ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 112, 2015-12-28 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום, ביוזמת חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין, הוא סכנת סגירת המכללה האקדמית בנצרת.

יעקב מרגי: אתם יודעים, לפעמים בא לך לחייך, למה?

יעקב מרגי: עולה משהו בסדר היום הציבורי, פתאום אתה בתחושה, רגע, שמעתי רק לפני יומיים משהו כזה.

יעקב מרגי: אני במקרה כבר הייתי מעורב בסוגיה ואני מבין את המצוקה, אבל רק לפני כמה ימים, אפשר לומר, כי לא עבר על זה שבוע, אני חושב, הייתי אומר שבוע פלוס, ראש הממשלה הצהיר שהגיע הזמן ויש החלטה להקים מכללה ערבית, ככה הוא הגדיר, אקדמית ראשונה.

יעקב מרגי: אז בוא קודם כל אלה שקיימות, לחזק אותן, להעצים אותן, למה להמציא דברים מחדש?

יעקב מרגי: כשמנסים להמציא משהו מחדש כשקיים משהו, אני מתחיל לשאול שאלות, האם יש דברים בגו.

יעקב מרגי: אם יש מכללה אקדמית וזה לא נעלם מעיני הוות"ת ומל"ג, כי הם היו במהלכים כלשהם, לא רוצה להפנות אצבע מאשימה, אבל יכול להיות שהסכנה היא בעטיים, לא מבין את ההחלטה של הממשלה.

יעקב מרגי: אני מקווה שנציגי המועצה להשכלה גבוהה, הם נמצאים איתנו כאן?

יעקב מרגי: נציגים ממכללת נצרת?

יעקב מרגי: נמצאים.

יעקב מרגי: אני אתן לחבר הכנסת המציע שהזעיק אותנו לדיון הזה, חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב ראש על קיום הדיון.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאני חושב שצריך לראות את הדיון הזה שלא רק מתקשר למכללה בנצרת, אלא ככלל, לכל הסוגיה של השכלה גבוהה בקרב האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: בעניין הזה מרכז המחקר והמידע של הכנסת הכין מסמך מאוד מעמיק שתמציתו אולי אצלכם.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להודות גם ליובל וגם לעידו על עבודה מאוד מעמיקה בתחום זה.

יוסף ג'בארין: היא בעצם מראה את הצרכים של האוכלוסייה הערבית להשכלה גבוהה בשפה הערבית, או שעיקרה יהיה בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: המסמך שלהם גם מציג מחקרים משווים שמראים באופן מפורש שמדינות עולם דמוקרטיות, עם מיעוטים לאומיים, או מיעוטים לשוניים, מיעוטים תרבותיים, מדינות העולם נוהגות לאפשר אופציות של השכלה גבוהה בשפת או בלשון של קבוצות המיעוט.

יוסף ג'בארין: אגב, מיעוטים שהם הרבה פחות מ-20%, שזה השיעור הכללי של האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאולי יהיה חשוב לשמוע, עידו, אחר כך אולי לתת כמה דוגמאות ממדינות כאלה עם שיעור הרבה יותר נמוך של קבוצות מיעוט שמקיימות כמה אופציות של השכלה גבוהה ולא בהכרח מכללה אחת.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהנתונים מוכרים לכולכם.

יוסף ג'בארין: קיים תת ייצוג של הסטודנטים הערבים בתוך ההשכלה הגבוהה בישראל.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על בסביבות 13% לפי המספרים האחרונים לתואר ראשון, 10% לתואר שני, 5% לתואר שלישי.

יוסף ג'בארין: גם משרד החינוך, המועצה להשכלה גבוהה, מכירים את תת הייצוג הזה ולכן בתכנית הממשלתית החדשה שעכשיו מדברים עליה, שאמורה להיות מאושרת ביום רביעי, יש שם יעדים מאוד ברורים של להרים את השיעורים הללו ולהגיע למצב שאולי השיעור של הסטודנטים הערבים בקרב הסטודנטים בכלל יגיע לשיעורה של האוכלוסייה הערבית באופן כללי, שזה בסביבות ה-20%.

יוסף ג'בארין: אנחנו כאן מתחברים ליעד מאוד ברור, גם של הממשלה, להגיע לשיעור גבוה יותר של סטודנטים ערבים בהשכלה הגבוהה.

יוסף ג'בארין: חשוב גם לדיון הזה לדעת שלצד ההשכלה הגבוהה של צעירים ערבים בתוך ישראל יש השכלה גבוהה מחוץ לישראל.

יוסף ג'בארין: היום ההערכה היא שכ-10,000 סטודנטים ערבים לומדים מחוץ לגבולות מדינת ישראל, יש אלפים בירדן, יש היום גם אלפים בשטחים, כמו בג'נין, כמו בשכם, ויש גם במזרח אירופה, וגם בחברון.

יוסף ג'בארין: למה אני מדגיש במיוחד את ירדן ואת הגדה המערבית?

יוסף ג'בארין: רק שם אנחנו מדברים על אולי 9,000-10,000, כי שם הסטודנטים הערבים זוכים להשכלה גבוהה בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: בעצם המסגרת הראשונית של הדיון היא מדוע הסטודנטים שלנו לא יכולים לקבל אותה השכלה גבוהה בתוך ישראל במקום לקבל אותה מחוץ לישראל.

מירב בן ארי: גם אצלנו, דרך אגב, נוסעים לחו"ל.

יוסף ג'בארין: זה יחסית שולי.

מירב בן ארי: גם אצלנו זה מאוד קשה.

יוסף ג'בארין: לא 30%.

יוסף ג'בארין: 30% מהסטודנטים הערבים הם מחוץ לישראל.

יעקב מרגי: אנחנו לא אחת נדרשים לחסמים ו - - -

מירב בן ארי: של השכבות החלשות.

יעקב מרגי: לאו דווקא.

יעקב מרגי: השכבות החלשות משלמות פעמיים, תרתי משמע, בסוגיה הזו של הנגשת ההשכלה הגבוהה בישראל.

יעקב מרגי: לצערנו הרב, חשבנו שאנחנו עשינו מהפך ואכן התחלנו מהפך כלשהו בחברה הישראלית, המנגינה שבאה בשנים האחרונות, צר לי לומר את זה, זה בא דווקא אחרי ועדת טרכטנברג ואחרי שטרכטנברג היה יו"ר הוות"ת.

יעקב מרגי: להערכתי, מישהו לקח את ההמלצות שלו ועשה להם אקזיט, מה שנקרא.

יעקב מרגי: העצים אותם והפך את זה - - - אני לא רוצה לחשוד בו שזו הייתה הכוונה שלו.

יעקב מרגי: אנחנו נוגעים היום באחד הסימפטומים של ההחלטות.

יעקב מרגי: כשאנחנו מסבירים את זה, למה הם יותר חלשים, מסבירים למל"ג, ואני רוצה שתיקחו את זה ותפנימו, מסבירים למל"ג 'תקשיבו, אולי כוונתכם רצויה, מעשיכם אינם רצויים', למה?

יעקב מרגי: זה שאתם אומרים לבטל למכללה, לוותר על עצמאותה, להכפיף אותה לאוניברסיטה כזו או אחרת, זה מה שאתם רוצים, מה אתם אומרים במילים אחרות?

יעקב מרגי: 'אין לכם זכות קיום, תסגרו את שעריכם, לכו, תודה רבה'.

יעקב מרגי: אם מכללת נצרת או מכללת - - - אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אני אומר לכם, באסל גטאס, מדינת ישראל יום אחד נתנה פרס ישראל, למי?

יעקב מרגי: נתנה להדליק משואה או פרס ישראל לרבנית עדינה בר שלום, שהייתה כוח החלוץ בחרדים להקים מכללה, למחרת התחילו לסגור אותה.

יעקב מרגי: עוד לא התרגלה לתואר כלת פרס ישראל, למחרת התחילו תהליכים של סגירה.

יעקב מרגי: אנחנו מבקשים לבטל את העצמאות ולהכפיף אותה בהסדר.

יעקב מרגי: תקראו לזה - - - לצורך העניין הזה אוניברסיטת חיפה תפתח שלוחה בנצרת, אוניברסיטת בן גוריון תפתח שלוחה למכללות חינוך.

יעקב מרגי: בזה לא עשינו שום שינוי.

יעקב מרגי: אנחנו לא מובילים לכלום, אנחנו מובילים לחיזוק אותה אג'נדה של האוניברסיטאות, ויש לי כל הכבוד וההערכה אליהם, שרוצים לשמור על כוחם ככוח מרכזי, לצמצם את חופש הפעולה של המכללות.

יעקב מרגי: מי שסובל בסוף, זה לא מעניין אותי, גם ראשי המכללות לא מעניין, אבל מי שיסבול בסוף זה ציבור הסטודנטים.

יעקב מרגי: ההנגשה של ההשכלה הגבוהה, כל המהפך הזה של העשור וחצי האחרון, אנחנו כבר היום בחסימה.

יעקב מרגי: אנחנו לא הגענו לרף המיצוי המקסימלי, בממוצע אנחנו לא מגרדים את ה-50% של בעלי תואר בהשכלה הגבוהה.

יוסף ג'בארין: הניצוץ הראשון של להקים מוסד להשכלה גבוהה בתוך יישוב ערבי זה היוזמה של המוסד האקדמי נצרת.

יוסף ג'בארין: אני מניח שנציגי המוסד בטח ירחיבו, אבל אני אגיד בקיצור שבהתחלה זו הייתה שלוחה של אוניברסיטה בארצות הברית, אבל זה התפתח למוסד עצמאי הראשון מסוגו בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת במסגרת כמה שנים המוסד קיבל הכרה בלפחות שני תארים, זה היה כימיה ותקשורת, והתחיל לפעול עם כל האקרדיטציה של המל"ג כמוסד אקדמי.

יוסף ג'בארין: הבעיה עם המוסד הייתה שהוא לא היה מתוקצב ולכן היה קושי שנמשך של איתנות כלכלית.

יוסף ג'בארין: אמרנו, אם יש בצפון שבע מכללות שמתוקצבות על ידי המל"ג, אבל כולן ביישובים יהודיים וכולן מוסדות יהודיים, מדוע שהמל"ג לא יתקצב אותו מוסד יחידי שנמצא בתוך יישוב ערבי.

יוסף ג'בארין: אגב, נצרת זה היישוב הכי גדול ונחשב אולי הבירה לכלל - - -

באסל גטאס: ות"ת.

יוסף ג'בארין: המל"ג והוות"ת, כן.

יוסף ג'בארין: לא במקרה מדברים על נצרת, בתור היישוב הכי גדול עם פוטנציאל הכי גדול - - -

יעקב מרגי: באסל, תנוח דעתך, זה כמעט גוף אחד.

באסל גטאס: הוות"ת צריך לתקצב, אבל המל"ג צריך להכיר.

יעקב מרגי: בפועל זה כמעט גוף אחד.

יוסף ג'בארין: בהקשר של המוסד האקדמי נצרת, אחד הדברים שצריך לראות אותם, שבגלל הקרבה הגיאוגרפית זה משך גם הרבה סטודנטיות.

יוסף ג'בארין: לדעתי יותר מ-90% מהלומדים שם זה צעירות ערביות שלדעתי לא היו זוכות להשכלה גבוהה אם המוסד לא היה קיים.

יוסף ג'בארין: אני אסיים ואגיד כך, בגלל היעדר התקצוב הייתה סכנה של סגירת המוסד אלא שהייתה החלטה של הוות"ת לאפשר למוסד להמשיך לפעול דרך מתווה עם אוניברסיטת חיפה.

יוסף ג'בארין: אני מבין שפחות או יותר התקיימו כל התנאים שנדרשו כדי לקיים את המתווה הזה, אבל מה שקרה זה שהוות"ת היום הקפיא את העניין הזה וככה הוא יחרוץ את גורל המוסד, לצערי, למוות.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהדיון הזה אולי יציל את העניין.

יוסף ג'בארין: במקום זאת אנחנו שומעים שהמל"ג עכשיו יוצא בקול קורא להקמת מוסד ביישוב ערבי.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר, אנחנו לא מתנגדים להקמת מוסד אקדמי ביישוב ערבי לפי הקול הקורא החדש, רק אנחנו אומרים שצריך להפריד בין המשך הפיתוח של המוסד האקדמי נצרת ולצידו אנחנו צריכים לא רק עוד מוסד, אפילו אולי עוד שניים, גם בצפון וגם בנגב.

יוסף ג'בארין: לכן הקריאה שלנו היא לשמור על קיומו ועל התפתחותו של המוסד האקדמי נצרת, עם המתווה שכבר הושג, ויחד עם זאת להתקדם בקול קורא בשני מסלולים נפרדים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: עידו אבגר, תציג את עצמך, תן לנו נתונים שיהוו מצע לדיון הזה סביב הסוגיה, גם של נצרת וגם בכלל של הקמת מוסד אקדמי.

<עידו אבגר: תודה, אדוני.

<עידו אבגר: שלום, אני עידו אבגר, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<עידו אבגר: אנחנו לא נערכנו להתייחסות לסקירה המשווה ולכן ברשותכם, אני לא אכנס לזה, אני אתמקד במה שקורה בישראל.

<עידו אבגר: בעיקרון חבר הכנסת ג'בארין התייחס לרוב הדברים.

<עידו אבגר: ניסיונות להקים מוסד אקדמי עצמאי או קולות שקוראים להקמת מוסד אקדמי יש כבר משנות ה-70.

מירב בן ארי: אבל יש עכשיו החלטה של ות"ת.

יעקב מרגי: דיברנו עליה.

<עידו אבגר: אני אעשה קצת כרונולוגיה, אז אולי זה יהיה קצת יותר מסודר.

<עידו אבגר: בשנת 2000 המועצה להשכלה גבוהה קיבלה החלטה לפיה היא רואה בחיוב הקמה של מכללה ביישוב ערבי.

<עידו אבגר: צוות מקצועי של ות"ת הגיע לאחרונה למסקנה שיש הצדקה לשקול הקמה של מוסד אקדמי ביישוב ערבי בצפון, רק בצפון.

<עידו אבגר: הם הציעו שלוש חלופות, או הקמה של מוסד אקדמי חדש, או הפיכה של מכללה אקדמית לחינוך להכשרת מורים, יש שלוש כאלה, למכללה אקדמית כללית, או הקמת מוסד בחסות אוניברסיטה.

<עידו אבגר: בנובמבר 2014 ות"ת ומל"ג אימצו את ההמלצה הזאת.

<יהודית גידלי: איזה מבין שלוש האפשרויות?

<עידו אבגר: אני חושב שהם תמכו בהקמת מוסד בחסות אוניברסיטה.

<קריאה: המוסד האקדמי נצרת, זו החלטה ספציפית לגבי המוסד הזה.

<עידו אבגר: אני עוד רגע אדבר לגבי המוסד האקדמי נצרת, כי הוא התרחש, בעצם במידה מסוימת במקביל לתהליכים האלה.

<עידו אבגר: לאחרונה פורסם, כפי שאתם יודעים, הקול הקורא שקורא למוסדות אקדמיים קיימים להציע מתווים להקמת מוסד באחריות אקדמית שלהם ביישוב ערבי בצפון.

<עידו אבגר: לגבי המוסד האקדמי נצרת, כפי שחבר הכנסת ג'בארין אמר, המוסד היה בתהליך של הכרה וקיבל היתר להפעיל שתי תכניות לימודים.

<עידו אבגר: הוא פעל משנת 2009.

<עידו אבגר: כפי שנמסר לנו ממל"ג, לאחר תהליך ביקורת ובחינה, מל"ג החליטו שהמוסד לא עומד בהתחייבויות האקדמיות שלו ולא מצליח להוכיח איתנות פיננסית.

<עידו אבגר: תחילה התכנית ללימודי תקשורת נסגרה, בשנת תשע"ד, ולמיטב הבנתי תוקפו של ההיתר של המוסד פקע בסוף 2014 והחל מינואר 2015 נאסר עליו להמשיך ולפעול.

באסל גטאס: גם תחת האוניברסיטה?

<עידו אבגר: לגבי האוניברסיטה נמסר לנו שאכן היו מגעים בניסיון לשלב את אוניברסיטת חיפה בסיפור הזה, לקיים לימודים בחסות האוניברסיטה והקמפוס בנצרת, אבל מה שמל"ג אמרו לנו זה שלמרות פניות חוזרות ונשנות לשני הצדדים, הם לא הצליחו להסכים על מתווה מפורט ליישום היוזמה והצעות חלקיות שעלו לא עמדו בעקרונות היסוד של המתווה המקורי שאושר.

יעקב מרגי: לפני שנפתח את הדיון, חברי הכנסת, אני רוצה לשמוע את המל"ג ואני מכוון אתכם ונשמע את נציגי נצרת וניתן לחברי הכנסת.

<ברוך מרזן: סליחה, אני סגן נשיא ומנכ"ל אוניברסיטה חיפה, יש התייחסות של האוניברסיטה, אני אשמח - - -

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: אתה לא יודע כמה שרוצים את ההתייחסות שלכם.

יעקב מרגי: כמעט הוצאתי נזיפה, אבל ברוך ה' שאמרת.

יעקב מרגי: במקרה הזה ההתפרצות שלך הייתה מבורכת ובמקומה.

יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור למל"ג, אני לא רוצה להתחיל לספר לכם את הסיפור של אותו חובש שדרך לחולה על צינור החמצן ומנסה להחיות אותו.

יעקב מרגי: זה בדיוק מה שקרה עם נצרת.

יעקב מרגי: זו דעתי.

יעקב מרגי: לא ייתכן, קבעתם להם, הגבלתם אותם, הם עמדו במסגרת של שני תחומים, איזה תכניות שקבעתם להם, עברו שנים רבות, קורה משהו בתחום ההשכלה הגבוהה, אי אפשר לבוא יום אחד למוסד ולהגיד לו 'אתם לא עומדים, אין לכם איתנות פיננסית', כי אני לא יכול לעמוד בשוק תחרותי, לא נתתם להם עוד מסלולים לפתוח ולהרחיב את השירות שלהם.

יעקב מרגי: יכול להיות שבאמת אובייקטיבית הם לא יכולים לעמוד מבחינת חי נושא את עצמו, אז קבעתם שיהיה הסכם עם אוניברסיטת חיפה.

יעקב מרגי: היה תאריך לקביעה הזו, הייתה הפניה.

יעקב מרגי: למיטב ידיעתי, מכללת נצרת עשתה את כל מה שיש בידה ודחפה וניסתה ודפקה בדלת פעם אחר פעם, אין קול ואין עונה ואין קשב.

יעקב מרגי: לא סתם אמרתי, יכול להיות שהכוונות שלכם היו טובות, לא בהכרח אוניברסיטת חיפה ראתה את הדברים בדיוק כפי שאתם חשבתם ובטח לא כפי שרוצים גם נצרת.

יעקב מרגי: כי אם אוניברסיטה בהסכם הפעלה רוצה להלאים אותי, תבואו תאמרו לי בפנים, תאמרו לי 'אנחנו רוצים שתסגור את שעריך', שחיפה תיתן מענה.

יעקב מרגי: זה לא זה, אתם מצד אחד אומרים 'תעשו הסכם הפעלה', חיפה רואה בזה דברים אחרים ואני אומר את זה לא בגלל נצרת, כי אצלי הם עומדים בתור, המכללות לחינוך, מכללות אקדמיות אחרות, שהפניתם אותם, זה לבר אילן, מתברר שבר אילן רוצה לבלוע אותו, השני רוצה לבלוע את זה, והשלישי - - - בסוף מה נעשה?

יעקב מרגי: נישאר עוד פעם עם שש וחצי אוניברסיטאות ואיזה חמש או שש מכללות שמישהו חפץ ביקרן בלבד?

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, כל עוד אנחנו כאן, לא יהיה.

יעקב מרגי: 'המקנא אתה לי, מי ייתן וכל עם ה' נביאים', זה אמר משה.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: למישהו זה מפריע?

יעקב מרגי: מישהו הוריד את הרמה?

יעקב מרגי: השמים האקדמיים נפלו במדינת ישראל?

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: אז נכון, כמה כאלה שלא חשבנו שהם יהיו גם בהגדרה אקדמאים, הם הצליחו להגיע למשאת נפשם ולממש את משאת נפשם.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: למי זה מפריע?

יעקב מרגי: רוצים לעשות רגולציה?

יעקב מרגי: אדרבא, בואו נעשה רגולציה, בואו נעשה דיון, תקיימו דיון.

יעקב מרגי: לא נראה לי, אלא אם כן תשכנעו אותי, אני חושב בקול, אני לא מאשים אף אחד, לא ייתכן, קרה משהו בשני העשורים האחרונים במדינת ישראל, לטעמי מבורך, הפריחה של המכללות.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: המועדון החשוב של ור"ה, זה קצת לא נעים לו שעוד שחקנים זוטרים משחקים במגרש שלו, הוא אוהב לשחק רק במגרשים אחרים, אולי בלעדיים.

יעקב מרגי: אף אחד לא מאיים לו על תקציבי המחקר, כי אתם גם לא נותנים שייגעו בסוגיה הזו, ות"ת לא נותנים.

יעקב מרגי: המכללות רוצות לחיות, רוצות להביא את בשורת האקדמיזציה לכל מקום ולכל אדם במדינת ישראל.

יעקב מרגי: מה החטא?

יעקב מרגי: מה הפשע?

יעקב מרגי: מה נכנס טרכטנברג כאן?

יעקב מרגי: חבל שהוא לא נמצא פה היום, היום הוא חבר כנסת, הוא היה מתייחס.

יעקב מרגי: או אולי מישהו לקח את הכוונות שלו למקומות אחרים.

יעקב מרגי: אתם מצד אחד שולטים על תכניות הלימודים, מנווטים קורסים לכאן ולשם, בידיכם, הטענה היא רק למל"ג, למועצה להשכלה גבוהה, היא הרגולטור, היא המנווטת.

יעקב מרגי: אם יש כשל שוק, זה אתם.

יעקב מרגי: מה יש לכם לומר להגנתכם?

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך.

<יניב כהן שבתאי: תודה, אדוני היושב ראש.

<יניב כהן שבתאי: שמי יניב כהן שבתאי מאגף התקציבים ממל"ג-ות"ת.

<יניב כהן שבתאי: אני מבקש לעשות קצת סדר בדברים.

יעקב מרגי: בכוונה עשינו בלגן, שתעשה לנו סדר.

<יניב כהן שבתאי: אחת, ההחלטה לסגור את המכללה הייתה גם מסיבות פיננסיות, אבל בעיקר מסיבות אקדמיות, כפי שנאמר פה.

באסל גטאס: יש החלטה כזו?

<יניב כהן שבתאי: יש החלטה לסגור את המכללה האקדמית, אני חושב שכן.

יעקב מרגי: לא, אל תגיד לי, סליחה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גטאס, תודה על השאלה.

יעקב מרגי: פה לא אומרים 'חושב'.

יעקב מרגי: קיבלתם הזמנה לדיון ושיעורי בית עושים בבית.

יעקב מרגי: אני רוצה לקבל תשובות.

<מירב אברהמי: יש החלטה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך לפרוטוקול.

<מירב אברהמי: שמי מירב אברהמי, אני ממונה על תחום מדעי הטבע וההנדסה באגף האקדמי במל"ג.

<מירב אברהמי: יש החלטה ראשונה במאי 2014 שהתקבלה יחד עם דוח שלילי של ועדה לגבי תכנית לימודים בתקשורת, ההחלטה הזו אימצה את דוח הוועדה ומסקנות הוועדה שלתכנית אין יותר היתכנות אקדמית, היא לא עומדת ברף אקדמי נדרש.

<מירב אברהמי: בדצמבר 2014 פג תוקפו של ההיתר למכללה.

<מירב אברהמי: זאת אומרת, אנחנו בדצמבר 15', כבר שנה המכללה הזו לא קיימת, לכן כשהתחלת את הדיון ואמרת 'יש סכנה לסגירת המכללה', היא כבר סגורה שנה.

<יניב כהן שבתאי: בכל זאת, בשביל הצורך כן להגביר את הייצוג של החברה הערבית במקצועות מסוימים, צריך להדגיש שזה לא בכל המקצועות, הוחלט ללכת על המהלך של שיתוף הפעולה בין האוניברסיטה למכללה תוך קביעת תבנית וקווי יסוד ברורים, שהמסגרת האקדמית הזאת תפעיל תכניות חינוך בעלי אופק תעסוקתי שתביא לשילוב של המגזר הערבי גם בחברה וגם במישור הכלכלי.

באסל גטאס: איפה הוחלט?

באסל גטאס: אמרת שהוחלט.

יעקב מרגי: בוות"ת.

<יניב כהן שבתאי: גם בקווי היסוד וגם זה נחתם בקווי העקרונות בין מכללת נצרת לאוניברסיטת חיפה.

<יניב כהן שבתאי: זה היה למעשה קווי העקרונות שאושרו בוות"ת, הוחלט ללכת למיזם הזה.

<יניב כהן שבתאי: לצערנו שני הגופים לא הגיעו להסכמות ביניהם, גם מנהלתיות, גם על אופן קליטת הסגל, אופן קליטת הסטודנטים.

יעקב מרגי: אתם התערבתם?

יעקב מרגי: ניסיתם להביא אותם ל - - -

<יניב כהן שבתאי: ניסינו, אנחנו משכנו את לוחות הזמנים באופן - - -

יעקב מרגי: לא זיהיתם אי רצון של אוניברסיטת חיפה בכלל לבוא בהתקשרות עם מכללת נצרת?

<יניב כהן שבתאי: לאוניברסיטת חיפה ומכללת נצרת היו מספר פגישות עם ההנהלה הבכירה ביותר במל"ג-ות"ת שבה שאלנו היכן הדברים עובדים, וגם, בשביל לפתח את התכניות האלה היה צריך את הפלטפורמה של אוניברסיטת חיפה, שתיתן את זה, שתגביר את הייצוג של האוכלוסייה הערבית.

<יניב כהן שבתאי: אז כמו שאמרתי, המיזם לא צלח לאור אי הסכמה בין השתיים, למרות שיחות וגם התכתבויות במייל עם שני הגופים של ההנהלה הבכירה ביותר במל"ג-ות"ת.

<יניב כהן שבתאי: הקול הקורא שיצא, שדובר על מכללה ערבית, ששמעתם בימים האחרונים, מכללת נצרת או גוף אקדמי בשיתוף פעולה עם מכללת נצרת, כמו המקרה עם אוניברסיטת חיפה, יכולה לגשת לקול קורא הזה אם היא תמצא שותפה כפי שהיא תראה לנכון.

<יניב כהן שבתאי: לכן, כמו שמירב אמרה, המכללה למעשה היום סגורה, שיתוף הפעולה בין אוניברסיטת חיפה למכללה לא צלח, למרות ניסיונות ולמרות - - -

דב חנין: מה היו הטענות האקדמיות?

יעקב מרגי: אני שאלתי שאלה, לא קיבלתי תשובה.

יעקב מרגי: שאלתי אם זיהיתם חוסר רצון של אוניברסיטת חיפה לבוא בהתקשרות המדוברת מול מכללת נצרת.

<יניב כהן שבתאי: במיזוג בין שני גופים אנחנו קובעים את קווי היסוד ושניהם הלכו ברצון למהלך.

<יניב כהן שבתאי: אנחנו מנסים לתמוך כמה שאפשר, אבל אנחנו לא יכולים לכפות את המהלך, אנחנו לא יכולים להיות שותפים בדיפנס.

<יניב כהן שבתאי: יש פה המון המון דיפנס לסגור.

<יניב כהן שבתאי: אנחנו ביקשנו לקבל הצעות משותפות, לפעמים זה הגיע כהצעה משותפת, לפעמים זה הגיע כהצעה מהמכללה, לפעמים זה הגיע כהצעה מהאוניברסיטה, וככל שניסינו לשדך ביניהם זה לא צלח.

יעקב מרגי: לא צלח.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מכללת נצרת, תציג את עצמך.

דב חנין: רק מישהו יכול להגיד במשפט מה היו הטענות האקדמיות?

יעקב מרגי: זה לא הדיון עכשיו.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

דב חנין: רק שאלה.

יעקב מרגי: השאלה נשמעה, אני מאמין שבהמשך יהיו התייחסויות.

<מאזן קופטי: בוקר טוב לכולם.

<מאזן קופטי: אני יושב ראש ההנהלה של המוסד האקדמי נצרת.

<מאזן קופטי: תרשו לי רק הקדמה קצרה, אני חושב שהיא מאוד חשובה לדיון שלנו היום.

<מאזן קופטי: במדינת ישראל קיימים כ-67 מוסדות להשכלה גבוהה, שמוכרים למתן תעודות בי.

<מאזן קופטי: איי ואמ.

<מאזן קופטי: איי ואוניברסיטאות כמובן.

<מאזן קופטי: מתוך ה-67 יש 51 מוסדות להשכלה גבוהה מתוקצבים, זאת אומרת הממשלה מממנת חלק גדול משכר הלימוד שלהם.

<מאזן קופטי: עד 2009 לא היה אף מוסד אקדמאי במגזר הערבי.

<מאזן קופטי: יש מיליון וחצי אזרחים במדינת ישראל, לא היה להם אפילו מוסד אקדמי אחד, ב-2009, בנסיבות מסוימות, כנראה המל"ג אולץ על ידי ה-OECD לתת היתר לפתוח מכללה אקדמית בנצרת.

יעקב מרגי: ומאז אתם קיימים?

<מאזן קופטי: המל"ג אמר 'אנחנו ניתן לכם, אבל אנחנו לא נתקצב אתכם, תעמדו בעצמכם'.

<מאזן קופטי: התחלנו לימודים ב-2010 בשתי תכניות, רק שתי תכניות אושרו לנו, תקשורת וכימיה, ב-2013 לפי הנהלים של המל"ג היו צריכים לתת לנו הכרה במוסד.

<מאזן קופטי: בסוף 2013.

<מאזן קופטי: ההכרה הזו התמהמהה כל פעם בנימוק אחר, פעם אומרים לנו 'הרמה האקדמית של התקשורת לא ברמה מספיקה, אמנם הרמה בכימיה היא מצוינת אבל אין לכם איתנות פיננסית'.

<מאזן קופטי: אמרנו להם, 'בטח שאין לנו איתנות פיננסית, כי אתם לא עוזרים לנו' ואז עלה הרעיון אצל יושב ראש הוות"ת הקודם, פרופ' טרכטנברג.

<מאזן קופטי: אנחנו לא נסגרנו, אני מדגיש, תשמעו מה שקרה, מה שאמרו לנו 'בואו נהפוך אתכם ממכללה פרטית לא מתוקצבת למכללה מתוקצבת, אבל כדי שתהיה מכללה מתוקצבת אתם צריכים להיות תחת אחריות אקדמאית של אוניברסיטה'.

יעקב מרגי: אוניברסיטה צריכה לפרוס חסותה עליכם.

<מאזן קופטי: אני רוצה לקרוא לכם את המכתב שקיבלנו מפרופ' טרכטנברג ב-4.4.2014, בהיותו בתפקיד יושב ראש הוות"ת.

<מאזן קופטי: הוא אומר ככה, 'אני מייחס חשיבות גדולה להסדרת מעמדו של המוסד האקדמי נצרת וביסוסו על יסודות איתנים'.

<מאזן קופטי: במספר 1 הוא אומר 'ברצוני להביא בפני ות"ת ומל"ג הצעה לבחון את האפשרות להקנות למוסד האקדמאי נצרת מעמד של מכללה מתוקצבת באחריות אקדמאית של אוניברסיטה'.

<מאזן קופטי: ואז טרכטנברג בעצמו, בניגוד לכמה פקידים בתוך המל"ג, שהם עכשיו שולטים בתוך המל"ג, הוא בעצמו ניהל את המשא ומתן בינינו לבין המל"ג לבין חיפה והוא בעצמו הכין את המתווה שקוראים לו מתווה טרכטנברג.

<מאזן קופטי: המתווה הזה נחתם על ידי אוניברסיטת חיפה והמוסד האקדמי נצרת ב-21 באוקטובר 2014.

<מאזן קופטי: הוא אושר בוות"ת ב-5.5.2014 והוא אושר - - -

באסל גטאס: ברשותך, טעית במשהו.

באסל גטאס: ב-21 באוקטובר - - -

<מאזן קופטי: 2014 חתמנו, ב-5 בנובמבר 2014 הוא אושר על ידי הוות"ת, כאשר אחד מחברי הוות"ת אמר 'למה אתם נותנים לנצרת?

<מאזן קופטי: תיתנו את זה למכללת סכנין'.

<מאזן קופטי: ב-18 בנובמבר הוא אושר על ידי המל"ג.

<מאזן קופטי: אני רוצה ברשותכם להעביר לכם את המכתב של ההחלטה שהגב' מירב אברה

<מאזן קופטי: מי חתומה עליו והיא מצטטת את ההחלטה של המל"ג.

<מאזן קופטי: הכותרת של אותו מכתב, 'הנידון: החלטת מל"ג מיום 18.11.2014 בנושא הצעה למתווה להסדרת מעמד המוסד האקדמי נצרת כמכללה באחריות אקדמית של אוניברסיטת חיפה'.

<מאזן קופטי: באותה החלטה הם מאשרים עקרונית את עיקרי המתווה המצורף להחלטה.

יעקב מרגי: תעביר לנו את זה.

<מאזן קופטי: ואז בא זמן הביצוע.

<מאזן קופטי: יש מתווה, יש הסכם חתום על ידי אישית, על ידי נשיא חיפה, ההסכם נחתם ואושר ואנחנו מתחילים לבצע.

<מאזן קופטי: בגלל סיבות פנימיות של אוניברסיטת חיפה, וזה באופן מפורש, הרקטור של חיפה לא רצה לבצע את ההסכם, הוא אמר לי את זה במפורש ואני כתבתי לו פנים אל פנים, אמר לי 'אני אולצתי לחתום על ההסכם'.

<מאזן קופטי: אוניברסיטת חיפה באיזה שהוא שלב התמהמהה לבצע את ההסכם שחתמנו עליו ושאושר על ידי המל"ג.

<מאזן קופטי: כל הצעה שחיפה שלחה ליישום התחלתי של ההסכם אנחנו הסכמנו לה.

<מאזן קופטי: אנחנו ידענו שאנחנו צריכים להתחיל את הלימודים ועם התחלת הלימודים אנחנו מקבלים את ההכרה כמוסד מתוקצב תחת אחריות אקדמאית של חיפה.

<מאזן קופטי: אבל יש אנשים שישבו בתוך המל"ג, לצערי אחר ההתפטרות של טרכטנברג, טרכטנברג התפטר מיד אחרי ההחלטה הזאת, ב-18 בנובמבר בשנה שעברה, יש אנשים שישבו במל"ג, ואני לא רוצה להזכיר אנשים, שלצערי חושבים שהממשל הצבאי עוד קיים בגליל והם רוצים בכוח לא לתת לאפשרות הזאת של המכללה הזאת תחת אחריות אקדמאית להצליח.

<מאזן קופטי: התחילו - - - שבראשם עמד מנכ"ל המל"ג, הוא לא רצה שהפרויקט הזה יצליח, הוא רצה להוציא קול קורא.

<מאזן קופטי: הוא גם רצה להוציא קול קורא לפני ההחלטה של המל"ג בשנת 2014.

<מאזן קופטי: אז הוא שלח מכתב שאמר לנו 'אתם לא מצליחים ליישם את ההסכם, לכן אנחנו רוצים להביא החלטה חדשה'.

<מאזן קופטי: ואז באו בקול קורא, שאושר לפני שבוע, אני רוצה ברשותכם להגיש לפניכם את הקול קורא.

<מאזן קופטי: אני רוצה שתקראו את הקול קורא.

<מאזן קופטי: העקרונות שלו נמצאים באתר של המל"ג.

<מאזן קופטי: אני הורדתי את זה מהאתר של המל"ג.

<מאזן קופטי: הם עושים צחוק מאיתנו.

יעקב מרגי: עזוב אותי מהקול קורא.

<מאזן קופטי: נגיע לזה.

יעקב מרגי: מר קופטי, אני לא רוצה לברוח, הרי עצת היצר היא לברוח לדיון אחר.

יעקב מרגי: כרגע אנחנו לא ניתן לאף אחד להימלט אלא אם כן יש סיבות אובייקטיביות מהרצון המקורי להחלטת המל"ג המקורית סביב הסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: לכן הייתי רוצה לשמוע את אוניברסיטת חיפה.

באסל גטאס: רגע, איפה זה עומד - - -

יעקב מרגי: שמעת.

באסל גטאס: לא, איפה זה עומד באוניברסיטת חיפה.

יעקב מרגי: זה בדיוק מה שאני אומר.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את חיפה קודם.

<מאזן קופטי: משפט אחרון.

<מאזן קופטי: אין שום סתירה שיהיה קול קורא ושהמכללה האקדמאית - - -

יעקב מרגי: לא קשור, לא הייתה לנו הבנה אחרת.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מחיפה.

עודד פורר: כמה סטודנטים לומדים במוסד האקדמי?

עודד פורר: רק שנבין את סדרי הגודל.

יעקב מרגי: כמה סטודנטים למדו בשיא?

עודד פורר: כמה תקשורת וכמה כימיה.

<מאזן קופטי: 130 סטודנטים.

יעקב מרגי: סך הכול, בשתי המגמות.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו, אני לא סתם אמרתי את המשל של ההוא שבא להציל את החולה בטיפול נמרץ ודורך לו על החמצן, או דורך לו על האינפוזיה.

יעקב מרגי: זה בדיוק אותו דבר.

יעקב מרגי: אוניברסיטת חיפה.

מירב בן ארי: למה צריכים - - - למה צריך מכללה בשביל 130 סטודנטים?

יעקב מרגי: נשאל.

יעקב מרגי: חכו.

יוסף ג'בארין: לא, אז היא צומחת.

מירב בן ארי: צומחת, שתצמח מ-1,000, לא מ-130.

<קריאה: בפעם האחרונה היה לה 80.

דב חנין: אוניברסיטת תל אביב, את יודעת עם כמה סטודנטים התחילה אוניברסיטת תל אביב?

יעקב מרגי: רבותיי, אני לא שם.

דב חנין: היא יקרה ללבי, אבל היא התחילה - - -

יעקב מרגי: דב חנין, תודה.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

עודד פורר: כמה - - -

יעקב מרגי: דב חנין, עודד, אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: קודם כל יש החלטת מל"ג, בואו נראה למה היא לא מיושמת.

מירב בן ארי: אתה יכול להגיד שהיא נכונה וצודקת, לא ל - - -

יוסף ג'בארין: אבל זה לא קשור.

יעקב מרגי: השאלה שלך מהדהדת.

מירב בן ארי: אבל זו שאלה לגיטימית.

מירב בן ארי: תאמין לי, אם המכללה לא הייתה נותנת לי הזדמנות גם תואר ראשון לא הייתי מסיימת, אז תגיד לי להוריד את האף, כי אני מה זה רחוקה משם.

יעקב מרגי: לא, למה ההערה הזאת?

מירב בן ארי: לא, סליחה, אדוני היושב ראש, אני רוצה להגיב.

מירב בן ארי: הוא מצא בדיוק את הבן אדם הלא נכון לבוא ולהגיד לי שאני מתנשאת.

מירב בן ארי: אני לא מדברת מ - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך תיכף את רשות הדיבור.

מירב בן ארי: לא, זה פשוט מכעיס.

יעקב מרגי: השאלה היא שאלה מהדהדת.

מירב בן ארי: זו שאלה לגיטימית, למה 130 צריכים מכללה?

מירב בן ארי: סליחה, יש הרבה מכללות.

יעקב מרגי: סליחה, רבותיי, השאלה מהדהדת, כי אנחנו מכירים את גודלה של האוכלוסייה האקדמית בקרב המגזר הערבי, עדיין לא לשביעות רצוננו, אבל היא עדיין גבוהה גבוהה גבוהה מ-180 סטודנטים ויש מכללה אחת אקדמית, מה לעשות, נתנו להם אישור רק לשני חוגים, כימיה ותקשורת.

יעקב מרגי: מה אתם רוצים?

יעקב מרגי: חכו, בואו.

יעקב מרגי: השאלה מהדהדת, היא מהדהדת לכל הכיוונים.

מירב בן ארי: למה בכלל צריך - - -

יעקב מרגי: יפה, למה - - - רגע, אני שואל את עצמי איך יכול להיות שיש מכללה אחת בגליל עם פוטנציאל כזה.

יעקב מרגי: מה, אנשים מזוכיסטים, אוהבים לנסוע עד בן גוריון או עד האוניברסיטה העברית?

<קריאה: הם נוסעים - - -

מירב בן ארי: ברור.

יעקב מרגי: אף אחד לא עונה לי.

יעקב מרגי: מה, יש סיבה למה.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לזהות ולבחון תהליכים.

יעקב מרגי: אוניברסיטת חיפה.

<ברוך מרזן: תודה רבה ליושב ראש ואני מתנצל על קריאת הביניים.

<ברוך מרזן: בכל אופן אני אגיד שתי מילים כהקדמה.

<ברוך מרזן: אני לא צריך להכביר במלים על מה עושה אוניברסיטת חיפה להנגשת האוניברסיטה לאוכלוסייה הערבית.

<ברוך מרזן: באוניברסיטת חיפה לומדים יותר מ-25% סטודנטים ערבים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים וצ'רקסים, ואנחנו גאים על כך.

<ברוך מרזן: אנחנו ניגשנו לעניין של שיתוף הפעולה עם המכללה בנצרת בחפץ לב ובנפש חפצה, האוניברסיטה - - -

יעקב מרגי: בגלל זה זה הצליח.

<ברוך מרזן: האוניברסיטה נתנה חסות אקדמית כבר בעבר לשתי מכללות חזקות מאוד והובילה אותן לעצמאות, עמק יזרעאל ותל חי וחלק מאורנים.

<ברוך מרזן: גם כשדובר על המתווה הזה, כחבר הנהלה אני אומר לכם, כשדובר על החסות דובר כשהטווח הארוך הוא שהמכללה הזו תצא לעצמאות מלאה ותהיה עצמאית.

<ברוך מרזן: אני ממש כופר בדבריו של העורך דין לגבי הרקטור.

<ברוך מרזן: יש לי פה שני מכתבים מרקטור אוניברסיטת חיפה שמופנים למנכ"ל מל"ג-ות"ת, האחד מה-18 במאי 2015, שאומר 'אנחנו רוצים לפתוח חמישה חוגים', מדע המדינה, פסיכולוגיה, תקשורת, רב תחומי, שפה וספרות ערבית ושתי מכינות, אחת כללית ואחת ייעודית.

<ברוך מרזן: קיבלנו תגובה שאנחנו מתבקשים לתת תחומים יותר יישומיים.

<ברוך מרזן: ב-30 ביוני 2015 כתב הרקטור, 'בנוסף לתכניות הללו אנחנו מוכנים לפתוח בע"ז תכנית בסיעוד ובמדעי המחשב', שנחשבות לתכניות יישומיות.

<ברוך מרזן: נשיא האוניברסיטה אתמול אמר לי שב-30 ביולי 2015 הוא שלח טיוטה לעורך דין מאזן קופטי, שיחתום עליו יחד איתו בוות"ת, שלושה חודשים לפני תחילת שנת הלימודים, שבו אנחנו נפתח בע"ו פסיכולוגיה ותקשורת ובע"ז מדעי המחשב וסיעוד ואת שתי המכינות.

<ברוך מרזן: המכתב הזה לא זכה לשום תשובה.

<ברוך מרזן: אני אומר לכם בשורה התחתונה, אם מל"ג תפנה לאוניברסיטה אחרי שהיא הוציאה את ההחלטה ותגיד 'אנחנו מסכימים שתמשיכו במתווה הזה', אוניברסיטת חיפה תמשיך במתווה הזה.

יעקב מרגי: אני שמח על התשובה הזו.

יעקב מרגי: רבותיי, כמה סטודנטים יש באוניברסיטת חיפה?

<ברוך מרזן: 18,000, מתוכם כ-5,000 ערבים.

<ברוך מרזן: 25%-28%.

יעקב מרגי: אנחנו נחזור בהמשך למל"ג.

יעקב מרגי: תעבדו את הנתונים שאתם שומעים כאן.

באסל גטאס: אפשר התייחסות של מאזן לעניין של המכתב הזה?

<ברוך מרזן: המכתב נמצא פה, אתם יכולים לקבל את זה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדרבא.

<מאזן קופטי: אני באופן מפורש אמרתי לעמוס שפירא שאנחנו מסכימים למכתב, הבעיה הייתה שמל"ג כבר הוציא מכתב לפני המכתב הזה שאומר לנו 'אנחנו מבטלים את ההסכמה ביניכם'.

<ברוך מרזן: הבעיה היא לא בנו.

יעקב מרגי: אל"ף, אני שמח, כי לי היה רושם - - - אני אומר לך, טרום דיון, אני באתי עם דעה שכנראה מה אתם צריכים אותם, זה ממילא האוניברסיטה, אוניברסיטת חיפה באזור פורסת את חסותה על כל הגליל, מה צריך עוד איזה פונדק דרכים קטן, מה שנקרא.

יעקב מרגי: אתה אומר, אמרת הצהרה, אני נוטה לקבל את הדברים.

יעקב מרגי: הדברים חוזרים חוזרים לציר המרכזי, שזה הרגולטור, שזה המל"ג.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, הראשון היה טלב אבו עראר, לאחר מכן באסל גטאס.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב ראש.

טלב אבו עראר: בישיבה הזו, האמת שהדיון מאוד חשוב וחיוני, אנחנו בסך הכול מבקשים מכללה, לא מבקשים להקים מדינה.

טלב אבו עראר: אנחנו באמת מתפלאים - - -

יעקב מרגי: תיזהר, מישהו יאמץ את זה, יגיד לך 'בוא קח מכללה, תעזוב את המדינה'.

טלב אבו עראר: באמת, סך הכול מכללה.

טלב אבו עראר: כולנו יודעים איזה צרכים להנגשת ההשכלה הגבוהה לסטודנטים הערבים.

טלב אבו עראר: אחרי הרבה מחקרים, יש הרבה חסמים שעומדים בפני הסטודנטים שלנו כערבים באוניברסיטאות או מכללות בישראל, ולכן כמו שציין חברי, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, עשרות אלפי סטודנטים יוצאים לחו"ל כדי ללמוד, מהרבה חסמים.

טלב אבו עראר: אבל אני רואה בכך, אם באמת לא מקדמים את העניין של אוניברסיטת נצרת או מכללת נצרת, וגם אנחנו צריכים לא רק עוד מכללה אחת, אנחנו היינו מבקשים והיינו סבורים שתקים המדינה שלוש אוניברסיטאות, לא מכללות אפילו, בצפון, במרכז ובנגב.

טלב אבו עראר: הרי המגזר הבדואי, ברהט, העיר הכי גדולה, העיר השנייה בגודלה במגזר הערבי, אין בה אפילו מכללה.

טלב אבו עראר: אנחנו לא רוצים להגביר ולהעצים את החסמים אלא להקל בכך שאנחנו נכיר, או תכיר המדינה במוסד האקדמי בנצרת.

טלב אבו עראר: זו התחלה, גברתי חברת הכנסת, 130, 150, העיקר שנתחיל.

טלב אבו עראר: אחרי זה בשנים הקרובות - - -

יעקב מרגי: לא, אבל צריך שייאמר, גם עורך דין קופטי יאמר לך בשביל 130-180 לאורך זמן אין הצדקה.

יעקב מרגי: זה לא שהיא אמרה דבר שהוא לא - - - זה גם בתמיהה, אני אומר לכם בתמיהה, אם מחר ייתנו לי אישור להקים, אם מחר המל"ג, יעשו קול קורא להקים מכללה חרדית, אני אומר לכם, מתחייב, הדברים משודרים גם לפרוטוקול, בשנת הלימודים הראשונה אני מעמיד לכם את הקמפוס על 1,000 סטודנטים.

<קריאה: תלוי במקצוע.

יעקב מרגי: תלוי במקצועות שתאפשרו ותלוי בחסמים שתורידו ותלוי במאור הפנים שתובילו את המהלך הזה.

<קריאה: לא, אבל יש הגבלה על מספר ה - - - זה חשוב, נכון?

יעקב מרגי: אבל לא, אי אפשר לפתוח דיון על קריאת ביניים.

<קריאה: לא, זה לא דיון.

<קריאה: לכן, למירב, שיש הגבלה של - - -

יעקב מרגי: טלב אבו עראר ברשות דיבור.

מירב בן ארי: אני שומעת, באמת אני שומעת, כמה חרדים משולבים יפה בקרית אונו ועושים שם חיל בקמפוס החרדי.

מירב בן ארי: עזוב, לא משנה, אנחנו חלוקים בעניין הזה.

מירב בן ארי: לדעתי לא צריך, לדעתי גם יש משהו באינטגרציה ושילוב של אוכלוסיות בתוך קמפוסים - - -

יעקב מרגי: תאמרי את זה ב - - - טלב אבו עראר.

יעקב מרגי: אתה רואה מה אתה עושה?

יעקב מרגי: דיון על דיון על דיון.

מירב בן ארי: זו הדעה שלי, ומה שהיה לי חשוב זה רק להגיד שזה לא נובע מהתנשאות, בתור אדם שלאוניברסיטה לא התקבלה אז אני הבן אדם האחרון שיתנשא על מכללות, או בכלל יתנשא על מגזרים ואתם יודעים את זה כולכם.

מירב בן ארי: אז אני מאוד מבקשת, בעיניי מדובר על אינטגרציה ושילוב בקמפוסים ולא על זה שלא צריך אוניברסיטה ערבית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: לכן אני חושב שמגרש החינוך בישראל צריך להיות נקי מכל גזענות, מכל אפליה.

טלב אבו עראר: דווקא צריך להפלות לטובה את המגזר הערבי, במיוחד בנגב, שם מכללות פרטיות שמכילות מאות סטודנטים, לא 130 ולא 150, יש כאלה 500 ויש כאלה גם יותר, פרטיות.

טלב אבו עראר: הגיע הזמן שתקים המדינה שלוש אוניברסיטאות ומכללות, לפחות שנתחיל בנצרת.

טלב אבו עראר: זה בנוסף למה ששר החינוך בנט הצהיר והכריז על הקמת מכללה, שעד היום אנחנו לא יודעים איפה היא תוקם.

טלב אבו עראר: אולי היא תוקם בשמים.

<קריאה: אם בכלל.

טלב אבו עראר: זה מה שאני רוצה לומר.

טלב אבו עראר: הרי כל הזמן הבית היהודי מדבר על סטודנטים ערבים שהולכים ללמוד בשטחים, נכון?

טלב אבו עראר: אם בנט ממשיך לדבר על זה, אז - - -

יעקב מרגי: הוא הצהיר, בוא נראה, נבחן אותו במעשים.

טלב אבו עראר: אני מתפלא גם שמכירים במכללות, בונים מכללה בשטח כבוש, בהתנחלות, ובשטח מוכר, בשטח של אזרחים של המדינה לא מכירים במכללה.

טלב אבו עראר: תודה רבה, מכובדי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת באסל גטאס, אחר כך מירב בן ארי.

באסל גטאס: אדוני, אני שמח ומודה גם לחברי יוסף ג'בארין וגם לך, על קיום הדיון.

באסל גטאס: אני חושב שאנחנו ברגע ה-91, אולי יש עוד אפשרות להנשים מלאכותית את המוסד האקדמי נצרת.

באסל גטאס: אני הייתי עד למאמציו של חברי מאזן קופטי, בתור יושב ראש הנהלה, עוד לפני שעלה הרעיון להתחבר לאוניברסיטת חיפה, את הימים והלילות על חשבונו ועל חשבון משרדו, שהוא נסע ועבד וגייס כספים, מאות אם לא מיליונים של שקלים בכדי להעמיד את המוסד הזה, הוא וחברי ההנהלה וגם הצוות המסור של העובדים.

באסל גטאס: אני אומר לך, זה חלום וזה קשה כשאין תמיכה של המדינה ושל הממשלה שעמותה תזכה באישורו של המל"ג, ואחר כך לעמוד בפני כל החסמים.

באסל גטאס: מה זה איתנות פיננסית למכללה שלא מתוקצבת?

באסל גטאס: הוא גייס מיליונים בשביל לשים, בבנק היו מעלים כל הזמן 'תביא התחייבויות', עוד 4 מיליון שקל, עוד 6 מיליון שקל.

באסל גטאס: אני אומר לך, אדוני, תסתכל לי בעיניים, אני הקמתי מרכז מחקר ופיתוח בקרוואן בעילבון ב - - -

עודד פורר: למה הם לא צריכים להיות - - -

יעקב מרגי: אל תפריע לו, עודד.

באסל גטאס: משם יצאו הסטרט אפים הערבים הראשונים, משם, כשאין לנו את מינימום המכשור הקיים.

באסל גטאס: יש לנו רצון, לסטודנטים שלנו, למרצים שלנו אין עזרה.

באסל גטאס: אין עזרה.

באסל גטאס: ואז בא המתווה בסיועו של פרופ' טרכטנברג, ואני יודע, הייתי באותה תקופה עם מאזן יום יום, אם לא היה טרכטנברג כופה את העניין הזה מל"ג לא הייתה מקבלת החלטה וגם ות"ת לא הייתה מקבלת את ההחלטה.

באסל גטאס: ואני מצטער, ופה אני קצת יש לי אכזבה, מזה שאני חשבתי שהם יצאו לדרך ושזה עובד, כי לא שמעתי על בעיות עד היום, שזה נתקע וזה חבל.

באסל גטאס: אני אומר לך, תרשום לך, אוניברסיטת חיפה נתנה לי את החסות האקדמית במרכז המו"פ האזורי אגודת הגליל בשנת 95' - - -

<ברוך מרזן: אני הייתי מנהל רשות המחקר.

באסל גטאס: ואנחנו עם אורנים, אני הבאתי כסף לאוניברסיטה.

באסל גטאס: תדע לך, הרווחתם כסף מזה.

באסל גטאס: על כל דולר שהכניס המו"פ אתה קיבלת מוות"ת שני דולר.

<ברוך מרזן: מודה.

באסל גטאס: אותו דבר עם הטכניון.

באסל גטאס: אני הבאתי מאות אלפי דולרים לטכניון ישירות ועל כל דולר שהם גייסו במחקרים בשותפות עם אגודת הגליל הם קיבלו עוד כמה דולרים מהוות"ת.

באסל גטאס: בסופו של דבר זה לטובת האוניברסיטאות, אדוני היושב ראש.

באסל גטאס: כשהם נותנים גם חסות אקדמית למכללות הם מתחזקים יותר בוות"ת ומצליחים לקבל יותר מענקים ויותר תמיכה מוות"ת.

באסל גטאס: הם לא עושים טובה.

באסל גטאס: אני שמח על ההצהרה שלך ואני חושב שהוועדה צריכה להדגיש את הצורך בקיומו של המוסד האקדמי בלא קשר עם הקול קורא שיצא.

באסל גטאס: שייצאו עוד חמישה קולות קוראים, אין לנו התנגדות, אבל המוסד הזה, הגרעין שצמח, צריך לשמור אותו.

באסל גטאס: אני חושב שאוניברסיטת חיפה היא מוסד ראוי וקרוב למרכזים העירוניים הגדולים של היישובים הערבים, כפי שהוא אמר, רבע מהסטודנטים הם ערבים, הסימביוזה בין אוניברסיטת חיפה לבין המוסד האקדמי הזה תהיה רב לטובה, כולל לטובתכם, בתור אוניברסיטה.

באסל גטאס: אין תחרות, להיפך, יש השלמה של הדברים.

באסל גטאס: אתם בסוף תגיעו לזה, כפי שעשיתם בתל חי - - - ולמה אתם שלחתם את מוטי ריכטר, היה נשיא האוניברסיטה, לבנות את המכללה האקדמית בתל חי?

באסל גטאס: הוא חבר שלי, הוא נתן לנו את החסות האקדמית, וראיתי איזה חיל הוא עשה במכללה האקדמית בתל חי.

באסל גטאס: תתמכו בהם, תפשילו שרוולים ותרדו לשטח ותעזרו, זה יהיה בסוף גם מבחינה כלכלית לכל האזור וגם לכם אקדמית, מבחינת הסטודנטית, מבחינת מותג, זה רק יוסיף לכם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: כל הדיון פה אנחנו נשמעים טועני טענות, אבל לית מאן דפליג, במיוחד בסמיכות להצהרה של שר החינוך ושל ראש הממשלה, על הקמת מכללה ערבית, יש משהו שקיים - - -

<קריאה: הוא כבר לא קיים.

יעקב מרגי: יש באמת משהו שניסה לעמוד על הרגליים.

יעקב מרגי: אני טוען שלא חיבקתם אותו, את העובר הזה לא חיבקתם, לא רציתם בו.

יעקב מרגי: זה פועל יוצא של ה - - - יש דברים שצריך לצאת, בחינוך, עד היום, כל מי שיצא מהקופסה, חשב מחוץ לקופסה ועשה, הצליח בחינוך.

יעקב מרגי: אפשר להסתתר אחרי הנהלים ואחרי היובש והאיתנות הפיננסית, אבל יש לי תרומה, כרגולטור אני יכול לגרום למוסד שיהיה לו יותר קל מבחינת איתנות פיננסית או שיהיה לו יותר קשה, גם בלי לתקצב.

יעקב מרגי: אם אני אשית עליו גזרות או אצמצם אותו, בוודאי שהוא לא יכול, הוא יכול להתחרות באוניברסיטת חיפה?

יעקב מרגי: הוא יכול להתחרות במכללה האקדמית קרית אונו?

יעקב מרגי: הוא יכול להתחרות במכללות חינוך או אחרות?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לשם אנחנו חותרים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב ראש.

מירב בן ארי: קודם כל אני מתנצלת, אני מסכימה איתך, אני חושבת ש- - -

יעקב מרגי: מותר לך.

מירב בן ארי: מותר לי, זה לא קורה לנו הרבה, אבל אני חושבת שעם כל הכבוד באמת, אני למדתי בבינתחומי, גם עודד כאן למד, שכביכול הוא מוסד אקדמי, אתה יודע מה?

מירב בן ארי: מוסד אקדמי כאילו אליטיסטי וזה, אם יש מקום שאף פעם לא מתקצב את זה המל"ג, אז עם כל הכבוד, אתה אומר, הם לא חיבקו אותנו גם לא מחבקים את הלא מתוקצבות וגם הלא מתוקצבות סובלות מזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שאנחנו פה תמיד בוועדה - - -

יעקב מרגי: האם זה טוב?

יעקב מרגי: את יודעת כמה סטודנטים עוד יכלו - - -

מירב בן ארי: לא, אבל אתה יודע, לפעמים נמאס לי כבר, באמת.

מירב בן ארי: לבוא ולהגיד 'למה אתם מחבקים?

מירב בן ארי: ' סליחה, יש כללים, תעמדו באיתנות פיננסית, תעמדו בכללים שביקשו מכם.

יעקב מרגי: מירב, אני מסכים איתך, אבל אני שואל אותך שאלה - - -

מירב בן ארי: תיקח מכללה של יהודים, נראה אותה לא עומדת חמש דקות אם בכלל - - -

יעקב מרגי: אז עושים לה ועדה.

יעקב מרגי: מירב, סליחה, אני אתן לך, אני רוצה להבהיר את דבריי, אני יודע שאנחנו מסכימים - - -

מירב בן ארי: - - - יש להם גבול.

יעקב מרגי: אני רוצה להבהיר לך ואני אגיד לך למה - - -

דב חנין: מירב, נראה לך - - -

יעקב מרגי: לא, דב, אתה לא מפריע לי.

מירב בן ארי: - - - נראה לי כי אני תיכף אגיד מה שיש לי לומר בעניין הזה.

מירב בן ארי: תן לי לסיים.

יעקב מרגי: רק להבהיר ואני אתן לך לסיים.

יעקב מרגי: מה אני בא לומר?

יעקב מרגי: אנחנו ברף מיצוי כמעט 50% מהאוכלוסייה הם בעלי תואר אקדמי - - -

מירב בן ארי: ובמגזר היהודי מה?

יעקב מרגי: סליחה, אני מדבר - - -

מירב בן ארי: ובמגזר - - - לא היינו רק אתמול בדימונה ושמענו?

מירב בן ארי: לא היינו בשדולה לצמצום פערים לבדואים ו - - -

יעקב מרגי: אז תפקידנו - - -

מירב בן ארי: מספר הסטודנטים בישראל יורד.

יעקב מרגי: תפקידנו - - -

מירב בן ארי: - - -בשום מדינה מתוקנת - - -

יעקב מרגי: זה מפריע למישהו?

מירב בן ארי: ברור שזה מפריע.

יעקב מרגי: לא, אני לא בטוח שזה מפריע, כי הצעדים שנעשים - - -

מירב בן ארי: במדינת ישראל - - -

יעקב מרגי: עכשיו את ברשות הדיבור.

מירב בן ארי: אני רוצה רגע להגיד משהו אחד.

מירב בן ארי: מצטערת, אבל אני אומרת את זה וחשוב לי להבהיר פה.

מירב בן ארי: מילא לא הייתה החלטת ממשלה, מילא, אתם צודקים, יש כאן החלטת ממשלה - - -

יעקב מרגי: ממתי?

יעקב מרגי: מאתמול?

מירב בן ארי: לא נכון, מלפני שבועיים, מגובה על ידי שר החינוך ושר האוצר, שאגב, להזכיר פה לכולם, באמת, עזוב את ה-15 מיליארד שמוגשים עכשיו לרשויות הערביות, שאף פעם לא היה תקציב כזה, יש כאן באמת שינוי של מדיניות.

מירב בן ארי: אם לא הייתה מונחת החלטה, ואני רוצה להגיד לכם, כי אני בקשר טוב עם המל"ג ועם גדי פרנק, ההחלטה בסופו של דבר איפה זה עניין של זמן והם יגידו, כי הרי יש פה שתי רשויות חזקות ערביות שרבות בינן לבין עצמן.

מירב בן ארי: מי שמהמל"ג יודע, אני במקרה בקשר מצוין עם גדי פרנק.

מירב בן ארי: יש כאן שתי רשויות שאחת מושכת שהאוניברסיטה או המכללה תהיה שם - - -

יוסף ג'בארין: אבל זה המל"ג עושה.

יוסף ג'בארין: הוא יכול - - -

מירב בן ארי: לא נכון.

יעקב מרגי: יוסף, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב מרגי: לא יהיה.

מירב בן ארי: ההחלטה בסוף תהיה של הרשות ואחת הרשויות תזכה ותזכה לכסף.

מירב בן ארי: מה שאוניברסיטת חיפה עושה, היא עושה כאן בעיניי את הדרך הנכונה, קרית אונו עשו את אותו דבר עם החרדים.

מירב בן ארי: אני תוהה באמת, כשתגיע המכללה, החלום הזה יהפוך למציאות, תונח, עזוב אבן הפינה, ייבנה מבנה, אני תוהה באמת כמה מבין המגזר הערבי לא יעדיפו ללמוד בחיפה, נגיד, לא יעדיפו ללמוד בתל אביב, לא יעדיפו אפילו ללמוד במכללת נתניה, הם 50% מהמגזר הערבי.

מירב בן ארי: אני תוהה, אני באמת תוהה האם - - -

יעקב מרגי: היא שואלת, מותר לה, ובצדק, היא שואלת שאלות על היתכנות.

מירב בן ארי: על היתכנות.

מירב בן ארי: הרי בסופו של דבר יש גם משהו, וזה גם מה שאמרתי בתחילת דבריי, חשוב באינטגרציה ושילוב של מיעוטים בתוך הרוב.

מירב בן ארי: ואני באמת אומרת לך את זה, ובאמת - - -

יוסף ג'בארין: אז את נגד בכלל?

מירב בן ארי: לא, בכלל לא.

מירב בן ארי: אני בעד.

יעקב מרגי: היא שואלת שאלות, היא לא יודעת.

יוסף ג'בארין: עם האיי קיו שלי, הייתי אמור להבין אותה.

יעקב מרגי: עם האיי קיו שלי המצומצם הבנתי אותה.

מירב בן ארי: קודם כל האיי קיו שלך מספיק גבוה בשביל להבין.

יעקב מרגי: אני לא חושד בך, עם האיי קיו המצומצם שלי הבנתי אותה.

מירב בן ארי: אני תוהה בקול רם, זה מה שאני אומרת, ומותר לי, זה חלק מהעניין.

מירב בן ארי: אני אומרת לך, אני תוהה עד כמה הנחיצות שלה, אבל אין לי ספק, באותה מידה מאוד חשוב שתוקם אוניברסיטה שתהיה של המגזר הערבי.

מירב בן ארי: לבוא ולהגיד לכם שסטודנטים מהמגזר הערבי יעדיפו את זה?

מירב בן ארי: זו החלטה שלהם.

מירב בן ארי: ועכשיו לעניין מה שאמרת על 10,000.

מירב בן ארי: זה מספר, לדעתי, שהממ"מ צריך לבדוק אחת ולתמיד, כמה סטודנטים ערביים יוצאים.

מירב בן ארי: כשאני הייתי בפזורה, ברהט, שמעתי על 3,000.

מירב בן ארי: אבל אני לא נכנסת לזה.

מירב בן ארי: אתה יודע מה, אני גם מאמינה לך.

יוסף ג'בארין: אני הייתי באוניברסיטת - - -

מירב בן ארי: אני מאמינה לך, הנה.

יוסף ג'בארין: הייתי באוניברסיטה בג'נין לפני שבועיים, מדברים על 4,000 סטודנטים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה לא הדיון.

מירב בן ארי: אין בעיה.

מירב בן ארי: אני בסך הכול ביקשתי מהממ"מ לבדוק אחת ולתמיד כמה סטודנטים ערבים.

מירב בן ארי: דרך אגב, אני רוצה לשאול כמה סטודנטים יהודים לומדים בחוץ.

יעקב מרגי: אז אני פגשתי אותם באיטליה וברומניה ובהונגריה.

מירב בן ארי: בוודאי, ואיפה לא.

מירב בן ארי: הבעיה הזאת של ללמוד בחו"ל.

מירב בן ארי: מה ההבדל, בעיניי, בין זה שיהודים לומדים בחו"ל לבין שערבים לומדים בחו"ל?

מירב בן ארי: כי כשהסטודנטים הערביים לומדים בחו"ל, באוניברסיטת ג'נין או לא יודעת מה, בוא נגיד שהרצל או המדינה היהודית או יהודית דמוקרטית לא מופיע באג'נדה של אוניברסיטת ג'נין, אני מניחה, ולכן לנו כמדינה אנחנו צריכים לחזק שסטודנטים ערבים ילמדו פה ולא בג'נין.

מירב בן ארי: על זה אין לי ויכוח.

יעקב מרגי: אז את מסכימה איתי שסוגיית ההנגשה, כנראה כשלנו משהו בהנגשה.

מירב בן ארי: אז אני אומרת לך, אתה יודע שאני ואתה בכל מה שקשור במל"ג, אנחנו יוצאים במלחמה, גם במכינות הקדם אקדמיות, גם התכניות ה - - -

יעקב מרגי: אנחנו אוהבים את המל"ג.

מירב בן ארי: אנחנו אוהבים, מחבקים, אבל גם יודעים לעמוד על שלנו כוועדה.

מירב בן ארי: אז באמת אני חושבת בנושא הזה, באמת אבל בנושא הזה, לבוא ולפתוח שלוחה של - - - אפילו לא קוראים לזה שלוחה, מה, זה שלוחה?

מירב בן ארי: זה כיתה.

מירב בן ארי: אני למדתי בכיתה של 130 סטודנטים - - - בעיניי באמת לא ברמה של נורא ואיום, שאתה אומר, לא פספסנו את ה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין התאפק ולא הגיב.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, תציגי את עצמך ובקצרה.

באסל גטאס: רק, אדוני היושב ראש, חשוב לי להדגיש עקרונית, כשאנחנו מדברים על אוניברסיטה ערבית או מכללה, שתביני, מירב, אנחנו מדברים על משהו שילְמדו בו וילַמדו בו יהודים וערבים.

באסל גטאס: אין מניעה שסטודנטים יהודים יבואו וילמדו בנצרת.

מירב בן ארי: בוא נגיד שאני תוהה - - -

באסל גטאס: גם בין המרצים יהיו - - -

יעקב מרגי: זה הרצון.

מירב בן ארי: אני באמת תוהה אם יהודים - - -

יעקב מרגי: באסל גטאס, תודה.

באסל גטאס: גם ללמוד ערבים - - -

מירב בן ארי: בעזרת ה', מה אני אגיד לך.

<סאוסן עואד: אני ד"ר עואד, יש לי תואר שלישי במנהיגות חינוכית באוניברסיטה בארצות הברית, בקונטיקט.

<סאוסן עואד: ביליתי ארבע שנים בארצות הברית, חזרתי עם תואר שקוראים לו מנהיגות חינוכית ושאלתי את עצמי מה אפשר לעשות עם תואר כזה.

<סאוסן עואד: אני לא אהיה מפקחת, לא אהיה מנהלת בית ספר, זה לא התחום שלי, כל החיים אני מלמדת באקדמיה, עמק יזרעאל, אורנים.

<סאוסן עואד: התברר שתואר במנהיגות חינוכית מכין אותך לנהל מוסד אקדמי, לקחת על עצמך משרד, דיקן, יועץ לסטודנטים - - -

מירב בן ארי: סליחה, איפה למדת את התואר במנהיגות חינוכית, בתל אביב?

<סאוסן עואד: בקונטיקט, אוניברסיטת הרטפורד.

יעקב מרגי: תנסי לזהות את החיוך, נעלם מנגד עינייך הוויכוח לגבי תקרת הזכוכית שיש במעבר בין סגל וסגל באקדמיה בישראל?

מירב בן ארי: של נשים בישראל.

יעקב מרגי: היית יומרנית מדי, אבל בסדר, אוקיי, מותר לך.

<סאוסן עואד: אבל אני חזרתי בהרגשה שאין לי מה לעשות עם התואר הזה חוץ מללמד באקדמיה.

<סאוסן עואד: אז חזרתי ללמד באקדמיה.

יעקב מרגי: אין כמוך שלומדים את המקצוע הזה?

<סאוסן עואד: יש, עכשיו אני מלמדת באורנים במנהיגות חינוכית לתואר שני.

<סאוסן עואד: אז הנקודה שלי היא ככה, מיד כשחזרתי שמעתי על המוסד האקדמי נצרת, נפגשתי עם אנשים, נחמדים, מעולים, חכמים, שגם קיבלו תואר מארצות הברית ומאנגליה, you name it, והם כולם מושקעים, קראת לזה חלום, אני אומרת שזו מציאות כבר, אוניברסיטה ערבית תהיה.

<סאוסן עואד: השאלה מתי אנחנו נתחיל לממש את העניינים.

<סאוסן עואד: דפדפתי בדרך לכאן בדפים, בכל הפרוטוקולים והדפים והמסמכים ואני רואה שהגענו עד כדי דיון האם לסטודנט במוסד האקדמי נצרת תהיה נגישות לספרייה באוניברסיטת חיפה.

<סאוסן עואד: הגענו עד לנקודה הזאת.

<סאוסן עואד: זאת אומרת סיימנו עם איתנות פיננסית, סיימנו עם תמיכה של החברה, הקהילה, סיימנו אפילו עם התהייה האם המדינה מאמינה שחייב להיות מוסד אקדמי בנצרת.

יעקב מרגי: אנחנו אחרי זה.

יעקב מרגי: אז בואי אני אשאל אותך ממרום התואר השלישי שלך, מה חשת - - - אני פונה אלייך לייעוץ בחשבונית, סליחה על האנלוגיה - - -

<סאוסן עואד: אבל - - -

יעקב מרגי: אני בא ואומר לך, תקשיבי, מה את מזהה, איפה הבעיה.

<סאוסן עואד: אני לא רוצה להסב את הדיון פה למה חשתי וההתבכיינות ומגיע לי/לא מגיע לי.

<סאוסן עואד: המסמכים אומרים מגיע לי - - -

יעקב מרגי: מי הפריע?

יעקב מרגי: את יכולה לומר?

יעקב מרגי: מי לא רוצה את זה?

<סאוסן עואד: אז אני אגיד לך, אני אהיה באמת לפי המסמכים.

<סאוסן עואד: ממאי 2015 עד יולי 2015 התהפך העולם, היה לנו המתווה, הייתה לנו אוניברסיטת חיפה, אני מברכת מאוד על היחסים והשיתוף, וכן אי הסכמות וכן דיון - - -

יעקב מרגי: אבל התקדמתם.

<סאוסן עואד: אבל מה קרה בין מאי ליולי?

<סאוסן עואד: אני שאלתי את מאזן, 'תזכירו לי מה היה בין מאי ליולי'?

מירב בן ארי: האחרון?

מירב בן ארי: התחלפה ממשלה.

<סאוסן עואד: גברתי, אני באתי עם החלום הזה להיות תורמת - - -

יעקב מרגי: אם לא הייתי משודר - - - הנה אני אומר לכם, מודה בחולשות שלי, אם לא הייתי משודר הייתי נותן לך תשובה עם שמות של בני אדם מה קרה, הם חשבו שהמדינה נגמרה והשתלטו על איזה יעד, על איזה מבצר.

<סאוסן עואד: אם הייתי משודרת הייתי - - -

מירב בן ארי: זה משודר.

<סאוסן עואד: אני משודרת ואני אומרת את אותם הדברים, אני לא משנה.

<סאוסן עואד: כל יום שישי אנחנו במשפחה נפגשים והם שואלים 'תגידי, מה עם המוסד האקדמי?

<סאוסן עואד: יש, אין, מה?', יש.

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

<סאוסן עואד: יש מוסד אקדמי, השאלה לאן אנחנו הולכים - - -

יעקב מרגי: ואנחנו נישאר בשאלה הזאת.

יעקב מרגי: עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אל"ף, אני חייב לומר שאני לא כל כך מצליח להבין לאן רוצים למשוך את הדיון.

עודד פורר: האם רוצים שיקום מוסד אקדמי שהוא ערבי, או שרוצים שתהיה אפשרות של לימודים אקדמיים.

עודד פורר: אני, לשיטתי לפחות, אין מקום, לא לאוניברסיטה שהיא רק לערבים, או אוניברסיטה שהיא רק לחרדים, או אוניברסיטה שהיא רק ליהודים.

עודד פורר: אין דבר כזה, יש אוניברסיטה, יש מוסדות - - -

יעקב מרגי: יאמרו לך, עודד, אני רוצה להיות הגון עם עצמי, קל להיות במקום שאתה - - - להביע עמדה והיא עמדה לכאורה הכי אוניברסאלית ורציונלית והכי בריאה - - -

עודד פורר: עוד לא הבעתי - - -

יעקב מרגי: לא, בקטע הזה של האוניברסיטה, אמרת שאתה בדעה - - - זה קל לומר כשאתה נמצא בצד שיש לך שש וחצי אוניברסיטאות.

יעקב מרגי: בכוונה אני אומר את זה, כי האליטיסטים עוד לא קיבלו את השביעית במלואה.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: זהו, זו אוניברסיטה.

יעקב מרגי: לא, עזבי אותך, כולנו יודעים על מה אנחנו מדברים.

יעקב מרגי: ויש לנו פלח גדול של אוכלוסייה, עם חברה, עם דיון ציבורי סוער בתוכה, הדרישה, היא עדיין לגיטימית.

יעקב מרגי: זו דעתי.

יעקב מרגי: סליחה שהפרעתי לך.

עודד פורר: אני אחזור ואומר שאם יש משהו שאנחנו צריכים לתקן במוסדות להשכלה גבוהה המתוקצבים שלנו, אז בואו נתקן, אבל לדעתי בשיטת התקצוב לפחות ובשיטת ההעדפה המתקנת ובשיטה שבה יש הרבה סטודנטים שלומדים בגיל 18, כי הם לא עושים לא שירות לאומי ולא שירות אזרחי ולא שום דבר, הם נכנסים בגיל 18 לאוניברסיטה וגם מקבלים את ה - - -

יעקב מרגי: עודד, לא, לא, אבל זה לא נכון.

עודד פורר: אתה לא נותן לי להשלים - - -

יעקב מרגי: אני נותן לך, סליחה.

עודד פורר: אז תיתן לי - - -

יעקב מרגי: פעם אחרונה, סליחה.

יעקב מרגי: אבל אתה לא יכול לומר, אנחנו לא מדברים על - - -

עודד פורר: אני עוד לא אמרתי שום דבר.

עודד פורר: אתה לא יכול לקטוע אותי - - -

יעקב מרגי: עודד, מותר לי.

עודד פורר: לא, אתה לא יכול לקטוע אותי - - -

יעקב מרגי: אבל אתה לא יכול לומר - - - אנחנו דנים פה - - -

עודד פורר: אני לא משלים את המשפט שלי.

עודד פורר: אתה לא נותן לי לסיים את דבריי, כבר בפעם השנייה ברציפות.

יעקב מרגי: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

עודד פורר: שני משפטים ואתה מתפרץ - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך.

עודד פורר: אני לא רוצה לדבר.

עודד פורר: תודה.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לומר נתון שהוא לא נכון.

יעקב מרגי: לא מתוקצבות, אנחנו לא מדברים על המתוקצבות בכלל.

יעקב מרגי: המל"ג לא נמצא בדיון על המתוקצבות.

יעקב מרגי: אפילו בלא מתוקצבות יש לו מה לומר ומה להפריע.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא יצאה, דב חנין נמצא, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני בכל זאת מבקש שנראה את התמונה הגדולה.

דב חנין: אני חייב להגיד לכם שאני כבר מזמן לא הייתי בדיון מדכא כל כך בוועדה של הכנסת וכבר השתתפתי בדיונים מדכאים בזמן האחרון.

דב חנין: התמונה הגדולה היא - - -

יעקב מרגי: מה מדכא אותך?

יעקב מרגי: רק תאמר.

דב חנין: אני אומר מה מדכא אותי.

דב חנין: התמונה הגדולה היא שיש ציבור מאוד מאוד גדול שצמא למוסדות אקדמיים.

דב חנין: אני מדבר כרגע על הציבור הערבי, שזה סכנין וזה נצרת.

דב חנין: לדעתי בכלל אין תחרות בין סכנין לבין נצרת, כי גם פה וגם שם צריכים מוסדות אקדמיים.

דב חנין: ובואו נשאיר לוויכוח, אני מבין שכבר התבקש נייר מהממ"מ כמה אלפים רבים של סטודנטים ערבים במדינת ישראל לומדים ברשות הפלסטינית, כמה אלפים רבים לומדים בירדן, לומדים בירדן.

דב חנין: אני לא מבין למה אנשים צריכים ללמוד בחוץ לארץ.

דב חנין: זו מדינה מתקדמת ומפותחת, היא יכולה לתת להם תשובה.

דב חנין: ואז אנחנו מגיעים לאיזה מין טיעון שאני אין לי מילה אחרת, הוא לטעמי כמעט הזוי, על להיכנס לפרטי פרטים ולמה ככה ולמה ככה ובוא נסביר לכם ונראה לכם שאין אפשרות.

דב חנין: עכשיו יש יוזמה מאוד יפה, שעורך הדין קופטי עומד בראשה.

דב חנין: גילוי נאות, אני מכיר אותו מלפני הרבה שנים בתפקידו כעורך דין, גם אז הוא היה בן אדם מאוד מוכשר ורב יכולת.

דב חנין: במקום שהמדינה תכבד את היוזמה הזו ותגיד איזה יופי, נפלא, מצוין, הרי היו צריכים לשלם לאנשים האלה פרמיות ובונוסים על זה שהם מובילים את הדבר הזה, אז מתקטננים ומתחילים להסתכל בזכוכית מגדלת על כל דבר.

דב חנין: בטח, גם אם יסתכלו עלינו בוועדה בזכוכית מגדלת יראו שאנחנו לא מוכשרים בכל דבר ולפעמים אנחנו גם עושים שגיאות.

דב חנין: זו לא הגישה.

דב חנין: הגישה חייבת להיות גישה הפוכה.

דב חנין: הטענות שלי הן קודם כל למל"ג ולוות"ת, כי אני חושב שהדבר הזה צריך היה לקבל חיבוק מאוד גדול מלמעלה, והטענות שלי, אני מצטער להגיד, זה גם לאוניברסיטת חיפה, שהיא אוניברסיטה שאני מאוד מאוד מעריך אותה.

דב חנין: אבל פה, בפרט הזה אתם לא רואים את התמונה הגדולה.

דב חנין: אני חושב, אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים לפנות מהדיון הזה במכתב גם לשר החינוך, כי הוא השר הממונה, גם לוות"ת ולמל"ג, גם לאוניברסיטת חיפה, לאחד כוחות כדי לעשות את מה שצריך כדי שהמוסד האקדמי בנצרת יחזור לפעולה, יחזור להתפתח.

דב חנין: מדברים פה בטענה על 130, גם אני הייתי רוצה לראות 1,300, אני משוכנע שהם רוצים לראות 1,300.

מירב בן ארי: יהיה לך באוניברסיטה הבאה.

דב חנין: מאה אחוז, אז בואו נקדם את הדבר במקום - - -

מירב בן ארי: אז למה צריך גם וגם?

דב חנין: במקום כל פעם להמציא גלגלים שלא קיימים, יש לנו כבר גלגל, אולי קטן, שהתחיל לנוע, בואו ניתן תמיכה לגלגל הזה כדי שהוא יתחבר לגלגל יותר גדול ויהיה גלגל יותר גדול בעצמו בעתיד.

יעקב מרגי: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: הסיפור של הקמת מכללות הוא סיפור שלא היה קל בשום מקום וזה לא מפתיע שהמוסדות מתנגדים.

איתן ברושי: מי שיושב במוסדות להשכלה גבוהה זה ראשי האוניברסיטאות, שאין להם עניין להקים מכללות.

איתן ברושי: איזה אינטרס יש לאוניברסיטת חיפה להקים מכללה בנצרת שהיא תיקח לה סטודנטים?

איתן ברושי: כמו שאין להם עניין - - - תן לי, אני הייתי - - -

<ברוך מרזן: מותר לי להגיב ב - - -

יעקב מרגי: לא, אתה לא יכול להגיב.

<ברוך מרזן: לא, להגיד לעצמי.

זוהיר בהלול: למלמל אתה יכול.

<ברוך מרזן: גם לא למלמל, מותר לי לעשות ככה.

יעקב מרגי: הסחת את דעתו ואת דעת הוועדה.

איתן ברושי: היום האוניברסיטאות מתנגדים לתואר שני ושלישי ומחקרים באוניברסיטאות האזוריות, כי זה מקטין אותן.

איתן ברושי: המכללות לא הוקמו רק בגלל שהיה חסר מקומות ובטח לא בגלל שלמדו בחו"ל, יש מספיק מקום באוניברסיטאות הקיימות, אבל המדיניות של ישראל הייתה - - - אני מכיר את זה כמי שהיה שותף להקמה וביסוסה של מכללת עמק יזרעאל, שגם שם לומדים כ-25% ערבים, זה לא מפתיע, דרך אגב, שלומדים שם וגם בחיפה, אצלנו יותר מאשר במקום אחר, בין היתר זה מאפשר גם לערבים וגם ליהודים להישען על הבית ולא לחפש איפה לאכול, לישון ולגור במקומות מחוץ לבית.

איתן ברושי: במיוחד לאוכלוסייה הערבית, שזה יותר קשה ליהודים.

איתן ברושי: גם ליהודים זה לא קל ולו רק מהעניין הכלכלי, אבל גם מהיבטים נוספים.

איתן ברושי: לכן יש התנגשות בין האינטרסים של האוניברסיטאות ומי שעומד בראשן, שהם גם מרכיבי המוסדות להשכלה גבוהה, ואין להם עניין גדול לפתח מכללות.

איתן ברושי: יש פה גם עניין כלכלי.

איתן ברושי: כל סטודנט מביא תמיכה והיכולת של מכללה להתקיים, אבל קודם כל של אוניברסיטה להתקיים, זה האיזון בין ההוצאות וההכנסות ומספר התלמידים.

איתן ברושי: אני לא רוצה להרחיב.

איתן ברושי: יש לנו באזור הזה גם את אורנים, שהיא כידוע מוסד באחריות התנועה הקיבוצית.

איתן ברושי: אני רק לאחרונה מיניתי שם כמזכיר תנועה את היושב ראש והמנכ"לית, פרופ' יערה בראון.

איתן ברושי: יש את המכללה בעמק יזרעאל, יש בצפון יותר מכללות ממה שישראל צריכה.

איתן ברושי: אם אתה לוקח את תל חי ועמק הירדן וצפת וגליל מערבי וכרמיאל, בראודה, ועמק יזרעאל, אז יש יותר.

איתן ברושי: יש גם בנצרת עלית מכללה טכנולוגית, שעומדת בראשה איריס קליין, שהיא נמצאת בנצרת עלית.

איתן ברושי: לכן יש פה את מפת ההשכלה, אבל יש פה גם את מפת החברה והצרכים שלה ובתוך זה גם פיזור האוכלוסייה.

איתן ברושי: כלומר השיקול בהקמת המכללות, שעכשיו רוצים בצפון לעשות מזה אוניברסיטה רב קמפוסית, אם יצליחו, הוא נועד לא רק לפתור את בעיית האוניברסיטה אלא קודם כל את שאלת האוכלוסייה על הגיוון שלה, הפיזור שלה והיכולת לענות על הצרכים ולא רק על שאלת האוניברסיטה, ויש מספיק מקומות באוניברסיטאות.

איתן ברושי: לכן השאלה הזאת מורכבת.

איתן ברושי: אני לא בטוח שהיא מובנת לכל אנשי האקדמיה, כי כמו שאמרתי, יש להם גם אינטרסים אחרים.

יעקב מרגי: כדי שלא תברח לי, אני יכול להתערב לך בדיון?

יעקב מרגי: רק שאלה, אני שואל אותך שאלה, הרי ישנה בעיה ששמים אותה על השולחן, סטודנטים שמעדיפים ללמוד בחו"ל, סטודנטים שמעדיפים ללמוד בירדן וסטודנטים שמעדיפים ללמוד בשטחים, למה?

יעקב מרגי: כי כנראה בסוגיה של השטחים עניין השפה הוא קריטי.

יעקב מרגי: נכון, אמרת ואמרת בצדק, צריך לבחון את הסוגיה הזו מכמה היבטים, של האוכלוסייה, של הפיזור, ולכן תתייחס גם בצורך הזה גם לקטע של אוניברסיטה, או מכללה, מה שיוחלט שיקום, שתדע לפתור את הכשל הזה של הקטע של השפה.

איתן ברושי: אני אומר שלא בטוח שיש תשובה מלאה על הלימודים בחו"ל.

איתן ברושי: הבעיה היא שגם מי שלומד בחו"ל ורוצה לעבוד בישראל צריך לעמוד בקריטריונים, כולל של עברית, והקריטריונים האחרים - - -

מירב בן ארי: יש מבחנים ש - - -

איתן ברושי: וזה לא פשוט.

איתן ברושי: לכן בסוף כולם מתכנסים לאותה תעודה שצריך לקבל עליה גם גיבוי בישראל.

איתן ברושי: לכן בוודאי שהייתי רוצה שילמדו בישראל, ולא יתרחקו, לא מהמשפחות ולא מהמדינה ולא מהוצאת הכסף שם.

איתן ברושי: גם אני חושב שברור, ופה אני חושב, מירב, אי אפשר להתייחס לאוכלוסייה הערבית כמו לכל אוכלוסייה אחרת, אני חושב שהיכולת לקדם את האוכלוסייה הערבית ולהגיע למציאות אחרת בהשתלבות בחברה תלויה בהשכלה.

איתן ברושי: בכלל פערים וחוסר שוויון אפשר לפתור בחינוך והשכלה, וגם ההשתלבות, לצורך זה, גם החרדים, אבל לא עוסקים בהם היום, וגם הערבים, זה דרך ההשכלה.

איתן ברושי: כנראה שהבעיה לא תיפתר מלימוד הוראה ורוקחות.

איתן ברושי: אי אפשר שכולם ילמדו הוראה ורוקחות - - -

מירב בן ארי: דווקא בכימיה ו - - -

איתן ברושי: אני ראיתי ציונים בכימיה בסדר, אבל הרבה מאוד מהאוכלוסייה הערבית לומדים הוראה ורוקחות.

איתן ברושי: לאן הם הולכים להיות מורים?

איתן ברושי: בבתי ספר ערבים.

איתן ברושי: יש גבול לקיבולת שם, יש הרבה מאוד במשרות חלקיות שלא יכולים לצמוח משם.

איתן ברושי: זו תקרת הזכוכית.

איתן ברושי: כמה רוקחים יכולים להיות וכמה מורים?

איתן ברושי: מוכרחים לפרוץ דרך לדברים האחרים.

איתן ברושי: ולכן אני חושב שוועדת החינוך של הכנסת תעשה נכון אם היא תעודד את ההשכלה הגבוהה במגזר הערבי ובישראל.

איתן ברושי: ברור שאי אפשר להקים בכל יישוב מכללה ובטח לא אוניברסיטה, השאלה אם זה גם סכנין וגם נצרת זו שאלה מקצועית, אבל ברור לי שחייבת להיות מכללה ואולי בהמשך יותר מזה שתהיה ביישוב ערבי גדול, שתהיה פתוחה גם ליהודים וגם לערבים, אבל באופן טבעי ילמדו בה יותר ערבים והיא תיתן לנו את היכולת הזאת של החיבור האמיתי.

איתן ברושי: חיבור של שווים לשווים וחיבור של חינוך והשכלה יביא את המדינה למקום אחר, יותר טוב.

יעקב מרגי: תודה.

<ריאד מועלם: שמי ד"ר ריאד מועלם.

<ריאד מועלם: אני רוצה להיות ממוקד בסיבה של הדיון כאשר אנחנו מדברים ומבקשים שאת ההחלטה של המל"ג מנובמבר 2014, נממש אותה, כולל לתת דחיפה לפעול ולממש.

<ריאד מועלם: אני רוצה לצטט שני מכתבים שאז תבינו איפה הבעיה ואיפה צוואר הבקבוק.

<ריאד מועלם: הנה מייל אחד של נשיא אוניברסיטת חיפה, נשיא בישראל, פונה למנכ"ל הוות"ת, מ-19.7, 'גדי, בוקר טוב', מנכ"ל הוות"ת, 'ניסיתי להתקשר אליך הבוקר, אשמח לשוחח איתך לשתי דקות', נשיא מתחנן לדבר.

<ריאד מועלם: 'לפני כמה זמן רקטור דוד פרזי הוציא לך מייל בעניין מה אנחנו יכולים לפתוח בנצרת תשע"ז, כולל סיעוד, חמש תכניות, כולל סיעוד ומחשבים והסכמנו.

<ריאד מועלם: זה מתווה שלהבנתי המוסד האקדמי נצרת, איתם חתמנו על הסכם הבנות, בעידודו של מנואל טרכטנברג, מוכנים לקבל', וזה נכון, ולכן הוא דיבר ישירות עם מנכ"ל הוות"ת.

<ריאד מועלם: 'לא ידוע לי שקיבלנו תגובה כלשהי ממך, בינתיים הזמן עובר ותחילת תשע"ו כבר בפתח וכל התארגנות לוקחת זמן רב'.

<ריאד מועלם: נשיא אוניברסיטת חיפה מתחנן לוות"ת לתת לו את האישור להפעיל את התכניות.

<ריאד מועלם: אכן הייתה הסכמה מלאה של הוועד המנהל עם אוניברסיטת חיפה לממש חמש תכניות.

<ריאד מועלם: עוד להגיד מה חמש התכניות.

<ריאד מועלם: צדקתם, לא סתם הלכנו לכימיה ותקשורת, יש מחסור.

<ריאד מועלם: בזמן המוסד האקדמי נצרת הגשנו מחשבים, סיעוד וריפוי בעיסוק.

<ריאד מועלם: ועדת המקצוע בסיעוד, יכולים לבדוק בניירת, אישרה את התכנית למחשבים והמליצה לפתוח את המחשבים, ואז התכנית של טרכטנברג יצאה לדרך.

<ריאד מועלם: ואז אמרו לנו טרכטנברג והוות"ת שיש מחשבים בחיפה, נלך לכם חיפה, יש ריפוי בעיסוק בחיפה, נלך עם חיפה.

<ריאד מועלם: היינו בשתי התכניות לקראת הסוף.

<ריאד מועלם: הרמה האקדמית בכימיה.

<ריאד מועלם: אני רוצה לצטט את הוועדה המקצועית לכימיה של הוות"ת והמל"ג, שהם מחליטים.

<ריאד מועלם: הנה, כדאי שנבין על מה מדובר.

<ריאד מועלם: הוועדה, 'הוועדה לכימיה - - -

איתן ברושי: מה התפקיד שלך?

<ריאד מועלם: אני סגן הנשיא.

<ריאד מועלם: 'הוועדה התרשמה באופן חיובי מהביקור במכללה והסיור במעבדות בעיקר, משביעות רצון הסטודנטים ומכך שיש בתכנית מגמת שיפור קבועה.

<ריאד מועלם: לאור זאת מתכוונת הוועדה להגיש למועצה להשכלה גבוהה המלצה חיובית לאשר את פתיחת התכנית לשנה ג' ואת הסמכת המוסד להעניק תואר ראשון בכימיה'.

<ריאד מועלם: זה המל"ג, זה מ-19 במרץ 2012.

<ריאד מועלם: לכן, אדוני היושב ראש, צריך פשוט לספר את האמת והאמת היא מאוד פשוטה.

<ריאד מועלם: חיפה ונצרת הסכימו לכל התכניות שהציעה חיפה, נשיא אוניברסיטת חיפה מתחנן לוות"ת לאפשר לנו לממש את ההחלטה.

<ריאד מועלם: ואז יש לך בדיוק את התשובה מי עוצר את התהליך של מימושה של ההחלטה.

<ריאד מועלם: יתרה מכך, ה-USA, לאור שיתוף הפעולה שלנו עם בית החולים האנגלי, יש בית ספר לסיעוד שם, התאחדנו ביחד לפי החלטת ות"ת ומל"ג שהמליצו לנו, והלכנו ביחד, וחיפה המליצה על הסיעוד.

<ריאד מועלם: לכן המוסד האקדמי נצרת, עם כל הרשויות שלו, המועצה האקדמית העליונה, הוועד המנהל, הצוות האקדמי, הלך אחד אחד, לימין במל"ג באתיקה המקצועית וברצון.

<ריאד מועלם: אבל להגיע לכך שנשיא צריך להתחנן לממש את החלטת הוות"ת, זה התשובה לשאלתך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת זוהיר בהלול ונשמע את המל"ג ונסכם.

זוהיר בהלול: ואף על פי כן, למרות כל מה שנאמר, עדיין צריך להקים מכללות מתוקצבות בחברה הערבית.

זוהיר בהלול: אל"ף, כדי לצמצם את הפערים שנוצרו הרבה הרבה שנים, ובי"ת, כדי לסגור את הסיפור הכואב והטרגי של אנשים ששמים את כל כספם כדי לשלח את הילדים שלהם למקומות אחרים מחוץ לתחומי המדינה כדי להשיג את התואר הנכסף.

זוהיר בהלול: יש אובססיה, אדוני היושב ראש, בחברה הערבית לאקדמיזציה.

זוהיר בהלול: אובססיה, לא רצון.

זוהיר בהלול: זה אפילו על דרגת החולניות.

זוהיר בהלול: שאלת אותי מדוע הוא הדבר ואני משיב, ואגב, זו לא שאלה של ויסות, השאלה של ויסות ודיברו על ביזור והכול, הכול בסדר גמור, אבל גם במחיר שהסטודנט לא יעבוד הוא רוצה את התעודה הנכספת, ולו כדי להגשים ולשפר את דימויו העצמי.

זוהיר בהלול: במדינה שלא תמיד מאפשרת לערבים דימוי עצמי הוגן אל מול האחרים.

זוהיר בהלול: אז תעודה זה קיום בשביל המשפחה הערבית, גם אם הבן או הבת חוזרים מירדן והם לא עובדים, גם אם הם מסיימים בסכנין ולא מוצאים מקום עבודה בזכות התואר בהוראה שיש לתלמיד.

זוהיר בהלול: ועוד נקודה חשובה.

זוהיר בהלול: אני קורא מוזיקה, אני לא מוזיקאי, לא נאמר, אבל כן נאמר, כאילו ש'לכו לאוניברסיטאות הקיימות', מכיוון שאתם לא כל כך מוכנים ללמד, כיוון שאולי האקדמיזציה אצלכם, המוכנות ההוראתית באקדמיה היא נמוכה אצלכם.

זוהיר בהלול: לא ולא, אנחנו לא נכים, אנחנו מסוגלים באמצעות האנשים, כמו האישה המופלאה הזאת ואחרים, מאות אלפים שלמדו בכל המקומות, ואתה דוגמה מצוינת, אנחנו יכולים בכוחות שלנו ללמד בגובה העיניים.

זוהיר בהלול: יש לנו היום כוחות אינטלקטואליים שיכולים גם בלי החונכות.

זוהיר בהלול: החונכות של אוניברסיטת חיפה היא חשובה, אבל זו חונכות התחלתית, בסופו של דבר אנחנו יכולים לקיים את האוטונומיה שלנו הלכה למעשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

זוהיר בהלול: אגב, נפל הפור.

זוהיר בהלול: אנחנו מדברים על משהו, שר החינוך והתרבות ראה אותי ואמר לי 'אנחנו כבר החלטנו'.

יעקב מרגי: כן, בסדר.

יעקב מרגי: הם ייבחנו במעשים.

יעקב מרגי: אחרון הדוברים לפני המל"ג, עורך דין ראסול סעדה.

זוהיר בהלול: ראסול, בעל השם הטוב ביותר עלי אדמות.

זוהיר בהלול: אתה יודע מה זה ראסול?

זוהיר בהלול: ראסול זה הנביא.

<ראסול סעדה: אדוני, אני כיהנתי כראש המדור לקידום סטודנטים ערבים בהתאחדות הסטודנטים הארצית כנציג הראשון של הסטודנטים הערבים בוועדה מקצועית במל"ג, שהיא תכנית להנגשת ההשכלה הגבוהה לחברה הערבית, התכנית המתוקצבת.

<ראסול סעדה: כאן אני רוצה להגיד רק שתי נקודות.

<ראסול סעדה: אנחנו ערכנו סקר עומק בקרב הסטודנטים הערבים שלומדים מחוץ לישראל, בעיקר בגדה המערבית ובירדן, ואנחנו יכולים להצביע שהרוב המוחלט שלהם היה רוצה ללמוד בישראל אם היה מתאפשר לו זאת.

<ראסול סעדה: כאן אנחנו מדברים על החסמים של תנאי הקבלה.

<ראסול סעדה: זה החסם הראשון.

<ראסול סעדה: אבל החסם השני שהוא מאוד מהותי עבור הסטודנט הערבי, איפה אני נמצא ומה המקום שלי בתוך הקמפוס.

<ראסול סעדה: במשפט אחד אני אגיד את זה, כי התהליך הזה הוא תהליך כפול ומזורז.

<ראסול סעדה: אני מגיע, אני גם בונה את הקריירה שלי, אני גם בונה את הזהות שלי, אבל אני גם נחשף לעולם אחר לגמרי שאני לא נחשפתי אליו לפני.

<ראסול סעדה: כל התהליך הזה צריך לקרות תוך ארבע שנים.

<ראסול סעדה: זה הכובד הגדול.

<ראסול סעדה: אבל זאת לא הנקודה העיקרית.

<ראסול סעדה: כשאני הייתי במל"ג בוועדה מקצועית שהייתה אחראית על תקצוב, 300 מיליון שקל לתכנית הנגישות, וישבתי גם כנציג הסטודנטים, הייתי צריך לנהל מלחמה כל הזמן של איך יכול להיות שיש לי 300 מיליון תקציב עבור הנגשת השכלה גבוהה כאשר בעצם יש מכללה אקדמית אחת בחברה הערבית, חוץ ממכללות ההוראה של אלקאסם וסכנין, אבל מכללה אקדמית, עם תארים אקדמיים, יש לנו רק אחת, שנמצאת בנצרת, והיא לא מקבלת כלום מהתקציב, היא מכללה לא מתוקצבת.

<ראסול סעדה: שלוש שנים כאשר כיהנתי בוועדה אני מעלה כל הזמן את הנקודה הזאת ולא הייתה ולא תשובה אחת מקצועית - - -

יעקב מרגי: יש תשובה אחת, כי היא מכללה לא מתוקצבת.

יעקב מרגי: הזעקה הזו היא זעקה, אבל התשובה היא - - -

<ראסול סעדה: אבל הם יכלו להחליט אחרת.

יעקב מרגי: זה כבר ויכוח אחר, אני לא פותח.

יעקב מרגי: בבקשה, נשאת, אבל בקצרה.

<נשאת דמלחי: אנחנו כמובן תומכים - - -

יעקב מרגי: בהמשך פעולתה של מכללת נצרת.

<נשאת דמלחי: בדיוק, וחיזוקה, וללא קשר עם הקול קורא.

יעקב מרגי: ברור, תודה.

<נשאת דמלחי: אבל שתהיה רשת ביטחון לסטודנטים ולבוגרים של - - -

יעקב מרגי: שילמדו ויקבלו תעודה בסוף, שלא יישארו בלי כלום.

<נשאת דמלחי: ושימצאו עבודה.

<קריאה: רק המל"ג נגד, מכל הדיון הזה.

יעקב מרגי: מל"ג, שמעתם את הדברים ואני הולך לקרוא לכם בסיכום, איך אומרים?

יעקב מרגי: אנחנו עומדים על עוד לא אבדה תקוותנו, כל אחד והתקוות שלו, לכן אנחנו רוצים - - -

זוהיר בהלול: מה היה המשפט האלמותי?

זוהיר בהלול: עוד פעם.

יעקב מרגי: עוד לא אבדה תקוותנו, כל אחד והתקוות שלו.

יעקב מרגי: בדיון שלנו התקווה שלנו שמכללת נצרת תמשיך לעמוד על הרגליים, שתהיה חי נושא את עצמה בשלב מסוים.

יעקב מרגי: חי נושאת את עצמה, צריך לעזור לה בהתחלה.

יעקב מרגי: גם לתינוק, לעובר, אנחנו נותנים דחיפה בהתחלה עד שהוא עומד על הרגליים.

יעקב מרגי: אני מבין במכלול כל הרצונות ומכלול כל הזרמים ותתי זרמים, ונכון, בהחלט נצרת היא, סליחה שהגדרתי אתכם, פונדק דרכים קטן, אבל גם פונדק דרכים קטן יש לו את הערך המוסף שלו ויש אנשים, מה לעשות, שלא אוהבים את שאון העיר הגדולה ומחפשים את אותה אמירה של פונדק הדרכים הקטן.

יעקב מרגי: ההערכה שלי היא, עם קצת רצון אפשר ל - - - ראינו, אוניברסיטת חיפה, אני רוצה להגיד לכם, אתם ההפתעה של הדיון שלי.

יעקב מרגי: אני יותר באתי לחבוט, אני שמח, לכן מטבע הדברים עכשיו העיניים נשואות למל"ג כי אנשים פה היו מנומסים.

יעקב מרגי: אמרו לכם בשפה אחרת של פועל יוצא, רצינו משום מה מישהו בתוך המל"ג ותמיד יש לי תסכול בדיון שאני פונה לאלה הטובים שבאים לדיון, רוח המפקד לא מגיעה לכאן.

יעקב מרגי: כנראה יצטרכו לקבל את זה אצלי בישיבה בעוצמות יותר גבוהות, בזריקה לווריד, לשריר, מה שנקרא.

יעקב מרגי: אז אנחנו רוצים למצות את החלטת המל"ג מ-5 בנובמבר 2014.

יעקב מרגי: למצות את זה.

יעקב מרגי: יש חתן, יש כלה, אל תפריעו להם באמצע, תעזרו להם.

<מירב אברהמי: מה המניעה שהחתן והכלה לא ייגשו לקול הקורא?

יעקב מרגי: את יודעת מה, את מכירה את הקול הקורא כבר?

יעקב מרגי: את יכולה להבטיח לי תאריך?

יעקב מרגי: את יכולה להגיד לי בקול קורא הזה מה יהיה?

יעקב מרגי: את יכולה לומר לי - - - סליחה, אני שואל אותך שאלה, את יכולה לומר לי מה קשור זה לזה?

<קריאה: הם כבר קיימים.

יעקב מרגי: הם לא קיימים כבר שנה.

יעקב מרגי: בסדר, אז תודה.

יעקב מרגי: תקשיבי - - -

<מירב אברהמי: - - - לכך שהם לא קיימים, הם קצת הסיטו את הזרקור, אבל מבחינה אקדמית הם פשוט לא עמדו על הרגליים.

<מירב אברהמי: הייתה להם רק תכנית אחת שהצליחה לעמוד על הרגליים.

יעקב מרגי: הקול הקורא יפנה למוסדות להשכלה הגבוהה המוכרים על ידי מל"ג, המתוקצבים על ידי המדינה.

יעקב מרגי: עוד פעם מועדון סגור, עוד פעם - - - לכן אני אומר, תקשיבו, היא הנותנת.

יעקב מרגי: אני קורא את דברי הסיכום.

יעקב מרגי: ניסיתי, לא הלך.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל מי שהשתתף בדיון, הוועדה רושמת לפניה שיש תת ייצוג של סטודנטים ערבים באקדמיה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג ולוות"ת למצוא דרכים להעלאת שיעור הסטודנטים הערבים באקדמיה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך, שהוא גם יו"ר המל"ג, למל"ג ולוות"ת, לאוניברסיטת חיפה ולמכללת נצרת למצוא דרכים להמשך פעילות מכללת נצרת, זו מכללה שכבר קיימת ויש לתת לה את האמצעים להמשיך לפעול ולנצל את הפוטנציאל הטמון במכללה שנמצאת בגליל ומיועדת למגזר הערבי.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה בסיפוק את הודעת הממשלה שהיא יוצאת בקול קורא להקים מוסד אקדמי ערבי בצפון.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה ולשר החינוך, כיו"ר המל"ג, לפתוח את הקול קורא ולא לאפשר רק למכללות מתוקצבות, אלא לפתוח את זה גם למכללות שפועלות באקדמיה ושהן לא מתוקצבות, להרחיב את ההיצע.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לבדוק כמה סטודנטים ערבים לומדים במוסדות אקדמיים ערביים ביהודה ושומרון ובירדן ומדינות אחרות בחו"ל, כמו כן כמה סטודנטים יהודים לומדים בחו"ל.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג, זה כמעט חוזר, אבל לאמץ את החלטתה מ-5 בנובמבר 2014, להסדרת מעמדה של מכללת נצרת ולמצות את הפוטנציאל של האקדמיזציה במגזר הערבי.

יעקב מרגי: לא רציתי לכתוב אובססיה.

יעקב מרגי: .. תודה רבה, הישיבה נעולה.