן כבל: דרך אגב, זו גם התבנית של "אור ירוק", ששמוליק אבואב הציג בפנינו.

איתן כבל: זה לא לירות לכל הכיוונים.

איתן כבל: מבלי חס וחלילה להתעלם מכך שבנקודה מסוימת יש איזה הרוג, מבלי חס וחלילה להתעלם מן המשקל, אבל יש מקומות שבהם מספר ההרוגים גדול בהרבה.

איתן כבל: זה יכול לנבוע מתשתית לקויה, זה יכול לנבוע מאלף ואחת סיבות שגורמות לכך שבנקודה מסוימת מספר ההרוגים, הן בשנה שעברה והן במשך שנים, הוא הרבה יותר גדול, אם זה ב"כבישים אדומים", אם זה בצמתים, אם זה במקומות בהם ניידות משטרה כמעט ולא נמצאות או מקומות שצריך להוסיף בהם מצלמות.

איתן כבל: כל אותן 4-5 נקודות שגם אתה התייחסת אליהן.

איתן כבל: אני שוב מבקש לקבל פילוח של אירוע-אירוע.

<קובי פלג: שלחתי לכם דוח לאומה על השנים 2008-2014, עם עשרות ניתוחים וגרפים.

<קובי פלג: תקדישו לזה 5 דקות.

איתן כבל: אני מתחייב שנקדיש לזה זמן כי זו צריכה להיות מפת הדרכים שלנו.

איתן כבל: אני מבקש את זה מן המשטרה, תיאור של כל אירוע והסיבה לאירוע כדי שנוכל באמת לשקול את הדברים ולנסות כתוצאה מכך להגיע בסוף, בסיכום, להבין איפה אנחנו שמים את כובד המשקל שלנו.

<יצחק שחק: תצרפו לנתונים גם את הפצועים קשה, שזה נתון חשוב מאוד.

איתן כבל: בסדר גמור, אדוני.

איתן כבל: ספי דיין מהנהלת איגוד קציני בטיחות בתעבורה, בבקשה, בקצרה.

<יוסף דיין: אני משמש כקצין בטיחות בתעבורה במועצה האזורית לב השרון, שמסיעה 5,000 תלמידים מידי יום.

<יוסף דיין: אני גם חוקר תאונות דרכים ואני מנהל את מטה הבטיחות העירוני שלנו.

<יוסף דיין: דיברת יפה.

<יוסף דיין: מטות הבטיחות לאחרונה סובלים ממחסור בכסף.

<יוסף דיין: הורידו לנו תקציבים בצורה בלתי רגילה ואנחנו לא מסוגלים לעשות כלום עם הכסף שאנחנו מקבלים.

<יוסף דיין: אינני יודע את הסיבה לכך.

<יוסף דיין: השקענו את כל הכסף הזה אך ורק בילדי בתי-הספר.

<יוסף דיין: הבאנו להם את כל הדברים שיכולים לקדם מניעה של תאונות דרכים, זאת אומרת הצגות ומפגש עם אנשים שנפגעו וכל מיני אירועים וסרטים ומופעים.

<יוסף דיין: התוצאה הייתה מדהימה מבחינת הילדים שאמרו שזה נגע להם.

איילת נחמיאס ורבין: התקציב ירד מ-40 מיליון שקל ל-8 מיליון שקל.

איילת נחמיאס ורבין: נכון?

<דן בן יהודה: מ-44 מיליון שקל ל-16 מיליון שקל.

<דן בן יהודה: זה אומר בממוצע 60,000 שקל לעירייה, אם מחלקים קודם כול לתל-אביב, ירושלים וחיפה.

<יוסף דיין: זה אחד הדברים.

<יוסף דיין: דבר שני, יש מחסור גדול בנהגים.

<יוסף דיין: אני משמש רכז הוועדה הטכנית של מרכז המועצות האזוריות.

<יוסף דיין: אנחנו מסיעים קרוב ל-230,000 תלמידים ב-500 אוטובוסים צהובים.

<יוסף דיין: אני רוצה לומר לכם שיש מחסור גדול בנהגים והסנקציות שלנו מול הנהגים – אם נוריד אותם מן הכביש לא יהיו נהגים.

<יוסף דיין: בשנתיים האחרונות הורדתי שני נהגים מן הכביש ועשיתי את זה עם המערכות הטכנולוגיות שמותקנות באוטובוסים.

<יוסף דיין: אני לא צריך לחכות לחקיקה ולא חיכיתי לשום חקיקה כי אם אחכה לחקיקה זה לא יקרה.

<יוסף דיין: התקנתי מצלמות באוטובוסים ואני רואה בדיוק איך הנהגים מתנהגים.

<יוסף דיין: הרכבתי מערכות למניעת תאונות ואני רואה בדיוק מה התוצאות של הנהיגה שלהם.

<יוסף דיין: המערכות האלה מצילות חיים, חברים.

<יוסף דיין: נהג האוטובוס היה מקבל התרעה על כך שהוא נוסע על השוליים.

<יוסף דיין: ניצב בארי אמר שהנהג נסע על השוליים עוד לפני התאונה.

<יוסף דיין: הוא לא חיפש בדלי סיגריות שם, הוא נסע בשוליים כי הוא היה עסוק במשהו אחר, אחרת המערכת הייתה מתריעה, הוא היה מציל את האנשים והאנשים האלה היו אתנו היום.

<יוסף דיין: אנחנו חייבים להתקין את המערכות הטכנולוגיות האלה שהן מצילות חיים.

<יוסף דיין: יש לי אותן, ואני לא ספק של "מוביליי" ולא של אף חברה.

<יוסף דיין: אני מתקין באוטובוסים שלנו מערכות טכנולוגיות כחובה, עם ליווי של משרד החינוך שנותן לנו או-קיי ושל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<ירון בארי: אנחנו מתקינים את המערכות האלה גם בכל הניידות.

<ירון בארי: אני חושב שאתה צודק לגמרי.

<יוסף דיין: הכנסנו מצלמות באוטובוסים.

<יוסף דיין: אני רואה את ההתנהגות של הנהגים ואני רואה את ההתנהגות של הילדים.

<יוסף דיין: חגורים או לא חגורים – זה מטופל בבתי-הספר.

<יוסף דיין: ילד שלא חגור מקבל את עונשו בבית-ספר.

<יוסף דיין: זה לא תפקידי אבל אני מעביר את זה לבתי-הספר.

איילת נחמיאס ורבין: איך אוכפים את חגירת החגורה?

<יוסף דיין: אנחנו רואים את הילדים שלא חגורים ומדווחים לבית-הספר.

<יוסף דיין: אני מעביר להם בבוקר בפקס.

איתן כבל: זה לא התפקיד שלו.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל זה אני מנסה להבין וללמוד מזה.

<דן בן יהודה: הוא רואה את זה בשידור חי, הוא מקבל את זה אליו למשרד.

<דן בן יהודה: זה רזולוציה בלתי רגילה של דברים.

<יוסף דיין: הילדים הקטנים חגורים כולם, 99% מהם חגורים, אבל ילדי התיכון לא, כאן הבעיה הגדולה.

<יוסף דיין: אני מקבל נהג לעבודה ואני לא יודע עליו כלום.

<יוסף דיין: אם הנהג הזה מ"אגד" שעשה את התאונה היה לו עבר והוא היה בא אלי הייתי מקבל אותו לעבודה.

<יוסף דיין: אין לי שום נתון עליו.

<יוסף דיין: אני לא מקבל מידע וגם אסור לי לבקש את זה ממנו.

<יוסף דיין: הגיע הזמן שהבית הזה ייתן לנו מידע, לפחות לקציני הבטיחות.

<יוסף דיין: כשאנחנו מקבלים נהג לעבודה שמסיע ילדים אז לגבי הטרדה מינית אני מקבל עליו מידע שהוא לא הטריד מינית אבל על זה שהוא נהג מסוכן אני לא יכול את המידע?

<יוסף דיין: מה זה?

איילת נחמיאס ורבין: גם זה חשוב וגם זה חשוב.

<יוסף דיין: זה יותר חשוב.

<יוסף דיין: זה הורג 20-50 איש.

<קריאה: עברו התעבורתי חשוב מאוד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גם זה חשוב וגם זה חשוב.

איתן כבל: רועי רוזנטל פה?

איתן כבל: עד שתתקרב לשולחן, נציגי "אנשים באדום" דיברו בישיבה הקודמת.

<עדנה צונץ: שלחנו חומר.

איתן כבל: לא אמרתי שלא.

איתן כבל: כולם פה שלחו חומר.

איתן כבל: אחד מכם דיבר אז עוד אחד יוכל לדבר כעת, תחליטו מי.

איתן כבל: אחרי כן חברת הכנסת רויטל סויד.

<רון קציר: אני חבר הנהלה בעמותת "אנשים באדום".

<רון קציר: הצגנו שני רעיונות בשבוע שעבר ואני רוצה להציג עוד שני רעיונות.

<רון קציר: רעיון ראשון הוא לשים את המדבקה בתוך כלי רכב להסעת נוסעים, כדי שהנוסעים יוכלו להתקשר לקצין הבטיחות ולהגיד לו: "פה נהג משתולל".

<רון קציר: זה פשוט מאוד ולא עולה כסף.

<רון קציר: יש מדבקה מחוץ לרכב, שתהיה גם בפנים.

<רון קציר: אמר קודם נציג "אגד": אנחנו מקבלים הודעות.

<רון קציר: רעיון שני, לא יתקבל נהג לעבודה ברכב ציבורי ורכב הסעות אלא אם עבר אבחון קוגניטיבי על-ידי פסיכולוג תעבורתי.

<רון קציר: אני אוכל להציג לכם סוג נתונים על מה שקורה.

<רון קציר: זה לא עברו הפלילי אלא היכולות.

<רון קציר: עוד דבר אחד, אולי לתת עבודה מועדפת ליוצאי צה"ל כנהגים.

<רון קציר: תודה רבה.

איתן כבל: יש הצעת חוק כזאת.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חברת הכנסת רויטל סויד, בקצרה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איתן כבל, אני רוצה להודות לך לא על הדיון היום אלא בכלל על העיסוק בנושא.

רויטל סויד: יצא לנו סוג של צירוף מקרים מאוד-מאוד כואב עם הסמיכות לתאונה הטרגית.

רויטל סויד: זה נושא שאתה לוקח על עצמך כבר שנים.

רויטל סויד: אני מסתכלת עליך, עדנה צונץ, אמא של רענן זיכרונו לברכה, חבר טוב מאוד שלי, למדנו ביחד בכל בית-הספר היסודי.

רויטל סויד: את איבדת ילד מדהים בתאונת דרכים.

רויטל סויד: אני משתפת בזה את כולם.

רויטל סויד: לאחר ששמעתי כאן את כולם, וכל אחד מדבר דברים כל-כך מדויקים וכל-כך כואבים, יש איזו תחושה שנושא תאונות הדרכים קצת נשכח ובסוף אנחנו מאבדים מאות אנשים, ילדים, צעירים, בוגרים וזקנים, מאות מידי שנה.

רויטל סויד: הדבר שהכי חשוב לעשות בכל הנקודות שעלו, וכולן נכונות, בין אם זה השוליים ובין אם זה החשכה ובין אם זה כשירות הנהגים ובין אם זה "שוורים מוּעדים" שנוהגים וחוזרים לנהוג בתחבורה הציבורית, הכול נכון, והדבר שהכי חשוב לעשות זה לא להרפות מהנושא הזה, כי כשנושא עולה למודעות ציבורית הוא מחלחל, הוא עובר, הוא מחייב את השרים השונים, הוא מחייב את ההתמודדות הזאת, הוא מחייב גם חקיקה.

רויטל סויד: באמת אחד הדברים שאנחנו צריכים לעשות פה, אדוני יושב-ראש הוועדה, אני גם מזמינה אותך לעשות את זה כהצעת חוק מאוד-מאוד דחופה ובאמת נדרשת ומתבקשת.

רויטל סויד: כפי שהיום מחויבים למסור ר"פ של כל אדם שיש לו עבירות מין, מחויב המציאות להעביר גם את הגיליון התעבורתי, שהוא גיליון נפרד והוא פחות בעייתי מבחינת חיסיון מכיוון שאין בו את התיקים הפליליים, יש בו רק את הרישומים התעבורתיים.

רויטל סויד: זה אל"ף בי"ת.

רויטל סויד: אתם ב"אגד", תאונות יכולות לקרות לכל אחד, אין כאן אף אחד שחסין מפני הדבר הזה, שלא נדע, לא כפוגע ולא כנפגע.

רויטל סויד: אבל למצער המינימום זה לא להחזיר לכביש אנשים שהם "שוורים מוּעדים", שכבר ביצעו עבירות תעבורתיות פליליות, שכבר כמעט גדעו חיי אדם.

רויטל סויד: לפחות אותם אל תחזירו לנהוג בתחבורה הציבורית.

רויטל סויד: זה המינימום שאפשר לעשות.

רויטל סויד: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: בבקשה רועי רוזנטל ואחריו מרדכי פדר, חברי הכנסת אורי מקלב ותמר זנדברג ואז אני אסכם.

איתן כבל: בבקשה.

<רועי רוזנטל: קודם כול, תודה רבה.

<רועי רוזנטל: אדבר על תשתיות מבחינת רוכבי אופנוע.

<רועי רוזנטל: נכון, אופנוע משדר לרוב האנשים קצת בעייתיות, רוב האנשים לא אוהבים אותנו רוכבי האופנועים אבל זה לא עושה אותנו פחות טובים או פחות רעים או כל דבר אחר.

<רועי רוזנטל: מגיע לנו שישמרו עלינו כפי שאתם רוצים לשמור על אחרים.

<רועי רוזנטל: התשתיות לא עובדות בנוגע לתאונות של רוכבי אופנוע.

<רועי רוזנטל: אני החלקתי מן האופנוע, באשמתי או לא באשמתי, זה לא ממש העניין, ועפתי לתוך גדר הבטיחות.

<רועי רוזנטל: מה שמחזיק את גדר הבטיחות זה עמודים.

<רועי רוזנטל: אנחנו עוברים דרך העמודים ואנחנו נחתכים לשתיים, וזה לא רק היד, זה עמוד שדרה, זה אגן.

<רועי רוזנטל: יש לי תמונות של חברים שנחתכו לשתיים פיזית, אתה רואה שם חלקים ושם חלקים.

<רועי רוזנטל: קברתי עד היום 12 חברים בתחום האופנועים.

<רועי רוזנטל: אני לא יכול לספור אפילו כי זה לא דבר שבודקים כמה אנשים נפצעו מהגדר.

<רועי רוזנטל: אני מכיר 4 אנשים קטועי רגליים וידיים.

איתן כבל: סליחה שאני קוטע אותך.

איתן כבל: אבנר פלור, במה שנוגע אליך, כאשר נגיע לדבר על התשתיות אני רוצה התייחסות נקודתית לנקודה שמועלית כאן.

<מיטל להבי: גם הצבע לא מתייחס אליהם.

<רועי רוזנטל: התאונה שלי – סליחה שאני אומר את זה כך אבל מדובר על כלכלה – שווה למדינה, בגלל שעשיתי תאונה לקחתי לכם 9 מיליון שקל.

<רועי רוזנטל: לא לקחתי פיזית אבל זה הסכום שעולה לכם: הביטוח הלאומי, כל הטיפולים, כל מה שמסביב מסתכם בסוף.

<רועי רוזנטל: עד גיל 80 אקבל משכורת מביטוח לאומי, הכול טוב ויפה, תודה שיש ביטוח לאומי, אבל אני לוקח מהמדינה במקום לתת למדינה.

<רועי רוזנטל: אני לא רוצה את התאונה, אני רוצה את הגוף שלי בחזרה, אבל אם מדברים פה על 40 מיליון שקל בשביל לעזור לחברה הזאת ולאחרת, עם 4 אנשים פצועים כמוני חסכתם 40 מיליון שקל.

<רועי רוזנטל: תסתכלו קדימה, לא רק על הקדנציה הנוכחית ועל מה אני יכול לעשות כדי שאבלוט, ואני לא מדבר ספציפית אליך אלא באופן כללי.

<רועי רוזנטל: אם נפחית את מספר ההרוגים והפצועים בשנה מגדר הבטיחות נחסוך כסף.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: קודם כול, אתה מדהים.

איתן כבל: אתה מרגש.

איתן כבל: בהקשר הזה, אם אנחנו לרגע יוצאים מן ההיבט האישי – ונדרש כוח גדול כדי לדבר כפי שאתה מדבר – העלות השנתית של תאונות הדרכים היא כ-15 מיליארד שקל, כולל כל מה שמסביב, כל המעגל.

איתן כבל: מעבר למשפחה, לאובדן ולפצועים, המעטפת מסביב, מבחינה כלכלית אלה מספרים שקשה לקלוט אותם.

איתן כבל: אנחנו הרי רבים על כל שקל.

<רועי רוזנטל: עוד שתי נקודות שאני חייב להעלות מתוך הצורך שלי.

<רועי רוזנטל: ציינו פה את הצבע על הכביש.

<רועי רוזנטל: בבין-עירוני יש תקנים ויש הכול.

<רועי רוזנטל: בתוך העיר אין תקנים, העירייה עושה כפי שהיא רוצה, כל עירייה שמה צבע פחות טוב או יותר טוב.

<רועי רוזנטל: כשרוכב האופנוע או הקטנוע עולה על צבע לבן בתקופת החורף זה פשוט מחליק.

<רועי רוזנטל: כשבמקרה עלית על מעבר חציה ואתה לוחץ על הבלם אתה עף קדימה ועובר את הצומת, אתה לא יכול לעצור.

<רועי רוזנטל: ועוד דבר אחד, עניין המיגון.

<רועי רוזנטל: בארצות אחרות, באירופה מיגון האופנועים מסובסד חלקית.

איתן כבל: מפקד אגף התנועה במשטרת ישראל הזמין את הוועדה לסיור פעיל בנושא האכיפה.

איתן כבל: אנחנו נגיע, נזמין כל חבר כנסת שירצה ליטול חלק בסיור הזה.

איתן כבל: תודה לך.

<רועי רוזנטל: במדינות אחרות ציוד המגן שעל האופנוע – קסדות, מעילים, כפפות והכול – מסובסד חלקית על-ידי המדינה.

איתן כבל: זה קרב גדול.

איתן כבל: אין שנה שהנושא הזה לא עולה כאן בכנסת ישראל.

<רועי רוזנטל: עשו חוק כאשר יצאו לשוק קסדות האבטיח, קסדות החצי, אבל אף אחד לא אוכף את זה.

<רועי רוזנטל: זה הורג אותי.

<רועי רוזנטל: אני עדיין רואה את הקסדות האלה על הכביש.

איתן כבל: החוק הזה שלי וחוקקתי אותו ביחד עם "אור ירוק".

איתן כבל: בשל הנסיבות האלה בדיוק אנחנו כאן, כדי לנסות פעם אחת ולתמיד לזעזע את המערכות שצריכות לתת את התשובות לפני ולא אחרי.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: רשות הדיבור למרדכי פדר, בקצרה, ואחריו חבר הכנסת מקלב וחברת הכנסת תמר זנדברג.

<מרדכי פדר: אוותר על כל הנימוסים ואגיע ישר לעניין.

<מרדכי פדר: כל מה שכולם אמרו פה הוא נכון כי לבטיחות בדרכים אין פתרון אחד ויחיד אלא מדובר במכלול של אמצעים וצעדים שחייבים לבצע, וכל צעד עושה רק קצת.

<מרדכי פדר: מצד אחד, כל אחד פה יודע מה לעשות, והם צודקים, אבל עד שאדוני התחיל לטפל בזה אין כתובת.

<מרדכי פדר: למה?

<מרדכי פדר: כי חסר רצון בדרג המדיני להפסיק לשחק חתול ועכבר וליישם את הצעדים הדרושים.

<מרדכי פדר: בבטיחות בדרכים המלחמה היא נגד עצמנו, איך שאנחנו מתנהגים, מה שאנחנו עושים.

<מרדכי פדר: בקיצור, אין אינטרס פוליטי אמיתי להילחם בתאונות הדרכים.

<מרדכי פדר: משרד התחבורה לא מתפקד בנושא בטיחות בדרכים.

<מרדכי פדר: יעידו איכות הצעות החוק והתקנות שמונחות על שולחן הוועדה, ולא אגיד יותר.

<מרדכי פדר: איוש המשימות במשרד התחבורה לא מבשר טובות, מה עוד שסיסמת המשרד היא NIH – Not Invented Here.

<מרדכי פדר: אם אני לא המצאתי, לא מעניין אותי.

<מרדכי פדר: יש לנו היום טלפונים חכמים ומכוניות חכמות.

<מרדכי פדר: חסרים לנו אנשים חכמים.

<מרדכי פדר: מצד שני, אף אחד פה לא יודע מה לעשות ולאן להתקדם.

<מרדכי פדר: כפי שאנחנו לא יודעים למה גדל מספר ההרוגים בשלוש השנים האחרונות אנחנו גם לא יודעים למה פחת מספר ההרוגים בשלוש השנים שקדמו להן.

<מרדכי פדר: למה אנחנו לא יודעים?

<מרדכי פדר: כי אף אחד לא עושה חקירות עומק של תאונות.

<מרדכי פדר: המשטרה בודקת מי אשם אבל היא לא בודקת מה גרם לתאונה, מה היה אפשר לעשות כדי למנוע אותה.

איתן כבל: מרדכי פדר, משפט אחרון.

איתן כבל: אתה אורח קבוע פה וניתן לך לדבר גם בישיבות הבאות.

<מרדכי פדר: בלי לדעת מה קרה אי אפשר להגיב.

<מרדכי פדר: דבר אחרון, באשר לרשות הלאומית.

<מרדכי פדר: הרשות הלאומית טובה.

<מרדכי פדר: כפי שציינת, הרשות צריכה לפעול לקבוע אסטרטגיה החולשת על מספר רב של משרדים וגורמים, אבל היא לא יכולה לפעול כפי שצריך כל עוד היא לא עצמאית אלא כפופה לשר התחבורה.

<מרדכי פדר: כשאדוני מקבל פה המלצות מהרשות הלאומית, היא לא מקבלת את ההמלצות המקצועיות והמדעיות אלא היא מקבלת המלצות שעברו דרך הפילטר של שר התחבורה, ולפעמים זה גם אנטי בטיחותי.

<מרדכי פדר: אנחנו נמצאים היום במצב שהחתול שומר על השמנת ולא ייתכן דבר כזה.

<מרדכי פדר: אנחנו מבקשים לתקן שני דברים.

<מרדכי פדר: דבר ראשון, שהוועדה תפעל כדי שהרשות תהיה עצמאית.

איתן כבל: אני אומר בצורה הכי כנה, אני לא מקבל את הדברים שלך על השר.

איתן כבל: השר יהיה כאן ויציג את הדברים.

איתן כבל: אני לא אוהב לדבר על אחרים שלא נמצאים פה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה ואני גם לא מקבל את הטענה הזאת.

איתן כבל: גם בתחילת הדברים שלי אמרתי שלא באנו לכאן כדי לעסוק בציד ראשים אלא להתעסק בדברים.

איתן כבל: אני יכול לומר לך שהשר, ויש לי מחלוקות גדולות אתו, בוודאי בנושא הזה, אבל בכל הנוגע לטיפול בתשתיות ודברים מן הסוג הזה משרד התחבורה עושה עבודה מצוינת.

<מרדכי פדר: אני לא מתווכח עם אדוני.

איתן כבל: אני לא מתווכח אתך.

איתן כבל: אני אומר לך.

איתן כבל: אני מסיים את זה כאן.

איתן כבל: מבחינתי מה שאמרת בקשר לשר נמחק מהפרוטוקול.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אתה לא צריך להגיד לי לקצר בדברי, זה מובן מאליו.

איתן כבל: לחברי הכנסת תינתן עוד הזדמנות להתבטא.

אורי מקלב: בוודאי ולכן גם לא ביקשתי להתייחס מייד כשהגעתי, היה לי חשוב לשמוע את כולם.

אורי מקלב: מה שקרה בין השבוע הקודם לשבוע הזה, וראינו את חומרת הדברים, הוא התאונה הקשה שהייתה.

אורי מקלב: ברוב הדברים שדיברנו, כשהיה צריך לספר מה הגורמים לתאונות דרכים, ציינו כבר בישיבה הקודמת תחבורה ציבורית, גם תמר זנדברג וגם אחרים, והנה עכשיו מציינים את נושא התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אני דווקא לא רוצה להתמקד ב"אגד" כחברה, שהיא החברה הגדולה והיא חלק מן התחבורה הציבורית.

אורי מקלב: צריך לציין שלא מזמן הייתה תאונת דרכים קשה בכפר חורה, עם 8 הרוגות בכביש 31.

אורי מקלב: גם שם היה מאפיין דומה של תחבורה ציבורית, שהמשאית קרעה את האוטובוס והיו הרוגים.

אורי מקלב: התברר לך פתאום שההרשעה הקודמת של הנהג הייתה מאותו סוג.

אורי מקלב: הוא לא עבריין רגיל אלא עבר כבר תאונה דומה, עם מאפיין דומה.

אורי מקלב: אני רוצה להציף את נושא האחריות של משרד התחבורה.

אורי מקלב: אנחנו רואים את התחבורה הציבורית כחלק מן הפתרון לתאונות הדרכים.

אורי מקלב: והנה מתברר לנו, מצד אחד אנחנו מכוונים את האנשים, כמעט מכריחים אותם לנסוע בתחבורה הציבורית, ואומרים להם: בואו, התחבורה הציבורית היא הפתרון לתאונות הדרכים, ואז אנחנו רואים שמצד אחד משקיעים כספים, מורידים מחירים, הכול נכון, ובחלק הכי בסיסי והכי אחראי בתוך התחבורה הציבורית, שזה הנהג, מי שמנהיג את האוטובוס ומסיע 50 נוסעים, שם אנחנו רואים כשלים גדולים מאוד.

אורי מקלב: זה לא מחדש לנו שום דבר.

אורי מקלב: בישיבה שקיימת לפני חודשיים-שלושה עלה נושא שביתת הנהגים בגלל השכר שלהם.

אורי מקלב: התברר שבשיטת המכרזים החדשה של משרד התחבורה המרווח הכלכלי של חברות התחבורה הציבורית לאחר שהן מתחרות על כמה הן מחזירות עבור הזיכיון למשרד התחבורה, מתברר שחברות התחבורה הציבורית שזכו באשכולות כאלה ואחרים החזירו רבע מיליארד שקל למשרד התחבורה כדי לזכות במכרז.

אורי מקלב: איך אנחנו יכולים לשמוע על זה?

אורי מקלב: אתה רוצה לתת רפואה, אתה אומר: תקימו חדר מיון, ולאותו אחד שייתן את השירות הטוב אתה אומר:

אורי מקלב: אם אתה רוצה לזכות במכרז הזה תחזיר למשרד הבריאות רבע מיליארד שקל.

אורי מקלב: אז מה הוא עושה?

אורי מקלב: איפה הרווחים שלו?

אורי מקלב: רק בתנאי העבודה של הנהגים, ברמת הנהגים, במקצועיות של הנהגים, שם המרווח שנותר לו.

אורי מקלב: הוא צריך לעמוד בכל הדרישות, בפרישה, בלוח הזמנים.

איתן כבל: אומר לי סמנכ"ל בכיר אבנר פלור, שגם בעקבות הדיון שערכנו בזמנו – חבל שלא דיווחתם לנו, לפחות היינו מוציאים איזו הודעה – השכר לנהגים הועלה ל-39 שקלים לשעה.

אורי מקלב: הוא דיבר גם אז בוועדה.

אורי מקלב: בזה מנעת את השביתה שהייתה אמורה להתקיים אז.

אורי מקלב: מתברר שדווקא הפרמטר הזה, של תנאי הנהגים ושכרם, צריך להיות הפרמטר הדומיננטי בתוך המכרז ולא כמה כסף מחזירים למשרד התחבורה.

תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף לדברים של אורי מקלב, אולי באופן לא מפתיע.

תמר זנדברג: קודם כול, דיברנו בדיון הקודם, שהיה לפני התאונה המחרידה, על תחבורה ציבורית כפתרון מסוים להפחתה משמעותית מאוד של מספר ההרוגים בתאונות הדרכים, והנה הייתה תאונה דווקא באוטובוס.

תמר זנדברג: היתרון באוטובוסים ובתחבורה ציבורית על פני הרכב הפרטי כפול.

תמר זנדברג: פעם אחת, אני רוצה בדיוק להצטרף לדברים של אורי מקלב ולהתייחס ל"עליהום" הקטן שהיה פה על הנהגים ועל החברות.

תמר זנדברג: חבר'ה, להיפך.

תמר זנדברג: מעמד נהג חזק יותר, תנאים טובים יותר ישפרו גם את גיליון ההרשעה התעבורתי, גם את היחס, את כל הדברים האלה.

תמר זנדברג: הנהג הוא לא האויב שלנו, להיפך, הוא הגורם שאנחנו צריכים להעצים.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד גם מול ההצעות שעולות על עבודה מועדפת, ועוד מעט יגידו אולי שישימו בנות שירות לאומי כנהגות, אני חושבת שבדיוק ההיפך, נהג אוטובוס הוא בעל מקצוע, הוא צריך לקבל שכר ראוי, תנאים ראויים, קביעות, שעות עבודה, תנאים סוציאליים, לא להיות שעות על הכביש.

תמר זנדברג: ובצד זה, כמובן נהג עם הרשעות קודמות, נהג שנגע פעם אחת בטלפון הסלולרי בזמן נסיעה צריך מייד להוריד אותו מן הכביש.

תמר זנדברג: שני הדברים האלה, העצמה, מצד אחד, ואפס סובלנות לדברים שמסכנים חיים, מצד שני.

תמר זנדברג: דבר שני, גם בנוגע לפתרונות הטכנולוגיים שעלו פה, שיפור תשתיות וכולי, הרבה יותר קל שיבואו לכאן מנכ"ל של חברת הסעות, של "אגד" או "דן", או משטרת ישראל ויגידו: אנחנו מטמיעים באוטובוסים שלנו את אותם אמצעי תעבורה.

תמר זנדברג: עד שאנחנו נרדוף אחרי הנהגים הפרטיים ועד שנטמיע אצלם ועד שנמכור להם, ותמיד תהיה לנו שאלה איזו חברה מסחרית וכל הדברים האלה, אוטובוסים הם דרך המלך.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה כדי לחזק ולהדגיש שוב למה בתחבורה הציבורית טמון הפוטנציאל הבטיחותי והתשתיתי החזק יותר.

איתן כבל: תודה חברת הכנסת תמר זנדברג.

איתן כבל: אני גם מצטרף לדברים שלכם.

איתן כבל: שלא נקבל את הרושם מכל השיח הזה שהתחבורה הציבורית לא בסדר.

איתן כבל: נהפוך הוא, אנחנו רוצים לכוון את האנשים לתחבורה הציבורית, אנחנו רוצים שהתחבורה הציבורית תהיה תחבורה חזקה.

איתן כבל: רק מה, במשקל שמנגד צריך להבין שצריך לתת לה את המעטפת כדי שתהיה חזקה, כי כל פגיעה באוטובוס אחד יש בה פוטנציאל פגיעה אחר לגמרי.

איתן כבל: לכן צריך לעודד אבל שום דבר לא יכול ללכת לבדו, נהפוך הוא.

איתן כבל: כאשר אנחנו לא נותנים פתרונות שלמים למהלכים אנחנו מייצרים כפל בעיה, גם מכיוון שנוצרות כל מיני פעולות שאנחנו לא רוצים שייווצרו ואנחנו גם עושים עוול לאירוע, מכיוון שאנחנו לא נותנים את כל מכלול הדברים ואחר-כך אנחנו אומרים "זה לא עזר", אבל זה לא נכון.

איתן כבל: לכל פעולה יש את התוספת הזאת, שאם אתה לא נותן אותה עדיף שלא תעשה כלום.

איתן כבל: לפעמים עדיף שאתה לא עושה מאשר אתה עושה וזה רק מייצר בעיות גדולות יותר.

איתן כבל: הדיון הבא יעסוק בתשתיות.

איתן כבל: מי שנמצא כאן מנציגות של רשויות מקומיות – יש הבדלים גדולים בין תשתיות בתוך הערים לתשתיות מחוץ לערים: סיפור של צמתים מסוכנים, תאורה, צבע בכביש, כפי שציינת, אם יש סטנדרט אחיד, שיפור גדרות ההפרדה, שאני מכיר כבר משנות התשעים, שבכל פעם החליפו את מעקי הבטיחות.

איתן כבל: פעם אמרו שזה טוב ופעם אמרו שזה טוב, עברו לחוטים, עברו לכל מיני פעולות כאלה ואחרות ואין דבר חדש תחת השמש.

איתן כבל: כפי שאמרתי לכם, לדיון המקצועי, מבלי חס וחלילה להתעלם מכם, נזמין את אנשי המקצוע, כל אחד בעניינו ובתחומו.

איתן כבל: דבר אחד אני מבטיח לכם, לא אתן לאף אחד לספר לנו סיפורים.

איתן כבל: אנחנו לא במקום שיבואו לספר או להתהדר.

איתן כבל: הוועדה היא לא מדור פרסומי.

איתן כבל: לא יבואו וכל אחד יספר מה עשינו, איך עשינו, למה עשינו.

איתן כבל: אנחנו רוצים לדעת איך מתמודדים.

איתן כבל: בסוף לא מחלקים כאן צל"שים.

איתן כבל: כאן רוצים לצאת עם סיכום שיודע לתכלל כדי להציל את האנשים שאפילו לא יודעים שחס וחלילה הם נמצאים בסכנה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.