ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 124, 2015-12-29 14:00

איתן כבל: שלום.

איתן כבל: צהרים טובים.

איתן כבל: אני מבקש להתחיל את הישיבה השלישית של ועדת הכלכלה, והיא לא האחרונה.

איתן כבל: ברשותכם, גברתי מנהלת הוועדה, רשם פרלמנטרי, דובר, רבותיי חבריי חברי הכנסת ואורחים נכבדים.

איתן כבל: הנושא הוא נושא שבראש ובראשונה ביקש אותו ידידי וחברי חבר הכנסת אלעזר שטרן ואני הצטרפתי אליו.

איתן כבל: הנושא של הדיון הוא עלות הכשרות למשק.

איתן כבל: זאת הכותרת, אבל כמובן שנושא הכשרות, יש לו מפתח הרבה יותר רחב.

איתן כבל: אני אתן לחבר הכנסת שטרן לפתוח ואחליט אם אדבר אחריו.

איתן כבל: אתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת וכמובן התייחסויות הגורמים השונים.

איתן כבל: אני רואה סביב השולחן אנשים שהנושא הזה קרוב ללבם, כל אחד מהמקום ממנו הוא מגיע.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: צהרים טובים.

אלעזר שטרן: אני מודה ליושב ראש הוועדה על שנענה לבקשתי, בקשתנו, לקיים את הדיון.

אלעזר שטרן: בפתח הדיון אני צריך להודות גם לכל צוות תכנית "המערכת".

אלעזר שטרן: אני מודה משום שעל פניו הנושאים שקשורים לדת ומדינה, אלה נושאים שהציבור כבר התייאש מהם והבין שהמערכת הפוליטית לא תפתור אותם.

אלעזר שטרן: הבעיה שלי, של הייאוש, היא שאנשים פשוט לא עוזבים את הרבנות אלא עוזבים את היהדות.

אלעזר שטרן: החובה שלנו היא לנתק, לעשות כל מה שאנחנו יכולים לעשות, בין מה שלצערי הרב דבק במערכת הכשרות – מילה שלצערי הפכה כמעט מילה נרדפת לשחיתות – אותה אתה פוגש בכל המערכים, בבתי המלון, במסעדות, בבתי הקפה, באלה שיש להם כשרות ובאלה שאין להם כשרות.

אלעזר שטרן: בעיני יש כאן גם עניין כלכלי.

אלעזר שטרן: ראינו את הדוח של משרד האוצר ולפיו העלות - לא בעלות הכשרות אלא בעלות המונופול בכשרות – היא 600 מיליון שקלים בשנה.

אלעזר שטרן: אם זה לא עניין כלכלי, אני לא יודע מהי כלכלה.

אלעזר שטרן: אם זה לא עניין חברתי, אני לא יודע מהי חברה.

אלעזר שטרן: כמי שחרד גם לנושא של יהדות במדינת ישראל, לצערי הרב הכשרות הפכה כר פעולה לחילול השם ולא לקידוש השם כפי שיכלה להיות.

אלעזר שטרן: אנחנו כצרכני הכשרות במשך שנים מנסים לראות כמה שיותר מקומות כשרים כדי שגם אנחנו נוכל לאכול בהם - ויוכל לאכול בהם מי שלא מקפיד על כשרות – ונוכל ללכת עם חברים ובני משפחתנו להרבה יותר מקומות.

אלעזר שטרן: על פניו אני רואה במקומות האלה, ואנחנו מזהים את זה חדשים לבקרים, סוג של כוח שמנוצל לא רק לעשיית רווחים כלכליים ממש אלא גם לרווחים כאילו דתיים.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, כבר נתנו לנו מונופול, אז בואו נראה שבבית המלון גם שומרים שבת למרות שהלוואי על כולנו שישמרו שבת בכל הארץ אבל אם כבר נתנו לנו כוח, שישמרו.

אלעזר שטרן: אם אנחנו נגד מסיבות סילבסטר ונתנו לנו כוח, אז בוא ננצל את הכשרות, למרות שאין קשר, שגם לא יעשו אירועי סילבסטר שם.

אלעזר שטרן: גם אני לא הולך לאירועים האלה אבל אני לא מוכן לנהל את המלחמה שלנו על השרת אולי, את הקשרים שבין דת ומדינה, שתהיה מנוצלת דווקא להרחיק את היהדות מהמדינה.

אלעזר שטרן: הדוגמאות שאנחנו מכירים לצערי הן רבות מדי.

אלעזר שטרן: אם אתם רוצים, אני אצטט את מה שאמר הרב שבא לנחם אותי על מות אמי אחרי שסיפרתי לו סיפור שאני לא רוצה לחזור עליו כאן.

אלעזר שטרן: הוא אמר שאין מה לעשות, יש משגיחים או רבנים שיש להם דיבור הרבה יותר טוב עם התולעת על העלה של החסה מאשר עם בני אדם.

אלעזר שטרן: לצערי הרב אלה חומרות שאנחנו לא הכרנו ולא מכירים אותן.

אלעזר שטרן: כשאני מדבר על מונופול, אני לא מבין את זה.

אלעזר שטרן: החבר'ה שנלחמים בנו בדברים האלה מכל הזרמים, אם אתם שואלים אותי, נגד הנושא של הרבנות כרגולטור ולתת לשחק אותה, הרי הם לא נלחמים בשבילם.

אלעזר שטרן: הם לא אוכלים את ההכשר של הרבנות אלא הם אוכלים את ההכשר של הבד"צים אבל הם דואגים לנו.

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם יותר מזה.

אלעזר שטרן: הבד"צים זה דבר שפתוח בכל הארץ והוא לא שייך לעיר.

אלעזר שטרן: אין בכל עיר משרד של הבד"ץ אבל רק מאתנו רוצים שאנחנו נשים בכל עיר את הרבנות שהיא תהיה אחראית כדי שיישמר הכוח ויישמר הג'ובים.

אלעזר שטרן: אני טוען שאם הבד"צים לאותם חברי כנסת הם טובים כשהם מרוכזים מבני ברק או מירושלים, למה הם לא טובים כשהם ייוצאו מפתח תקווה או משהם או מתל אביב לכל המקומות בארץ?

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר שהנושא הזה של פתיחה לתחרות והרבנות כרגולטור, הגיע הזמן שנעשה את זה.

אלעזר שטרן: אם בכנסת הקודמת פתחנו את האזורים בארץ ולצערי הרב טרפדו במקרה אותם גורמים את פתיחת אזורי הגיור כדי שחס ו חלילה לא יהיה מישהו שמציג יהדות שאפשר להתחבר אליה, כדי שחס וחלילה לא יהיה מישהו שמחבר את האתגרים של החברה הישראלית ליהדות של היום, ואני אומר את כל מה שאמרתי עכשיו עוד בתוך העולם האורתודוכסי.

אלעזר שטרן: אנחנו יודעים שלכל הדברים האלה יש פתרונות בתוך העולם האורתודוכסי ומילה ממה שאמרתי עכשיו לא סותרת את ההלכה אלא אם אתם שואלים אותי, זה הולך עם ההלכה.

אלעזר שטרן: אני קורא מכאן לכל מי שיהדותה של מדינת ישראל חשובה לו להצטרף למה שאמרה אתמול הרבנות.

אלעזר שטרן: אני קורא לו להצטרף לכך שהרבנות תהיה רק רגולטור ושהיא תאפשר לגופים שונים לתת כשרות.

אלעזר שטרן: מי שלא רוצה, לא יכבד אותם בדיוק כמו שאנשים בוחרים את הבד"צים לסוגיהם.

אלעזר שטרן: אני קורא בשלב ראשון, וזה הדבר הכי פשוט, לפתוח את אזורי הכשרות כדי שנהנה אנחנו ממה שנהנים הבד"צים ושתהיה תחרות שהיא תחרות על רמת הכשרות, תחרות על המחיר ותחרות על התולעים למי שחשוב לו ולא חשוב לו.

עיסאווי פריג': מה זה האזורים עליהם אתה מדבר?

אלעזר שטרן: תכף אני אומר לך.

עיסאווי פריג': אני רוצה להיכנס לנושא הכשרות.

אלעזר שטרן: תכף אני אכניס אותך.

אלעזר שטרן: אני אומר במשפט אחד.

אלעזר שטרן: היום אתה לא יכול לתת כשרות בתל אביב אם אתה רב של פתח תקווה למרות שההלכה של הכשרות היא אותה הלכה.

אלעזר שטרן: אני אומר שכל הדברים האלה, אם חפצי חיים אנחנו, מה שנקרא על ספו של הייאוש הסופי של חלק גדול מאזרחי מדינת ישראל מיהדותה של המדינה ומהיכולת להתמודד אתה, שנתעשת ובאמת בשלב ראשון נפתח את האזורים.

אלעזר שטרן: שוב, אני מודה לך, איתן, על הדיון הזה.

אלעזר שטרן: תודה.

עיסאווי פריג': לפני שאתה מסיים, יש לי שאלה.

אלעזר שטרן: לשם כך יש כאן יושב ראש שמנהל את הישיבה.

עיסאווי פריג': ברשותך, איתן, אני רוצה להבין.

עיסאווי פריג': אוכל כשר לעומת כשרות.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: כשרות היא סוג התעודה.

אלעזר שטרן: לאוכל כשר יש כשרות.

עיסאווי פריג': אוכל כשר לעומת כשרות.

איתן כבל: אני אנסה להסביר.

איתן כבל: כשרות היא הרישיון לפעול.

סופה לנדבר: זה לא בדיוק כך.

איתן כבל: אני מנסה להסביר.

איתן כבל: שבעים פנים לתורה ואת רוצה שאני אתחרה בך?

איתן כבל: כשר, זה על פי ההלכה היהודית.

עיסאווי פריג': עכשיו הבנתי.

עיסאווי פריג': רישיון.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים עכשיו על רישיון, על הכשרות, ולא על הכשר.

ג'מאל זחאלקה: כל מי שיש לו כשרות, הוא כשר.

איתן כבל: אני רוצה להסביר כי זה חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מודים לחבר הכנסת פריג' ולחבר הכנסת זחאלקה.

רויטל סויד: הם תורמים רבות לדיון.

באסל גטאס: אנחנו סובלים מזה יותר מכם.

באסל גטאס: אנחנו סובלים ומשלמים על זה פעמיים.

עיסאווי פריג': אני רוצה שתזינו אותי בחומר.

איתן כבל: אני שמח לראות כאן את חבריי הלא יהודים.

באסל גטאס: חשבתי שהשיח הזה עבר.

באסל גטאס: שנים ניהלתי מאבק עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה והם שינו אותנו מלא יהודים לערבים.

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: אתה טועה.

איתן כבל: יש כאן דיון על עניינים דתיים.

באסל גטאס: בצחוק.

איתן כבל: לא הבנתי.

איתן כבל: לא כולם מכירים אותך.

איתן כבל: אותי מכירים.

איתן כבל: אני לא מתווכח על העניין של כשרות.

איתן כבל: כשרות היא כשרות והצורך להעמיד כשרות בכל מקום, ההלכה היהודית קיימת, יש מי שהולך על פי הרמב"ם, יש מי שהולך על פי המשנה ברורה וכל אחד בוחר לעצמו.

ג'מאל זחאלקה: ממנים על פי הרמב"ם.

ג'מאל זחאלקה: מאה אחוזים על פי הרמב"ם.

איתן כבל: זה לא בדיוק אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

איתן כבל: אני רוצה לגעת במהות.

איתן כבל: זה דיון יותר מדי מהותי והוא מורכב משני היבטים.

איתן כבל: היבט דתי, ואני אפילו לא אומר לכאורה, אבל יש לו משמעויות כלכליות מאוד ברורות ומאוד חד משמעיות.

איתן כבל: דרך אגב, הקבוצה שנושאת בנטל הכי כבד זאת הקבוצה הדתית הכי חלשה שיש בתוך החברה כי ככל שאתה נדרש לזיקוק של ההחמרה, המשמעות היא שהבדיקות יותר מחמירות, אתה מעסיק יותר אנשים וגל ההדף שבסופו של עניין יש לו עלויות כספיות גבוהות, הוא ברור.

איתן כבל: כבר דנו בוועדה הזאת, וחלק מהנוכחים ישב עת דיברנו על המחסור בבשר בקר שהיה לקראת החגים וזה היה חלק מהעניין של איך מייבאים, למה מייבאים ומי יושפע יותר מבחינת היכולת שלו לשלם.

עליזה לביא: ומי שולט.

איתן כבל: אני מדבר שוטף בוועדה שלי.

איתן כבל: אחר כך, בתורך, אני אשמח לשמוע את דעתך.

איתן כבל: אני רוצה לומר מה מפריע לי יותר מכל.

איתן כבל: הרבנות – אני רוצה להשתמש במלים נקיות – לא עושה את עבודתה ואני אומר את זה באנדר סטייטמנט.

איתן כבל: מצד אחד היא כאילו הרגולטור, כאילו, אבל היא בשרשרת המזון של ההשגחה במקום הכי נמוך.

איתן כבל: בסופו של עניין לכאורה יש כשרות של הרבנות הראשית ועוד לא נכנסנו פנימה אבל הרבנות, על מי היא חזקה?

איתן כבל: על אלה שאין להם את הגב הפוליטי.

איתן כבל: אני עוד לפני שאני עוסק בדת ובהלכה הפנימית.

איתן כבל: מישהו יכול למנוע מחתם סופר?

איתן כבל: מישהו יכול למנוע את הבד"ץ?

איתן כבל: מישהו יכול למנוע את בית יוסף?

איתן כבל: מישהו יכול למנוע את כל אותן רשימות של כשרויות?

איתן כבל: הוא בא לבקש רשות?

איתן כבל: האם מישהו יכול למנוע מהם, מלנדוי או מאחרים?

איתן כבל: אף אחד.

איתן כבל: כל התפיסה אומרת שהרבנות הראשית צריכה לייצר תחרות על העבודה ולא על המוצר.

איתן כבל: כשרות היא כשרות.

איתן כבל: זה כמו שאומרים דתי גנב, להבדיל ובמירכאות.

איתן כבל: כשרות היא כשרות.

איתן כבל: יש שוני בעדות כאשר אצל התימנים ובעדות המזרח בפסח אוכלים קטניות ויש אשכנזים שמחמירים.

איתן כבל: זה תמיד שחור-לבן אצלם.

איילת נחמיאס ורבין: מה הוא אמר?

איילת נחמיאס ורבין: אצל מי?

איתן כבל: אצל האשכנזים.

איילת נחמיאס ורבין: גזעני.

איתן כבל: כל הדברים האלה, בסופו של עניין מייצרים מצב כאילו יש בו תחרות אבל היא לא תחרות, חבר הכנסת שטרן.

איתן כבל: יש כאילו ריבוי של אבל אין לך ברירה.

איתן כבל: אני אגיד לכם משהו כמי שניהל קרבות אל מול הרבנות על שכר מצווה מצווה, על מקומות שכל השבוע לא היו תחת הכשר, רצו כל השבוע הכשר ובסופי שבוע לא לפעול על פי הכשר כי אף אחד לא ביקש.

איתן כבל: אמרו שבגלל שביום שישי-שבת אתה לא מתנהל על פי כללי השבת, כל השבוע אתה לא כשר.

איתן כבל: אני אומר, סליחה, שכר מצווה מצווה.

איתן כבל: זה מה שלימדו אותי.

איתן כבל: אתם מנסים למנוע מאזרחים שייכנסו כל השבוע ויאכלו?

איתן כבל: אין לי ברירה כי מי שנותן את ההכשר ומי שמאפשר, זה גורם אחד.

איתן כבל: יש אצלנו גוונים שקרובים גם לעולם הלא דתי, ואני לא אומר העולם החילוני, שיודע לקבל את הכשרות גם אם אתה עובד בשישי-שבת ולשיטתי אתה מזכה אנשים.

איתן כבל: הגיע לכאן קהל נכבד וגדול ואני אומר את זה לכם.

איתן כבל: זה יהיה מאבק.

איתן כבל: אני יודע שזה מאבק פוליטי ושאף אחד לא יספר לי על מאבק דתי.

איתן כבל: זה מאבק פוליטי.

סופה לנדבר: יכול להיות כלכלי.

איתן כבל: הוא כלכלי מאוד.

איתן כבל: אחת הפגישות הראשונות שלי הייתה עת הייתי עוזר סגן שר החקלאות לפני הרבה שנים ואני תמיד אומר שלא תתבלבלו, אני רק נראה טוב אבל כבר עברתי בחיי.

איתן כבל: באו אלי לגבי יבוא שמן הזית לקראת פסח ולא לוקחים שבויים בקרב הזה.

איתן כבל: שם נחשפתי לראשונה לעוצמות של הקרב.

איתן כבל: אני יכול לדבר עלי ועל שטרן שהיה גם מפקדי ואני יכול לומר לכם שבהקשר הזה שנינו בטוח לא באים ממקום חס וחלילה של לפגוע.

איתן כבל: זה לא תמיד יהיה.

איתן כבל: אני אומר לכם שבמה שתלוי בנו, אנחנו ננהל את הקרב.

איתן כבל: בצורה ברורה וזה יהיה קרב.

איתן כבל: הדיון כאן הוא דיון על איך הכשרות באופן שבו היא מתנהלת משפיעה על יוקר המחיה בצורה ישירה ומשם אנחנו נתחיל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נמצא כאן נציג האוצר?

<קריאה: היא מתעכבת.

<קריאה: היא בדרך.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נתחיל עם משרד הדתות.

איתן כבל: מנכ"ל משרד הדתות ייתן את ההתייחסות שלו.

איתן כבל: נמצא כאן נציג הרבנות הראשית?

<עודד פלוס: גם אני.

<עודד פלוס: אני כאן בשני כובעים.

<עודד פלוס: כרגע יש לי שני כובעים.

איתן כבל: תציג את עצמך.

<עודד פלוס: מנכ"ל משרד הדתות ומנכ"ל בפועל של הרבנות הראשית לישראל.

<עודד פלוס: אנחנו נמצאים כאן בדיון בוועדת הכלכלה ואני רוצה להתייחס בראש ובראשונה לנושאים הכלכליים ואני רוצה לדבר על זה בשני הקשרים.

<עודד פלוס: קודם כל, בהקשר של העלות של הכשרות במרכיב המוצר.

<עודד פלוס: הנקודה השנייה אליה אני רוצה להתייחס, ואני חושב שיהיו לה אוזניים לא מעטות כאן, היא ממה מורכבת העלות הזאת ולראות שאנשים שעוסקים בכשרות אכן מקבלים שכר ראוי עבור עבודתם.

סופה לנדבר: מה זה ראוי?

<עודד פלוס: אני אסביר הכול.

<עודד פלוס: לפחות חלק מהאנשים שיושבים כאן חרדים לגורלו של אותו משגיח כשרות שמקבל משכורת.

<עודד פלוס: לי יש נתונים.

<עודד פלוס: אני מחזיק בידי איזשהו מסמך שהופק על ידי לשכת מנכ"ל משרד התיירות ובדק את העלות הישירה של הכשרות מתוך המחזור של בתי המלון.

<עודד פלוס: הוא מדבר על 0.9 מהמחזור של בית המלון שהולך לנושא הכשרות.

עליזה לביא: זה לא מעט.

עיסאווי פריג': כמה בכסף?

<עודד פלוס: כל מלון לפי הגודל שלו.

<עודד פלוס: אני מדבר על אחוזים.

<עודד פלוס: כשאתה מדבר על אחוזים, אתה יכול לדייק יותר.

עיסאווי פריג': האוזן קולטת את זה יותר.

איתן כבל: חברים, המנכ"ל המשותף מדבר על אחריותו בלבד.

איתן כבל: אני בטוח שלכל אחד מאתנו יש עמדות אחרות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מדבר על העלויות שהן מהמלון או מהמזון?

<עודד פלוס: מהמחזור של המלון.

ג'מאל זחאלקה: מהמזון שבבית המלון.

ג'מאל זחאלקה: שלא יסדרו אותנו כאן.

איתן כבל: מנכ"ל התאחדות בתי המלונות ייתן אחר כך את ההתייחסות לנתון הזה.

<עודד פלוס: אפשר להמשיך?

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: רק שנהיה סביב אוכל.

סופה לנדבר: מה זה אוכל, מכניסים רב לכל פינה ונותנים הכשר לכל פינה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא אומר לנו מה המחזור.

איילת נחמיאס ורבין: זה דווקא היה די ברור.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שאתם בוועדת הכלכלה ויש לנו כאן כללים.

איילת נחמיאס ורבין: מדיון לדיון, לפעמים אני שוכחת.

איתן כבל: אני מזכיר.

<עודד פלוס: אני רוצה לגעת באוכל.

<עודד פלוס: דיברו אתי על אוכל.

<עודד פלוס: אני ישבתי אתמול עם מנהל מחלקת כשרות באחת הכשרויות הגדולות לשעבר בנתניה.

<עודד פלוס: בדיקה שעשו לגבי כשרות ארצית שפועלת בעיקר במגזר הערבי מדברת על כך שהכשרות מייקרת את מחיר העוף שנמכר ב-17 שקלים לקילו בשלושים אגורות.

<קריאה: שישים.

<עודד פלוס: זאת אומרת, 17 שקלים לקילו עולה עוף, מתוך זה המרכיב של הכשרות הוא שלושים אגורות.

<עודד פלוס: אנחנו בזמנו בדקנו, בעקבות הדיון הקודם שהיה לנו לגבי הנושא הזה של הבשר המיובא, וגם שם ראינו שזה בערכים נמוכים מאוד.

<עודד פלוס: אפשר לדבר על מספרים גדולים, אפשר לחפש 600 מיליון או 700 מיליון או 500 מיליון אבל כאשר אנחנו מדבררים על מחיר המוצר, זאת ההשפעה של הכשרות על מחיר המוצר.

<עודד פלוס: ממה זה נובע, ועכשיו אני מגיע לנקודה השנייה.

<עודד פלוס: לפי תקנות שאושרו על ידי משרד האוצר, שעת השגחה למשגיח היא 37 שקלים.

<עודד פלוס: זאת עלות מעביד.

<עודד פלוס: נתחיל לגרד את כל הגירודים שצריך לעשות ונראה כמה כסף מקבל המשגיח.

<עודד פלוס: לכן אני לא יודע מהיכן מגיעים המספרים.

<עודד פלוס: אלה מספרים שלנו, אלה מספרים שבדקנו, אלה מספרים שאומרים לנו אנשי השטח.

איתן כבל: אני רואה את כולם מתחילים להתחמם.

<עודד פלוס: בסדר גמור.

<עודד פלוס: , התחממו כבר לפני.

איתן כבל: תבין שיש לך את הזכות לומר את הדברים, אבל.

<עודד פלוס: אני אשמח לראות נתונים אחרים.

<עודד פלוס: אלה הנתונים שיש לנו.

<לאה ורון: אדוני לא קיבל את הדוח של משרד האוצר?

<עודד פלוס: לא ראיתי את הדוח.

<עודד פלוס: הוזמנתי מעכשיו לעכשיו אבל אני יודע את הנתונים שיש לנו.

<עודד פלוס: ברגע שאני אומר שעלות שעה היא 37 שקלים, כל אחד יכול לעשות את המכפלות ולראות שזה לףא יכול להגיע לסכומים אסטרונומיים.

רחל עזריה: אבל הבשר המיובא?

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה לקבוע את הנוהל.

איתן כבל: אני נותן לך לדבר עוד ארבע דקות ולאחר מכן חברי הכנסת שירצו לשאול אותך שאלות, כל אחד יוכל לשאול שאלה אחת כדי שנוכל להתקדם.

איתן כבל: כך נצליח למקד את עצמנו בכל התהליכים שנמצאים כאן כי אם לא, לא יצא כלום מהדיון.

<עודד פלוס: זאת התשובה שלי.

<עודד פלוס: ברגע שאנחנו מקיימים דיון בוועדת כלכלה, אני התייחסתי נכון לעכשיו רק לכסף.

<עודד פלוס: מאחר ונאמרו כאן אמירות אחרות, אני רוצה גם להתייחס אליהן.

<עודד פלוס: שמעתי לפחות את חבר הכנסת שטרן.

<עודד פלוס: ההסתכלות שלי על נושא הכשרות היא מנקודת המבט של הגנת הצרכן.

<עודד פלוס: אני רוצה לדעת שאדם שהוא שומר כשרות שנכנס לבית עסק או למסעדה, ידע שהמקום הזה כשר והוא יכול לאכול בשקט.

אלעזר שטרן: גם אני.

<עודד פלוס: אנחנו כמדינה אמורים לייצר איזשהו מנגנון אחיד, גורם אחד, שייתן את הכשרות והוא הגורם שברגע שאני נכנס, אני יודע שהמקום הזה כשר.

<עודד פלוס: אפשר לעשות הפרטות לכל דבר.

<עודד פלוס: אני קראתי הבוקר בעיתון שמשרד הבריאות פסל במסעדה 500 קילו בשר ודגים.

<עודד פלוס: זה מייקר את המחיר אבל מה, אף אחד מאתנו לא רוצה להיכשל, לאכול מזון לא בריא או מזון פסול ולחלות.

<עודד פלוס: כולנו סומכים על משרד בריאות שהוא יהיה עבורנו סוג של רגולטור, הוא זה שיעשה ביקורות ויקפיד על בריאות התושבים.

<עודד פלוס: אם ניכנס להפרטה וניכנס לכל מיני גורמים אחרים שייכנסו, אנחנו יכולים לפתוח את הפתח וזה לא נגמר בכשרות.

<עודד פלוס: למה שבחינות הבגרות לא יעשו גורמים נוספים?

<עודד פלוס: למה למשרד החינוך יש מונופול על הבגרות?

<עודד פלוס: למה למשרד הפנים יש מונופול על תעודות זהות?

<עודד פלוס: כל אחד יפיק תעודת זהות.

<עודד פלוס: אני רוצה לדבר על ההבדל בין הרבנויות השונות.

<עודד פלוס: אני בא מהתחום של השלטון המקומי.

<עודד פלוס: עד שהגעתי למשרד לפני שישה חודשים התעסקתי זה.

<עודד פלוס: אנחנו כולנו יודעים שמי שמבקש רישיון עסק – וכל הדברים האלה, אגב, קשורים אחד בשני - רישיון עסק משפיע על יוקר המחיה.

<עודד פלוס: כולנו זוכרים את השריפה בחביב, בצומת סגולה.

<עודד פלוס: ברגע שהייתה שריפה בחביב, מכבה אש פתח תקווה החמירו את הדרישות לאן גולגלו הדרישות האלה?

<עודד פלוס: ביקשו מערכות ספרינקלרים, ביקשו מערכות משופרות של כיבוי אש, ולמי זה מגולגל?

<עודד פלוס: זה מגולגל לצרכן.

<עודד פלוס: בעל העסק לא נושא בזה אלא הוא מגלגל את כל הדרישות האלה.

<עודד פלוס: אז תגידו שלא צריך ונבטל את הרגולטור.

<עודד פלוס: משפט אחרון לגבי הבד"צים.

<עודד פלוס: אנחנו לא יכולים על הבד"צים.

<עודד פלוס: בד"צים זה כמו שבן אדם שרוצה לקנות מותג של חולצה או מותג של רכב, משלם יותר.

<עודד פלוס: אני מסכים שהציבור שנושא בעול הזה זה ציבור שצורך את זה ואכן זה ציבור חלש אבל הוא מוכן לשלם את המחיר.

<עודד פלוס: בסוכות מי שרוצה לקנות אתרוג מהודר, והציבור הזה, הציבור החלש קונה אתרוג מהודר, הוא מוכן לשלם עבורו והוא משלם.

רחל עזריה: אבל ההשגחה של המדינה היא לא האתרוג המהודר.

<עודד פלוס: לא אמרתי.

<עודד פלוס: נכון.

רחל עזריה: ההשגחה של המדינה היא השגחה בסיסית.

רחל עזריה: אתם הופכים אותה לאתרוג מהודר שלא כולם צריכים אותו ואפילו להפך, על פי ההלכה עבור ילדי עניים, עבור אנשים עניים, אתה אמור להקל בנושא הכשרות.

רחל עזריה: הרי זו הלכה מפורשת אבל אתה עושה בדיוק הפוך.

<עודד פלוס: אני מסכים.

<עודד פלוס: הרשת אנחנו פורשים, רשת הכשרות שפורשת הרבנות הראשית או הרבנויות המקומיות היא הרשת הבסיסית.

<עודד פלוס: זאת הרשת הבסיסית.

<עודד פלוס: הבד"צים באים על זה.

<עודד פלוס: הם לא באים במקום זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אנחנו נעבור לשאלות ולא לנאומים והרצאות.

איתן כבל: איילת נחמיאס, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה להגיד שהדיון זר לי כי הוא לא זר לי אבל אני לא מאלה שמקפידים ולא מאלה שצריכה לשאת על גבי את העלויות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל יש לי יחס מאוד מאוד חם לנושא הזה ואני אסביר לכם גם מדוע.

איילת נחמיאס ורבין: כאשר למשפחתי היה עסק בתל אביב, הסבא והסבתא שלי ידעו לשמור על כשרות מבלי לקבל תעודת כשרות מהרבנות הראשית.

איילת נחמיאס ורבין: אנשים ידעו שאפשר לבוא אליהם כי לא אוכלים חמץ בפסח, סגור ביום כיפור וסגור בשבת.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו נמצאים במציאות מתפתחת ואני רואה, אגב, שהלכות יכולות להשתנות.

איילת נחמיאס ורבין: במועצת הרבנות הראשית ממש לאחרונה גילינו שנשים בעלות יכולת יכולות להשתתף במזונות ילדיהן.

איילת נחמיאס ורבין: לא תאמינו .

איילת נחמיאס ורבין: זה אפילו יכול להיות מקובל עלי בנסיבות מסוימות, אילו רק היו רואים גם את הצד השני ואילו היו רואים את התמונה המלאה.

איילת נחמיאס ורבין: כשאני קוראת נדמה לי בתגובה שלכם אתמול לתכנית "המערכת" על הנושא של האחדה של העלויות ושל האגרות, אני אומרת לעצמי שרק עכשיו אנחנו נמצאים במציאות בה יש, אם אני לא טועה, תכנית אב למחשוב.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, ואנחנו ב-2015.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו תוודא שיש האחד של האגרות, העלויות וכל מה שכרוך בזה.

איילת נחמיאס ורבין: הזכרת 0.9 אחוז עלויות מהמחזור של בית מלון.

איילת נחמיאס ורבין: נועז יתייחס לזה.

איילת נחמיאס ורבין: תסלח לי, מי שמכיר מספרים יגיד לך שגם אם זה 0.9 אחוז מכל העלויות, ולא רק מעלויות המזון, זה המון כסף.

איילת נחמיאס ורבין: זה הרבה מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה שאני אומרת אבל כנראה אתם לא קולטים במה זה אמור בבתי מלון שפעם נהנים מתפוסה מלאה, פעם נהנים מתפוסה ריקה ובעיקר כל היום עולים ויורדים.

<עודד פלוס: הארנונה מהווה ארבעה אחוזים.

איילת נחמיאס ורבין: נתת כדוגמה לנושא המונופול את תעודות הזהות.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, רישיונות נהיגה, עד כמה שאני יודעת, המדינה מפריטה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, המדינה מנסה להפריט היום אפילו את נושא הטסטים.

איילת נחמיאס ורבין: המדינה הפריטה את נושא בדיקות העיניים.

איילת נחמיאס ורבין: המדינה מפריטה הרבה מאוד דברים.

איילת נחמיאס ורבין: אני ראיתי בקצה התכנית אתמול, מה שהספקתי לראות ובעיני זה היה מאוד מאוד מרגש, אב יושב עם בנו במסעדה ואומר: אני סומך על הבן אדם כאן שהוא דואג לכשרות שלי.

איילת נחמיאס ורבין: זה היה לא מתנשא מצד אף אחד, זה היה אדם שלוקח אחריות על חייו ועל זה שהוא רוצה לאכול כשר והוא יודע לאכול כשר.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אני רוצה להבין מה זה אותו אתרוג לא מהודר שאתה מתייחס אליו ברמה הבסיסית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לפני אני נותן לחברים להמשיך, לצערי נציגת האוצר איחרה ואני רציתי דווקא לפתוח אתך.

איתן כבל: כמובן הנזיפה נרשמת לפרוטוקול.

איתן כבל: אני באמצע היום ואין לי חשק להתעצבן.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה שתציגי את הדוח שהנחתם כי אני חושב שהוא אבן יסוד כדי שנוכל להמשיך בדיון.

<מעיין נשר: שלום.

<מעיין נשר: רכזת שיכון והמשרד לשירותי דת באגף התקציבים.

<מעיין נשר: אנחנו יצאנו לעבודה לפני מספר חודשים כדי לעשות איזושהי בחינה כמותית של נטל עלות הכשרות על שוק המזון על ענפיו השונים בתחום הקמעונאות, בתחום מה שנקרא המזון התעשייתי, ניסינו לעשות גם קצת בחקלאות אבל אנחנו עוד מחכים להשלמות ובתחום המוצרים המיובאים.

<מעיין נשר: הדוח הראה שלכשרות כמובן יש עלות כמו לכל גורם ייצור אחר.

<מעיין נשר: את המספרים העברנו לוועדה.

<לאה ורון: העברת לוועדה והמסמך הועבר לכל חברי הוועדה אלא שנוכחים בחדר חברי כנסת שהם בנוסף לחברי הוועדה.

איתן כבל: אני רוצה לבקש ממך לשים את הספוטים על החלקים המרכזיים בדוח.

<מעיין נשר: ראינו שבאמת בתחום העופות והבשר הנטל הוא יחסית כבד יותר והוא מהווה את מרבית העלויות.

עיסאווי פריג': כמה?

<מעיין נשר: אני פשוט אקריא.

<מעיין נשר: אנחנו רואים שסך העלויות שנמדדו הן כשלושה מיליארד שקלים מתוך שוק המזון כשזה תלוי ממה לוקחים.

<מעיין נשר: אם אנחנו מסתכלים על שוק של מאה מיליארד, אנחנו מדברים על שלושה אחוזים.

<מעיין נשר: מאה מיליארד כוללים הסעדה, יבוא, צריכת המזון הכללי אבל אני חושבת שאפשר להגיד שמספר האחוזים הוא יותר קרוב לבין ארבעה לחמישה אחוזים כי מה שנמדד הוא לא ביחס לכלל שוק המזון.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה לא נכון.

<עודד פלוס: את לא מודדת נכון.

<עודד פלוס: מחזור על מחזור על מחזור.

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל.

איתן כבל: הדוח כבר נכתב.

איתן כבל: אתה יכול אחר כך לבוא ולהגיד לא זו אף זו.

<מעיין נשר: בנוסף ראינו שיש מחיר למה שנקרא כשרות מהודרת.

<מעיין נשר: לכשרות המהודרת יש עלות נוספת כמעט בכל המוצרים, תהליכי הייצור שהכשרות המהודרת דורשת מייקרים את עלויות המזון ובעצם נשאלת השאלה האם היא משהו שהוא וולנטרי ואז מי שרוצה לצרוך כשרות מהודרת הוא אכן מי שמשלם את האקסטרה או שהיא מתחלקת על פני כלל הצרכנים כך שגם מי שמספיקה לו כשרות במה שנקרא רמה בסיסית יותר, צריך לסבסד גם את הכשרות המהודרת.

<מעיין נשר: אנחנו ראינו שבהחלט יש את הדברים האלה.

סופה לנדבר: מה זה האקסטרה שנותן לצרכן?

<מעיין נשר: כל אחד לפי הבחירה שלו.

סופה לנדבר: מה זה לפי הבחירה?

סופה לנדבר: מה זה אקסטרה?

סופה לנדבר: בד"ץ?

סופה לנדבר: מה זה נותן לצרכן?

<מעיין נשר: את זה יסבירו חבריי.

<מעיין נשר: אני לא מומחית לכך.

איתן כבל: התפקיד שלה הוא למדוד את זה כלכלית.

איתן כבל: היא לא מודדת את זה דתית או הלכתית.

איתן כבל: היא מודדת את זה במדידה כלכלית, את ההשפעה הישירה על כיסו של האזרח.

איתן ברושי: זה כולל גם את עלות הכשרות בחוץ לארץ?

<עודד פלוס: כן.

<מעיין נשר: כן.

איתן ברושי: של יבואני הבשר?

<מעיין נשר: כדי לתקף את העלויות, אנחנו בדקנו דברים בהשוואה לחוץ לארץ ובהשוואה למה שנקרא ארגוני כשרות בחוץ לארץ ואני אסביר למה.

<מעיין נשר: בעצם במקום שלא נדרשת כשרות, אתה יכול לבדוק כמה עולים הדברים ללא תהליכי הייצור שדורשת הכשרות.

<מעיין נשר: בנוסף ראינו שיש מחיר לכך שבעצם יש גוף אחד שנותן את הכשרות הבסיסית שהוא הרבנות הראשית.

<מעיין נשר: כמו כל גוף שנותן שירות בלעדי, מה שנקרא מונופול, יש מחיר לכך שהוא ניתן באופן בלעדי ולצורך זה למשל עשינו השוואה לארגוני כשרות בחוץ לארץ.

<מעיין נשר: יש ארגוני כשרות בחוץ לארץ שנותנים שירותי השגחה והכשר לציבור, אני לא יודעת אם הוא יותר גדול מאשר בארץ אבל הוא בהיקפים דומים, והם מצליחים לעשות את זה יותר בזול.

איתן כבל: אם אני אחדד את דבריה ואני אפרשן אותה כשהיא כאן, כי זה חשוב להדגיש, בעצם צריכה להיות תחרות על ההכשר.

איתן כבל: דהיינו, אין מונופול של הרבנות.

איתן כבל: קרי, אם הנחת הבסיס היא שכל כשרות יש לה נקודת מוצא של הכשר שיש עליו הסכמה, כל אחד יבחר עכשיו כמו שאני בוחר לאיזו מסעדה אני נכנס ולא רק בגלל הכשרות שלה אלא בגלל טיב האוכל בה, כאשר אנחנו אומרים שהנחת היסוד היא שהאוכל נקי, הוא בכללי סניטריה בסיסיים וכל אחד בוחר לאן להיכנס.

איתן כבל: אותו הדבר כאן.

איתן כבל: אין ויכוח על הצורך בבריאות שהיא בסופו של דבר פיקוח נפש.

איתן כבל: אתה לא תיכנס למסעדה גם אם יהיה כתוב שם הרב מחפוד אבל אתה צורך את הרב לנדאו או חתם סופר.

איתן כבל: אנחנו מדברים על רוב עם ישראל.

איתן כבל: זה הסיפור.

איתן כבל: אנחנו נוגעים בעניין הכלכלי והוא נוגע בנקודה הזאת.

איתן כבל: עשה לך רב.

איתן כבל: כל אחד בוחר את הרב שלו.

איתן כבל: מה אנחנו אומרים?

איתן כבל: שהיהדות מלאה בצבעים וגוונים.

איתן כבל: שבעים פנים לתורה.

איתן כבל: מישהו אומר לך איזו פרשנות לא ללמוד?

איתן כבל: מישהו נוזף בך אם אתה מחליט ללכת לפי דרש כזה או פירוש כזה?

איתן כבל: אני מנסה לומר שבעניין הזה צריכה להיות תחרות לא על המרכיב הבסיסי.

איתן כבל: אני לא מחמיר, אני לא מבקש מהרב ששוחט לי או קובע לי את המזוזה שילך לטבול ואחר כך יתגלגל בשלג 24 שעות.

איתן כבל: אני אומר אני מסתפק רק באחד.

איתן כבל: אני מנסה להגיד שצריך להיות מצב כזה שבראש העין יש מסעדה שיכולה להסתפק.

איתן כבל: כולם שומרי מסורת ברמה כזו או אחרת ויוצא שההוא ירצה את הרבנות ליד, ואם יש כבר יותר מחמירים, הוא יבקש שזה יהיה הרב מחפוד.

איתן כבל: צריך לזכור שכל אחד גם קובע לעצמו את הכללים.

איתן כבל: הרב מחפוד הוא לא רק הרב מחפוד.

איתן כבל: אני רואה בדיוק אבל אני רוצה לקבוע איך הדברים יתנהלו.

איתן כבל: אני לא רוצה לקחת את זה למקומות שלא נבין מה אנחנו מדברים.

איתן כבל: לא ניתן לכם להתחמק מזה.

<עודד פלוס: אנחנו נותנים רק את שכבת הבסיס.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אתה מונע מאחרים להיכנס.

איתן כבל: אתה.

<עודד פלוס: לא נכון.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אתה איש הגון, למה אתה לא בא בדרישה ולמה אתה לא דורש מהאוצר שיעשו עבודה שתראה מה העלות של בטיחות, גהות, בריאות, כבאות בתוך בתי המלון ובתוך המסעדות?

אורי מקלב: על הדברים האלה תעשה תחרות.

עיסאווי פריג': יש תחרות.

אורי מקלב: אין תחרות.

איתן כבל: זה לא דומה.

איתן כבל: בכלל לא דומה.

<מעיין נשר: אני דווקא חושבת שיש בזה איזושהי רמה של דמיון.

אורי מקלב: זה לא מתאים להגיד את זה כאן.

אורי מקלב: תגידי שזה לא דומה.

<מעיין נשר: לא, אני לא רוצה להגיד את זה.

<מעיין נשר: אני כן רוצה להגיד מהיכן יצאנו וכמה דברים שקשורים לתהליך.

<מעיין נשר: אנחנו משרד ממשלתי וזה חשוב לומר כמה דברים.

<מעיין נשר: קודם כל, אנחנו עשינו את הדוח הזה כחלק מהמאמצים שהממשלה עשתה בתחום בחינת שוק המזון והעלויות שמשפיעות עליו.

<מעיין נשר: עשינו בדיקות של דברים רבים נוספים.

<מעיין נשר: אנחנו בדקנו את המקטע הקמעונאי וכבר לפני כמה שנים יצא דוח של חברה בין-לאומית שעשתה לנו בדיקה לעילא ולעילא.

<מעיין נשר: היא בדקה את השוק הזה מכל הכיוונים, מה אפשר לעשות כדי להפחית עלויות במקטע הקמעונאי.

<מעיין נשר: אנחנו בדקנו את החקלאים, בדקנו אותם מכל הכיוונים ואנחנו באנו לכאן לוועדה עם הצעות בכל מיני נושאים.

<מעיין נשר: אנחנו בדקנו את התעשייה ובדקנו גם את עלויות הכשרות ובדקנו גם עלויות רגולציה נוספות הממשלה אחראית עליהן.

<מעיין נשר: אנחנו ועושים את זה למשל בתחום של בנייה.

<מעיין נשר: כל עלות נוספת על יחידת דיור, אנחנו עושים את המאמצים כדי לבוא ולהפחית אותה גם אם היא נובעת מרגולציה ממשלתית של בטיחות ושל כבאות.

<מעיין נשר: אין כאן עניין של בחרנו את הכשרות.

<מעיין נשר: אף אחד לא נשאר מתחת לרדאר בהיבט הזה.

<מעיין נשר: אני רוצה לומר משהו לגבי הדוח.

<מעיין נשר: פרסמנו אותו לבקשת עמותה שהגישה מכוח חוק חופש המידע ולכן העברנו אותו לפני כמה ימים.

<מעיין נשר: לא העברנו אותו באופן רשמי לכל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר וגם לא לרבנות להתייחסות.

<מעיין נשר: גם לא העברנו אותו להתאחדות התעשיינים או למלונאים.

<מעיין נשר: נשמח לשמוע את התגובות שיש לכל צד לדוח הזה שפורסם כדי לדעת אם אפשר וצריך לטייב את המספרים שכתובים בו.

<מעיין נשר: הוועדה ביקשה את הדוח והעברתי אותו אליה אבל זה מאוד חשוב להגיד לחבריי בממשלה שצריכה להיות לכם האפשרות להגיב.

<מעיין נשר: אני חוזרת לממצאים.

<מעיין נשר: ראינו שיש עלות לכשרות המהודרת, עלות לעובדה שיש גוף אחד בישראל שנותן את הכשרות שנובע מכל מיני סיבות וזה גם כתוב בדוח.

<מעיין נשר: אנחנו לא יוצאים מנקודת הנחה שעלות הכשרות אמורה להיעלם.

<מעיין נשר: להפך.

<מעיין נשר: יש כאן ציבור גדול, להערכתנו כ-75 אחוזים מהציבור, שרוצה את המוצרים הכשרים.

<מעיין נשר: היעדר כשרות הרבה פעמים מהווה חסם כניסה לשוק מסוים, חסם של שיווק והתרחבות.

<מעיין נשר: גם מפעלים וגם רשתות קמעונאיות רוצות את ההכשר.

<מעיין נשר: לכן אנחנו חושבים שזה דבר חשוב לאפשר אותו כדי שאנשים יוכלו לקנות את המוצרים הכשרים אבל שזה לא יהווה חסמי כניסה.

<מעיין נשר: אחת העלויות שהצלחנו לכמת בדוח, אלה חסמי כניסה שיוצר מערך הכשרות.

<מעיין נשר: אם מישהו אחד מצליח לקבל ומישהו אחר לא, או אם לצורך קבלת הכשרות אתה צריך להיות גדול יותר וחזק יותר עם מערכים שאתה יודע לעשות השקעות בזמן קצר, זאת בעיה.

<מעיין נשר: לכן אנחנו חושבים שזה כיוון לצמצום העלויות של הכשרות.

עיסאווי פריג': אני רוצה שתעני לי רק על שאלה אחת.

עיסאווי פריג': שמעתי את הכול.

עיסאווי פריג': יפה מאוד.

עיסאווי פריג': מה מרכיב הכשרות ביוקר המחייה שאנחנו רואים?

עיסאווי פריג': זה מה שמעניין אותי.

<מעיין נשר: מה זאת אומרת ביוקר המחייה?

<מעיין נשר: יוקר המחייה הכללי?

<מעיין נשר: דיברתם על מלונאות.

<מעיין נשר: עלות הכשרות במחזור המלונאים, לפי הדוח שלנו, הוא 2.2 אחוזים.

עיסאווי פריג': תגידי שאין לך תשובה אבל אל תסיטי אותי.

<מעיין נשר: בשוק המזון העלות היא ארבעה-חמישה אחוזים.

עיסאווי פריג': אין לך תשובה.

<מעיין נשר: במוצרי גבינות מיובאות, זה מעל עשרים אחוזים.

איתן ברושי: השאלה היא לא מה העלות אלא מה היכולת להקטין אותה.

<מעיין נשר: אנחנו ראינו שיש כאן נטל עודף של המונופול וכימתנו אותו ב-600 מיליון שקלים לשנה.

עיסאווי פריג': אין לך תשובה.

איתן כבל: העניין הוא שתחרות יכולה לשפר מאוד מאוד את המצב.

עיסאווי פריג': ידוע לי שמרכיב הכשרות ביוקר המחייה הוא בין 15 ל-20 אחוזים.

<מעיין נשר: אלה לא המספרים.

עיסאווי פריג': זה מה שידוע לי.

עיסאווי פריג': אין לה תשובה.

ג'מאל זחאלקה: יש לכם הערכה כמה המדינה משלמת?

איתן כבל: השתתפות מדינה.

<מעיין נשר: מה החלק של תקציב המדינה שמגיע בסופו של דבר למערכת הכשרות?

<מעיין נשר: לא עשינו את ההערכה הזאת.

איתן ברושי: הצרכנים משלמים הכול.

עיסאווי פריג': לא.

ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לך שזה חצי-חצי.

סופה לנדבר: איתן, לא התווכחתי אתך אבל מונח כשרות מתייחס למערכת כללית שקובעת מה סוגי המזון המותרים והאסורים לאכילה.

סופה לנדבר: מזון.

סופה לנדבר: במקום ערך יהודי, מול עינינו תעשייה שמגלגלת מיליארדים.

איתן כבל: אני אוסיף כדי לתקן אותך.

איתן כבל: בחלק מהדברים זה לא רק מזון.

סופה לנדבר: בכוונה אני קוראת את מה שהוצאתי מאתר האינטרנט.

סופה לנדבר: לכן אני מתעקשת.

סופה לנדבר: שם כתוב שאלה סוגי מזון.

סופה לנדבר: מה שקרה כאן במדינת ישראל, במקום יהדות, אנחנו מקבלים מול עינינו תעשייה שמגלגלת מיליארדים.

סופה לנדבר: אני חושבת שמיקי חיימוביץ אתמול קשרה קשר לכשרות אבל גם פתחה את עינינו כדי לראות מה קורה בפועל.

סופה לנדבר: עבור מותג כשרות, אנחנו צריכים לשלם.

סופה לנדבר: אני חושבת שצריך לשלם אבל יש כאן קוריוזים במדינת ישראל ואני מתעקשת.

סופה לנדבר: שם היה כתוב מאכלים ואוכל, כאן הקוריוזים שמצביעים על כך שאוכל לכלבים צריך להיות כשר או לא.

סופה לנדבר: למה?

סופה לנדבר: אם יש לי כלב או חתול אני צריכה לשלם על מזון עבורם עליו שיש חותמת כשר?

סופה לנדבר: או שמפו לשיער.

סופה לנדבר: מה קשור שמפו לשיער למושג כשר או לא כשר.

סופה לנדבר: או פמפרס לילד.

סופה לנדבר: איך זה קשור?

סופה לנדבר: רבותיי, זה לא מצחיק כי עבור זה אנחנו משלמים כסף.

סופה לנדבר: זה נטל שמוטל על האזרחים ומדובר בסכום של שלושה מיליארד שקלים.

סופה לנדבר: אני חושבת שמה שקורה זה שכל חצר, כל רב, תעשיית כשרות ועל זה אנחנו משלמים.

סופה לנדבר: כאן מנסים להגיד שהתברואה הולכת יחד עם מושג הכשרות אבל הם לא מחליפים אחד את השני.

סופה לנדבר: תברואה היא מערכת בריאות וכשרות היא ברבנות.

סופה לנדבר: מה שקורה בפועל זה שיש מותגים.

סופה לנדבר: אם אני נכנסת לחנות, אני משלמת עבור מותג אבל למה כאן אני צריכה לשלם?

סופה לנדבר: 32 מותגים בשוק כאשר יש כשר כזה וכשר אחר וכל חצר של רב, יש לה כשרות אחרת ומושג אחר.

סופה לנדבר: על זה אנחנו משלמים.

סופה לנדבר: אנחנו משלמים שלושה מיליארד שקלים שנופלים על כתפי כולנו ואני נגד הדבר הזה.

סופה לנדבר: אני לא חושבת שזה מקובל.

סופה לנדבר: אני חושבת שמה שהכשרות עשתה במדינת ישראל, זה סחר מכר.

סופה לנדבר: זאת זילות של חוקים.

סופה לנדבר: אני בטוחה שחבריי חברי הכנסת חושבים יחד אתי – עם אחד, כשרות אחת.

סופה לנדבר: לא יכול להיות אחרת.

סופה לנדבר: אני לא יודעת עד כמה הם חזקים ברבנות הראשית במספרים או בחשבון, אבל אתמול שמענו שהקרטל הזה מגלגל שלושה מיליארד שקלים ולכן אני שואלת איך קורה שזה פחות מאחוז אחד.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: משהו כאן לא מסתדר לי בחשבון.

סופה לנדבר: אני מצטערת, אני צריכה לצאת.

סופה לנדבר: באתי לדיון כי בעיני הוא חשוב.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אמרת דברי טעם.

<איאד עואודה: אני מנכ"ל קבוצת בני אחמד פנדי, קבוצה שעוסקת בעיקר בבשר ובעופות.

עיסאווי פריג': מה זה עוסקת?

איתן ברושי: אתם אוכלים או מגדלים?

<איאד עואודה: את כל שרשרת הערך, מרמה של גידול עד השיווק לצרכן.

איתן ברושי: אתם גם מביאים מחוץ לארץ?

<איאד עואודה: בין השאר.

איתן ברושי: כשרות מצילה אותנו מכך שאין יבוא חופשי.

<איאד עואודה: אני מעלה סוגיה שכנראה לפני לא חשבו עליה מספיק או לא הקדישו לה זמן.

<איאד עואודה: מה שקורה זה שלכם יש את הלוקסוס להוריד את עלות הכשרות אבל לנו אין את הלוקסוס כי הכשרות לא נחוצה לנו.

<איאד עואודה: אנחנו יותר מעשרים אחוזים מהאוכלוסייה הזאת שמשלמים עלות כשרות בעל כורחנו.

<איאד עואודה: אנחנו לא מכירים שהדת היהודית היא דת של כפייה.

<איאד עואודה: בחוק הזה היא כופה עלינו לשלם עלות שהיא מיותרת לנו ברמה אפסית.

<איאד עואודה: כל חוק הכשרות, כמדומני הוא חוק פוליטי שבא וביטל לנו את כל הפוטנציאל העסקי.

<איאד עואודה: ביטל לנו את היכולת להתמודד מול המונפולים או לצמוח ולהיות אנשי עסקים בתוך מדינת ישראל, כאלה שיודעים להתמודד על העסקה שווה בשווה עם המונופול האחר כי עלות הכשרות היא כל כך איומה וסוגרת בפנינו את כל האופציות העסקיות.

<איאד עואודה: דמיינו לעצמכם, ואני אסבר לכם את האוזן על קצה המזלג, שאם אני צריך לקנות קילו בשר, אני חייב לקנות אותו מבית מטבחיים בחוץ לארץ שמאושר על ידי הרבנות ותחת מרותה של הרבנות בישראל.

איתן כבל: גם אם אתה הולך להפיץ את זה בקרב האוכלוסייה הערבית?

<איאד עואודה: נכון.

<איאד עואודה: גם בקרב האוכלוסייה הערבית.

<איאד עואודה: אני אסב לכם את האוזן עוד יותר לגבי הסכנות הטמונות בדבר הזה.

<איאד עואודה: דיברה הגברת כאן ואני נפגשתי עם נציגת האוצר ופגשתי את רואי החשבון שהכינו את הדוח הזה.

<איאד עואודה: פתחנו להם את העיניים ופתחנו את היריעה לגבי העלות.

<איאד עואודה: מצער מאוד ש-75 אחוזים כפי שהיא אומרת צריכים את הכשרות.

<איאד עואודה: אני לא מכיר ערבי שצריך לשלם על כשרות.

<איאד עואודה: חוץ מזה, אני לא מכיר מדינת ישראל הומוגנית שכולה דורשת כשרות.

אורי מקלב: אתה לא מודע לזה שארבעים אחוזים מהקליינטים בחוץ לארץ הכשרים הם מוסלמים?

אורי מקלב: יש כאן נציג של ה-OU.

אורי מקלב: גופי כשרות בחוץ לארץ, ארבעים אחוזים קונים את הכשרות.

אורי מקלב: בזכותם יש גם שיווק הרבה יותר גדול.

אורי מקלב: הם הצרכנים הגדולים ביותר.

איתן כבל: הוא מביא לנו את הנתונים מתוך השטח.

איתן ברושי: אבל הוא מדבר על יבוא.

איתן כבל: לא רק על יבוא.

<איאד עואודה: דרך אגב, אני התראיינתי לרואי החשבון, נפגשתי גם רואי החשבון שהכינו את הדוח הזה עבור האוצר, ונפגשתי עם הגברת ואני שולט ובקיא במספרים.

<איאד עואודה: אני אסבר לכם את האוזן ואמקד אתכם.

<איאד עואודה: אני לא רוצה להוציא אתכם לדיון שהוא יותר רחב.

<איאד עואודה: אנחנו צריכים להתמקד במי צריך ומי לא צריך.

<איאד עואודה: כמדומני שלא חולקים על כך שהמגזר הערבי – ואנחנו לא מדברים על דתיים – מעוניין בכשרות כלשהי.

<איאד עואודה: אצלנו מה שקרוי חלאל, כל בן אדם שיש לו דת, יהודי, נוצרי, מוסלמי – ויתקנו אותי אם אני טועה – מעל גיל 17, מותר לי לאכול ומצדי זה חלק ולא רק כשר.

<איאד עואודה: אני כאיש עסקים רוצה להשתוות לאנשי העסקים היהודים ורוצה להתמודד על העסקאות.

<איאד עואודה: את מדברת על עלות של אחוז, של תשע עשיריות האחוז ואחוז, אני רק רוצה לשאול שאלה.

<איאד עואודה: במידה ואני צריך להכשיר בית מטבחיים בחוץ לארץ, העלות שלי להכשרת המקום והפיכתו לכשר היא מעל למיליון יורו.

<איאד עואודה: מישהו יודע את הדבר הזה?

איתן ברושי: קנה תוצרת הארץ.

איתן ברושי: אנחנו לא נסכים ליבוא.

איתן כבל: זה דיון אחר.

<איאד עואודה: זה דיון בפני עצמו.

<איאד עואודה: במקרה ולא במקרה אני מחזיק בתעשייה של שחיטת עופות חלאל הכי גדולה בארץ.

<איאד עואודה: אני מודע לעלויות התפעול בכשרות.

<איאד עואודה: אנחנו 33 אחוזים בעלויות התפעול של השחיטות הכשרות.

<איאד עואודה: אם מישהו מנסה לבדוק את המספרים, שיבוא אלי ואני אתן לו אותם.

<איאד עואודה: עלות התפעול שלנו בין 85 לתשעים אגורות לקילו ועלות התפעול של הכשרות בין 2.83 לשלושה שקלים לקילו.

<איאד עואודה: זה המספר.

<איאד עואודה: ועם האקסיומה לא מתווכחים.

<איאד עואודה: זאת ההודעה המוקלטת שלי.

עיסאווי פריג': עלות הכשרות, שלושים אחוזים.

<איאד עואודה: נמקד את הדיון.

<איאד עואודה: אני רוצה להגיד לכם שאני כבר מיציתי תהליכים.

<איאד עואודה: אני פגשתי את שר הכלכלה, שלחתי מכתבים לכל שרי הכלכלה בארץ, אלה שהתחלפו בחמש ועשר השנים האחרונות, אנחנו במיצוי הליכים ואנחנו הולכים לקראת מהלך משפטי.

<איאד עואודה: קצה נפשנו לשלם עבור כשרות שאנחנו לא צריכים אותה ועל אחת כמה וכמה, עוד יותר חמור זה שהרבנות באה והחמירה.

<איאד עואודה: אסור לייבא רק בשר כשר אלא הוא חייב להיות מוכשר.

<איאד עואודה: אני צריך גם לקחת את זה מומלח ולפי הטעם של היהדות.

<איאד עואודה: אני לא מכיר דת שהיא דת מיסיונרית.

<איאד עואודה: לא מכיר את היהדות כדת מיסיונרית.

<איאד עואודה: כמדומני, מי שרוצה לעבור הליך גיור, עובר שבע מדורי גיהינום.

<איאד עואודה: אנחנו באים לכאן ואומרים חד וחלק, תנו לנו לייבא את הבשר מאיפה שאנחנו רוצים על פי החוק שלנו.

<קריאה: מה הם המשגיחים?

<קריאה: מי ישלם?

אלעזר שטרן: מי יחזיק את המשגיחים שלנו?

עיסאווי פריג': מה זאת מדינה יהודית דמוקרטית?

עיסאווי פריג': אני לא יודע.

<איאד עואודה: צריך להפנות את תשומת לב ועדת הכלכלה לנושא הברחת הבשר מהשטחים לארץ ולא כי טעמו אחר אלא יש אובדן של משאבים שאמורים להיות אצל המדינה.

<איאד עואודה: 17 אחוזים מע"מ, הון שחור וכל הדברים האלה.

<איאד עואודה: זה נובע מחקיקה פוליטית שנחקקה בעקבות ההסכם.

<איאד עואודה: אנחנו פשוט לא צריכים לשלם את המחיר ובזה סיימתי את דבריי.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': אני לא אאריך אלא אומר כמה משפטים.

עיסאווי פריג': לפני כחודש-חודש וחצי קיבלנו החלטה בוועדת הכלכלה לבדוק את המחסור בבשר בתקופת החגים ולבדוק את יוקר המזון בתקופות האלה וזאת תחת הכותרת יוקר המחיה שמלווה אותנו לאורך כל הדרך.

עיסאווי פריג': הדיון שמתקיים כאן, אני הגעתי למסקנה כחלק מהמסקנות ואני רוצה שהחברים ידעו.

עיסאווי פריג': כשאני נוסע לחוץ לארץ, אני אוכל במסעדה כשרה או חלאל.

עיסאווי פריג': כך אני רגיל לעשות והרבה ערבים עושים זאת.

עיסאווי פריג': בהמשך למה שאיאד אומר, אני אומר מדינה יהודית דמוקרטית.

עיסאווי פריג': זאת כותרת יפה אבל השאלה היא האם יהודית בכפייה דתית על אחרים?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם.

איתן ברושי: כשרות, זאת בריאות.

עיסאווי פריג': תפסיק עם הפלצנות שלך.

עיסאווי פריג': די.

עיסאווי פריג': אני מעלה שאלה חשובה.

עיסאווי פריג': איאד דיבר על הברחת בשר מהשטחים.

עיסאווי פריג': אתם יודעים כמה ערבים נוסעים לשטחים, לקלקיליה, לשכם ולג'נין כדי לקנות בגלל שהם לא יכולים לקנות ברמי לוי ובסופרמרקטים כאן?

איילת נחמיאס ורבין: היהודים נוסעים לטירה.

<קריאה: כי שם מרכז ההברחות.

עיסאווי פריג': חברים, הם לא יכולים לקנות.

עיסאווי פריג': הם לא מסוגלים לעמוד בעלות סל המזון בסופרמרקטים.

עיסאווי פריג': אז הם עוברים את העבירה, לוקחים את הסיכון בכל ההיבטים ונוסעים לקנות שם.

עיסאווי פריג': נציגת האוצר, דיברת על 75 אחוזים מהאוכלוסייה דורשים כשרות.

עיסאווי פריג': התכוונת מהאוכלוסייה יהודית או מאוכלוסיית המדינה?

<מעיין נשר: זה משהו שלא מופיע בדוח.

<מעיין נשר: איזושהי הערכה שלנו מאוכלוסיית המדינה, לא האוכלוסייה היהודית.

<מעיין נשר: עשינו בדיקה במגזר הקמעונאי.

<צחי ליפקה: חייבים להבין איך מתבצעת הבדיקה.

עיסאווי פריג': גברת נשר, אני שמעתי וקראתי את הנתונים שלכם.

עיסאווי פריג': הדוח לא דיבר אלי.

עיסאווי פריג': אני חושב שבדוח יש אי דיוק רב.

<מעיין נשר: אני אשמח אם תאיר את עינינו ואם יש לך נתונים אחרי, נשמח לקבל אותם.

עיסאווי פריג': אני אומר לך שכשאת אומרת 75 אחוזים מהאוכלוסייה, זה לא כך.

<קריאה: לדעתי זאת האוכלוסייה היהודית.

עיסאווי פריג': בטוח מהאוכלוסייה היהודית.

עיסאווי פריג': מי שמבקר בשבתות אצל הערבים בשווקים, הם לפחות עשרה אחוזים.

עיסאווי פריג': על מה את מדברת?

עיסאווי פריג': קיצרתי את דבריי כדי לאפשר לאחרים להתייחס.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת רחל עזריה.

באסל גטאס: רציתי רק להודיע לך ולכולם שהיום התחיל השיעור הראשון בערבית לחברי הכנסת.

באסל גטאס: אני חשבתי, אדוני היושב ראש, שאתה תתייצב בראש אלה שילמדו ערבית וילמדו ערבית.

איתן כבל: יש לי בבית שתיים שלומדות ערבית והן מצטיינות.

איתן כבל: אני דובר ערבית מדוברת.

באסל גטאס: יש 18 חברי כנסת.

איתן כבל: אני מאוד מברך על הפרויקט הזה שהוא פרויקט חשוב אבל הוא לא נותן לנו מענה לכשרות.

רחל עזריה: אני קודם כל רוצה לברך על הדיון הזה ולברך על שתי עבודות מאוד מקצועיות מגישות שונות שנעשו.

רחל עזריה: קודם כל, המחקר של האוצר.

רחל עזריה: אני חושבת שבמחקר של האוצר יש שני היבטים: האחד, עלות הכשרות והשני הוא עלות המונופול ותכף אני אתייחס אליו.

רחל עזריה: התכנית ששודרה אתמול, היה מאוד חשוב שהיא הצליחה להציג נושא מאוד מורכב בדרך שהציבור יכול להבין אותו ובעיני זה מאוד חשוב כי זה נושא שהגיע הזמן שנצלול אליו.

רחל עזריה: אני חושבת שהבעיה הזאת בכל הנושא הזה של דת ומדינה, תמיד זה כאילו שחור-לבן, או שאתה אנטי דתי או שאתה רוצה את כל הכשרות הכי קיצונית.

רחל עזריה: בעצם הייתה כאן הזדמנות לנהל דיון מורכב יותר ואני מברכת על כך.

רחל עזריה: אני פונה לרבנות.

רחל עזריה: חבל לי שחב הכנסת מקלב יצא.

רחל עזריה: הדיון בעיני – אחרים חושבים אחרת ויש כאן

רחל עזריה: אוכלוסיות אחרות – הוא על עלות המונופול.

רחל עזריה: אנחנו מגלים בדוח הזה שלמונופול יש עלות מאוד משמעותית.

רחל עזריה: אנחנו רואים את זה בכמה מוצרים ובבשר רואים את זה בצורה מאוד משמעותית.

רחל עזריה: העובדה שלא מאפשרים לייבא בשר כשר שאוכלים אותו כל החסידויות וכל החרדים הכי גדולים בארצות הברית, אבל בישראל הוא נחשב בשר לא כשר ובעצם אתם דורשים לשלוח משלחת של 11 אנשים – לא משנה המספר – שילוו את תהליך השחיטה ובכך אתם מייקרים את מחיר הבשר בין 11 ל-20 שקלים לקילו שזה המון המון כסף.

רחל עזריה: בנושא של ההשגחה בבתי העסק.

רחל עזריה: יושב כאן הרב אהרן ליבוביץ שהקים את המיזם של השגחה פרטית שזאת השגחה אורתודוכסית לחלוטין אבל מצליחים לעשות את זה בעלויות אחרות לחלוטין למרות שמדובר במיזם אורתודוכסי לגמרי.

רחל עזריה: תוך כדי הדיון קיבלתי פנייה מבעל עסק בהרצליה.

איתן כבל: הוא שלח אותה לכולנו.

רחל עזריה: אם הוא שלח לכולם, כולם יודעים.

איתן כבל: לא אמרתי את זה כדי למנוע ממך להתייחס.

איתן כבל: לא כולם קיבלו.

רחל עזריה: אנחנו רואים שבעל העסק צריך לשלם 1,640 שקלים לחודש עבור המשגיח לדוכן פלאפל והוא אומר שהעלות היא 37 שקלים לשעה כפול שלושים, שווה 990 שקלים.

רחל עזריה: נניח שנוסיף את עלות מעביד, אתה לא מגיע ל-1,640 שקלים אבל זה בעיני לא הסיפור המעניין במכתב שלו.

רחל עזריה: החלק הקריטי הוא שהוא אומר שהוא צריך לקנות את כל המוצרים בהשגחת הבד"ץ.

רחל עזריה: זאת עלות נוספת שמועמסת בלי שום סיבה.

איתן כבל: מהאקסטרה.

רחל עזריה: אני אוכלת כשר בלבד גם בארץ וגם בחוץ לארץ.

רחל עזריה: יצאנו עכשיו במשלחת של הכנסת לצרפת לוועידת האקלים והבאתי את האוכל מהבית כשהוא קפוא וארוז.

רחל עזריה: אני מקפידה קלה כבחמורה.

רחל עזריה: כל מי שמקפיד קלה כבחמורה יודע שיש כאן עלויות נלוות שאין להן שום הצדקה.

רחל עזריה: אני מפצירה בכם, ברבנות, לא להיכנס למאבק הזה פנים אל פנים כדי לא לשפוך את התינוק עם המים.

רחל עזריה: מה שהכי חשוב בעיני זה להוזיל את כל עלויות המונופול, את כל העלויות שאפשר להוזיל.

רחל עזריה: העניין הזה שאנחנו לא מוכנים לקבל בשר כשר שאוכלת אותו כל יהדות התפוצות אבל אנחנו כאן בארץ לא יכולים.

רחל עזריה: זה הרי אבסורד.

רחל עזריה: העניין הזה שצריך לקנות בד"ץ כדי שתהיה השגחה של הרבנות בעיר, זה אבסורד.

רחל עזריה: ככל שתנקו את הדברים האלה, על פי האומדן של משרד האוצר, אתם מוזילים ב-600 מיליון שקלים מעלויות המשק בעלויות המזון.

רחל עזריה: זה משהו שאתם יכולים לעשות כבר מחר בבוקר.

רחל עזריה: אחר כך נוכל לנהל את הדיאלוג הנוסף.

רחל עזריה: למרות שחבר הכנסת מקלב לא כאן, אני מאוד מקווה שהוא כחבר קואליציה יצטרף אלי לקריאה הזאת

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שם זה קצת יותר בעייתי, אבל.

רחל עזריה: בוא נעבוד על זה ביחד.

איתן כבל: הרב אהרן ליבוביץ, ראש פרויקט השגחה פרטית.

<אהרן ליבוביץ: אני חושב שצריך להבין שלא רק שהמונופול הזה מייקר את הכשרות אלא המונופול הזה לא מביא כשרות.

<אהרן ליבוביץ: הוא מביא כשרות פחות טובה.

<אהרן ליבוביץ: אנחנו יודעים שבכל העולם יש תחרות של השוק החופשי, של סוכנויות פרטיות, ומפרידים את נושא הרגולציה מנושא השירות.

<אהרן ליבוביץ: רק בארץ נתנו למי שאמור להיות הגוף הרגולטורי בעלות על הערך הכלכלי ועל השירות.

איתן כבל: הרים קרן ורץ לנגוח.

<אהרן ליבוביץ: אנחנו בהשגחה פרטית באים להראות שאפשר אחרת.

<אהרן ליבוביץ: אפשר גם ליצור אווירה אחרת וזה משמעותי ביותר מבחינה חברתית וכי התחרות היא לא רק על המחיר – והדגש כאן הוא על המחיר – אלא התחרות היא גם על האיכות של השירות והיחס בין המחיר ואיכות המוצר.

<אהרן ליבוביץ: זאת כלכלה.

<אהרן ליבוביץ: אנחנו משלמים הרבה על מוצר ירוד ולא רק זה אלא שהתחרות צריכה להיות על מערכת היחסים.

<אהרן ליבוביץ: גם היחסים של הארגון עם העסק ועם הלקוחות, גם זאת כלכלה כי זה גם קשור לאיכות של המוצר.

<אהרן ליבוביץ: כשהמחיר הוא גבוה ואנחנו משלמים מחיר חברתי, אנחנו משלמים מחיר בכשרות ומשלמים גם מחיר כלכלי, אני חושב שזה צריך מאוד מאוד להטריד את ועדת הכלכלה של הכנסת.

<אהרן ליבוביץ: רבותי, את החוק הזה לא צריך לחזק.

<אהרן ליבוביץ: אנחנו הולכים בכיוון ההפוך עת באים לחזק את המונופול של הרבנות.

<אהרן ליבוביץ: אני חושב שצריך לבטל את החוק אבל גם מי שחושב שלא צריך לבטל את החוק, גם מי שחושב שצריך רגולציה מסוימת- אם היה לי קצת יותר אמון ברבנות, אולי הייתי חותם על כך שצריך רגולציה אבל כרגע אני חושש מכל כוח שמוסרים בידי ארגון שהוא בעצם מחפש את הכוח – ודאי וודאי מגמה של חיזוק המונופול, היא רק גורמת נזק לכל הערכים אותם מניתי.

<אהרן ליבוביץ: תודה.

איתן כבל: ברשותך, אם כבר דיברת ואתה מנהל רשת ונדמה לי שגם הופעת אתמול בכתבה.

<אהרן ליבוביץ: נכון.

איתן כבל: ברשותך, תגיד לי, אתה קוסם?

איתן כבל: או שאתה חס וחלילה לא נדרש במה שנדרש להקפיד?

אלעזר שטרן: אני אוסיף.

אלעזר שטרן: אני יושב ואוכל עם משפחתי במקומות שאתה נותן להם השגחה, גם אם לא קוראים לזה כשרות, ואני לא יושב במקומות שהם לא כשרים.

<אהרן ליבוביץ: תודה רבה.

<אהרן ליבוביץ: ירבו כמותך.

איתן כבל: אני יושב גם אצלך.

<אהרן ליבוביץ: אני ודאי מרגיש כאן בין חברים.

<אהרן ליבוביץ: חברת הכנסת רחל עזריה נתנה לי הרבה מהפוש הראשוני לפרויקט הזה וחבר הכנסת אלעזר שטרן מאוד מאוד עוזר בדרך.

<אהרן ליבוביץ: אנחנו קודם כל באים בשם הקהילה ולא בשם החוק.

<אהרן ליבוביץ: כשאתה בא בשם הקהילה ואתה בשם הכשרות של הקהילה, אתה פשוט בא ממקום שאומר שיש כאן אנשים שסומכים עלי ומאמינים בי.

<אהרן ליבוביץ: דרך אגב, הערך של הכשרות הוא לא הערך היחיד על השולחן.

<אהרן ליבוביץ: הערך של האמון נמצא על השולחן.

<אהרן ליבוביץ: זה פשוט אבסורד שאולי ארגון עם הכי הרבה אמון ברחוב הישראלי, היום דורש להחזיק באופן בלעדי במפתחות האלה.

<אהרן ליבוביץ: כשאתה בא בשם האמון ובשם הקהילה, טיב השיח הוא אחר.

<אהרן ליבוביץ: אנחנו מקפידים על ההלכות במאה אחוזים.

<אהרן ליבוביץ: נאמנות הכשרות שלנו עברו קורס משגיחות כשרות ועברו בהצלחה את המבחנים של הרבות הראשית בישראל בעקבות לחץ ודרך בג"ץ.

<אהרן ליבוביץ: שאפו למכללת אמונה שהבינה שצריך להכניס נשים לתוך הסיפור הזה ואנחנו עושים את הצעד הבא ומעסיקים את אותן נשים.

<אהרן ליבוביץ: כאשר המשגיחה נכנסת ודורשת שקיפות ודורשת פיקוח, אבל היא באה כדי להביא יותר לקוחות לבית העסק כי היא באה כמשאב עבור בית העסק והיא משקיעה בבניית אמון, לא אמון שניתן בחינם, בשום פנים ואופן, אלא אמון שניתן תוך פיקוח, תוך קפדנות, תוך שקיפות, אבל עם דגש לא על לתפוס אלא דגש על בניית מערכת יחסי אמון.

<אהרן ליבוביץ: מי שעוקב אחרינו יודע שיש בתי עסק שהוצאנו מהפרויקט.

<אהרן ליבוביץ: כשצריך, אנחנו יודעים גם להרים את הדגל האדום אבל בסופו של דבר רבותיי, בהשגחה שהיא לא השגחה תמידית – ומנכ"ל משרד הדתות דיבר בנושא הכשרות הרגילה – כשאתה מדבר על משגיח שנכנס ויוצא, ברגע שהמשגיח לא משקיע עבודה אמיתית בנוכחות, ברגע שהוא יוצר תחושה שהוא בא לתפוס ולפקח, ברגע שהוא לא מגייס את הרצון הטוב של בית העסק – אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה קורה בשעות שהוא לא נמצא.

<אהרן ליבוביץ: המפתח לכשרות טובה ומקצועית, וכל משגיח כשרות טוב יודע את זה, אלה המשגיחים אלא אם כן זה משגיח תמידי, שזה סיפור אחר – בתי מלון, מהדרין – אבל אנחנו לא שם.

<אהרן ליבוביץ: אנחנו בבתי הקפה הרגילים, במסעדות הרגילות והשאלה הקריטית היא מה קורה כשאתה לא שם.

<אהרן ליבוביץ: אם אתה לא מגייס את הרצון הטוב של בית העסק, הכשרות שלך היא פחות טובה.

<אהרן ליבוביץ: היושב ראש, לשאלתך.

<אהרן ליבוביץ: הכשרות שלנו טובה יותר, כשרה יותר, אורתודוכסית יותר, דתית יותר, חברתית יותר ואמינה יותר.

איתן כבל: אתה עושה תחרות.

<אהרן ליבוביץ: אין ספק.

איתן כבל: אם היה עכשיו באמת שוק פתוח, היית יכול להתחרות בו.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: לעונג היה לי.

איתן כבל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה ואחריו חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן כבל: לאחר מכן אני רוצה לשמוע גם את נועז בר ניר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, אני מקווה שאתה והוועדה המכובדת ייתנו סעד לציבור הערבי שמשלם מחיר כבד בעניין הכשרות.

ג'מאל זחאלקה: חשוב לחסל את האפליה בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: התשלום הנוסף שלנו לעניין הכשרות נמדד בעשרות מיליוני שקלים ויכול להיות שאפילו מדובר במאות מיליוני שקלים.

ג'מאל זחאלקה: סכומים אדירים ואני אפרט.

ג'מאל זחאלקה: הדבר הקטן שיש לו פתרון מוכן במשרד הדתות וגם ברבנות אבל לא מפעילים אותו זה עניין האפליה בהשגחת כשרות על מפעלי מזון.

ג'מאל זחאלקה: מפעל מזון בכפר קרא, ויש ארבעה כאלה, משלם פי שתיים יותר מאשר משלם המפעל בפרדס חנה או בחדרה.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי שם יש מועצה דתית והמועצה הדתית שולחת את משגיחיה.

ג'מאל זחאלקה: כאשר באים להשגיח בכפר קרא, הם משיתים את העלות של המועצה הדתית, השתתפות המועצה הדתית בעניין הכשרות, על בעל המפעל.

ג'מאל זחאלקה: לכן השכן שלי שיש לו מפעל, הוא משלם 72 אלף שקלים והחבר שלו מפרדס חנה עם מפעל דומה ועם אותם תנאים, משלם 36 אלף שקלים.

ג'מאל זחאלקה: השכן שלי משלם בדיוק פי שתיים.

<קריאה: על מה?

ג'מאל זחאלקה: על הכשרות.

ג'מאל זחאלקה: אני בזמנו סיכמתי עם השר מרגי, עת היה שר, על פתרון הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: גם השר הנוכחי הכיר בבעיה ומצאו פתרון דרך מתן מימון מיוחד למועצה הדתית בנתניה, המועצה שמפקחת על הכשרות בישובים הערביים והיא לקחה את העניין הארצי, כך שמפעל ערבי ישלם כמו שמשלם מפעל יהודי.

ג'מאל זחאלקה: יש עלות.

ג'מאל זחאלקה: כאשר באים וגובים כסף ממפעל, לוקחים עלות מסוימת שהיא עלות המשגיח אבל יש את עלות המערכת ושם משיתים אותה עליך.

ג'מאל זחאלקה: יש פער מוכר.

ג'מאל זחאלקה: אין ויכוח על כך וגם משרד הדתות מכיר בזה וגם הרבנות הגיעה למסקנה שיש כאן אפליה אותה יש לחסל.

ג'מאל זחאלקה: העלות שלו גדולה.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שתעזור לי בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: הכול מוכן.

איתן כבל: אני אכניס את זה לסיכום.

ג'מאל זחאלקה: יש פתרון.

ג'מאל זחאלקה: אני עובד על זה כבר שנה וחצי ויש פתרון.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לחדד את הנקודה של בשר מיובא.

ג'מאל זחאלקה: היבואנים הערבים יכולים לייבא בשר חלאל ובשר רגיל כמעט במחצית המחיר שמשלמים כאשר מייבאים היום.

ג'מאל זחאלקה: הם משלמים פי שתיים.

ג'מאל זחאלקה: כאשר מדברים על כשרות והשגחה בבתי מלון, הם לא מכניסים את מה שיש בחוץ לארץ.

ג'מאל זחאלקה: למה אני צריך לשלם עבור משהו שאני לא רוצה?

ג'מאל זחאלקה: מבחינתי זה אפילו פחות טעים.

ג'מאל זחאלקה: למה אני צריך לשלם כל כך הרבה עבור זה?

ג'מאל זחאלקה: למה לכפות עלי?

ג'מאל זחאלקה: זה עניין פוליטי ולא עניין דתי כי יש אינטרסנטים – והם ידברו אחרי – שיגידו שהם רוצים להגן על התוצרת המקומית אבל זאת לא הגנה על התוצרת המקומית.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר זה דווקא יוזיל את המחירים בארץ.

ג'מאל זחאלקה: יש לי הערה אחת בעניין הכשרות אותה אני רוצה לומר בכל מקום.

ג'מאל זחאלקה: אני עסקתי בעניין הווטרינרים ואני רוצה שכבודו יטפל גם בזה.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה בעניין הכשרות של העוף בנושא הבריאותי כאשר זורקים את כל העופות לבריכה אחת ואחר כך מוציאים אותם, ואז יש הדבקה בסלמונלה.

ג'מאל זחאלקה: האחוזים הם מעל המותר על פי תקן הבריאות.

ג'מאל זחאלקה: האבסורד הוא שלקנות ממשחטה שחורה, יותר בריא מאשר לקנות במשחטה מאושרת ויותר מפוקחת.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חבריי, עבורי, כמי שגדל בקיבוץ ובבית חילוני, הכשרות היא לא של אם אלא איך.

איתן ברושי: לפי דעתי אנחנו לא יכלים לדון כאן בכל השאלות אבל כמי שגדל על מורשת בן גוריון שקבע שצה"ל יהיה כשר קבע עוד כמה דברים כמו שמירת השבת - - -

עיסאווי פריג': מה קשור בן גוריון לכשרות?

איתן ברושי: הוא קבע שצה"ל יהיה כשר.

ג'מאל זחאלקה: הוא אכל שרימפס ודיבר על כשרות.

איתן ברושי: אתם מומחים לכל אבל בכל אופן, תקשיבו.

איתן ברושי: אני חוזר ואומר שזאת מדינה שהכשרות בה היא ערך וזאת מדינה שמאז הקמתה שמרה על סמלים של יהדות ואחדות לכולם.

איתן ברושי: לא רק המגזר הערבי לא מקפיד על כשרות אלא יש גם לא מעט ציבורים בישראל שהכשרות היא לא הדבר המרכזי שלהם למרות שלאט לאט גם בתנועה הקיבוצית, מרבית המוסדות כבר מקפידים על כשרות.

איתן ברושי: השאלה של הכשרות היא לא רק האוכל אלא היא גם פתיחה בשבת אבל אני לא רוצה להרחיב.

איתן ברושי: לכן השאלה היא לא אם כשרות אלא איך כשרות.

איתן ברושי: לפי דעתי בוודאי כאשר שטרן מעלה את זה ואחרים, הם לא מעלים את השאלה אם.

איתן ברושי: גברתי מהאוצר, אתם אומרים לפרק מונופולים, כאשר בשם פירוק המונופולים רציתם לחסל את ענף הפטם ולכן אם אומרים לפרק מונופולים וזאת תורה שאתם הולכים אתה, אז הנה, תתחילו במקומות היותר פשוטים.

איתן ברושי: למה התחלתם במקומות אחרים?

איתן ברושי: אני לא חושב אדוני היושב ראש שאתה מצפה מחברינו במועצות שהם יבדקו את עצמם.

איתן ברושי: עוד לא נולד הגוף שיכול לגמרי בעצמו לעשות את השינוי ולכן אני לא יודע למה אתם מחכים.

איתן כבל: לכן זה צריך לבוא מכאן.

איתן ברושי: נכון, זה צריך לבוא מכאן ולכן אני חושב שוועדת הכלכלה יחד עם האוצר צריכה להטיל על צוות חיצוני, גורם מקצועי, לבחון את כל העלויות.

איתן ברושי: נושא שאני מתכוון להביא אליך אדוני היושב ראש הוא עלות הכבאות.

איתן ברושי: הדרישות של הכבאות הופכות להיות בלתי אפשריות.

איתן ברושי: משפט אחרון, לחבריי שעוסקים ביבוא של מוצרי מזון.

איתן ברושי: אני אומר לכם, אני לא מתבייש להיות אינטרסנט של החקלאות הישראלית ולכל אחד מותר גם לבקר את זה אבל אני אומר שבמגבלות הקיימות הכשרות מהווה מגן על יבוא חופשי של תוצרת.

איתן ברושי: לכן לא בא בחשבון.

איתן ברושי: הברחות זה לא הדבר שצריך לאמץ אותו ועל גניבות צריך לשלם אבל לא יכול להיות כאן מצב שיהיו כאן חלוקות כאלה והתוצרת המקומית שמתחייבת לכשרות לפי חוק, לא יכולה להיות חשופה לייבוא שאין עליו כשרות.

איתן ברושי: הכשרות בעיני במקרה הזה מהווה מגן על חקלאות ישראל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבקש לשמוע את נועז.

<נועז בר ניר: רציתי לדבר על עלות הכשרות.

<נועז בר ניר: עד אתמול אמרתי שהעלות של הכשרות היא סדר גודל של 2.7 אחוזים ואחרי שהבנתי כמה עולה האוכל בבסיסו, אנחנו אומרים שזה עולה בשלושה אחוזים, 3.3 אחוזים מהמחיר במלון.

<נועז בר ניר: זה אומר 15 אחוזים מרכיב מזון במלון.

<נועז בר ניר: דרך אגב, לגבי מלונות בינוניים וקטנים, עלות הכשרות יכולה להגיע גם לשבעה, שמונה ותשעה אחוזים מהמחזור.

עיסאווי פריג': לא 0.9?

<נועז בר ניר: לא.

<נועז בר ניר: יש את העלות של המשגיחים וזאת עלות מורכבת הרבה יותר.

<נועז בר ניר: זאת גם עלות מזון גבוהה, גם מטבחים כפולים, גם בנייה וגם תחזוקה, גם שכר משגיחים, גם עלויות הכשרה לפסח, גם עלויות שנת שמיטה, גם עלויות על האכלת משגיחים ובני משפחותיהם בסופי שבוע, גם כוח אדם נוסף שצריך לשמור כדי שיעמדו בתקנים של המשגיחים.

<נועז בר ניר: אם אנחנו נכנסים לכל הדברים האלה, זה מגיע להיקפים האלה.

<נועז בר ניר: הממוצע הוא 3.3 אחוזים אבל זה אומר שיש כאלה עם אפס אחוזים כי אין להם כשרות ואצל אחרים זה יכול להגיע לשבעה ושמונה אחוזים ואפילו יותר.

<נועז בר ניר: הפגיעה במלונות יכולה להיות גם יותר גדולה כי בשם הכשרות שמתייחסת לאוכל מונעים הרבה פעילויות שלא קשורות לאוכל.

<נועז בר ניר: דרך אגב, אני חייב להגיד שהנחיות הרבנות כרגולטור מפרידות בין האוכל לפעילויות אחרות שאוסרים עליהן אבל הבעיה שלנו היא לא עם הרבנות אלא עם חוסר הכפיפות של המועצות הדתיות לרבנות הראשית.

<נועז בר ניר: זה כמו שמפקד משטרה בתחנת משטרה ביפו יחליט שיש לו חוק אחר והוא לא עובד לפי הנחיות המטה הארצי.

<נועז בר ניר: יש כאן משהו מאוד מוזר.

<נועז בר ניר: זאת אומרת, כל אחד לוקח את החוק לידיו וקובע את הגבולות שלו.

<נועז בר ניר: אנחנו זקוקים לתחרות, אנחנו רוצים להקטין את העלויות, אנחנו חושבים שכשרות זה דבר חשוב ואנחנו רוצים אותה.

<נועז בר ניר: אנחנו גם חושבים שהרבנות כרגולטור, זה דבר מצוין.

<נועז בר ניר: אנחנו זקוקים לתחרות כי המונופול היום הוא לא מונופול של הרבנות אלא הוא של המועצות הדתיות וכאן הבעיה הגדולה.

<נועז בר ניר: המונופול הוא של הרבנים המקומיים.

<נועז בר ניר: אני לא מבין מה הבעיה למשל שרב מקומי במעלה אדומים למשל יעשה כשרות בירושלים או במטה יהודה כאשר אלה אותם גורמים שהיום כפופים לרבנות.

<נועז בר ניר: צריך לאפשר את הצעתו של חבר הכנסת שטרן שהיא הצעה טובה למרות שאני אומר שאני חושב שמתחילה מגמה שחלק מהמלונות רוצים אפילו להיכנס להשגחה פרטית.

<נועז בר ניר: הבעיה היחידה של המלונות עם ההשגחה הפרטית היא שהיום הרבה מכרזים כמו של צה"ל, כמו של המשטרה, לא מאפשרים השגחות פרטיות ואני חושב שזה מסוג הדברים שצריך לשנות.

<נועז בר ניר: דרך אגב, אחד הפתרונות שלו כאן, דיבר כאן מנכ"ל הרבנות הראשית על כך שהמשגיחים מרוויחים שכר נמוך והוא צודק אבל אם בחלק מהמקומות הם בהחלט גם היו עובדים במקומות הקטנים והיו חוסכים עלויות אחרות, הם יכלו גם לקבל שכר יותר גבוה, גם להיות חלק מהצוות וגם להשיג את המטרה.

איתן כבל: משגיחי כשרות הם עוזרי טבח.

<נועז בר ניר: זה נכון.

<נועז בר ניר: אחד הדברים שראיתי במסעדות זה שהאנשים האלה גם עובדים ולא רק מפקחים.

<נועז בר ניר: זה דבר שחוסך עלויות ומעמיס הרבה פחות.

<נועז בר ניר: אני רוצה להגיד שלצערי הציבור בסוף היום רואה מחירים גבוהים ונוסע לחוץ לארץ בין היתר בגלל כשרות.

<נועז בר ניר: העלה כאן חבר הכנסת ברושי את כיבוי אש ויש עוד הרבה רגולציות.

<נועז בר ניר: אני אומר יש כאן איזושהי בעיה.

<נועז בר ניר: אם למישהו חשוב שהציבור יאכל אוכל כשר, שידאג לכך שעלויות הרגולציה יהיו נמוכות כי בסוף היום הישראלי, אם המחירים גבוהים, נוסעים לחוץ לארץ שם אין כשרות, אין אבטחה, אין מצילים, אין מפעילי בריכות שחייה.

<נועז בר ניר: אני אומר שאנחנו נתמוך בבקשתו של חבר הכנסת ברושי לדיון על כיבוי אש כי גם שם יש בעיה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יהודה כהן, מנכ"ל התאחדות בתי האולמות ואחריו אבשלום דולב.

<יהודה כהן: אני מצטרף לדבריו של נועז.

<יהודה כהן: אנחנו משרתים את כל הציבור בישראל.

<יהודה כהן: יש לנו כ-140 אלף אירועים עם 42 מיליון אנשים אותם אנחנו משרתים.

<יהודה כהן: אנחנו כבר רואים שלמעשה הפריטו את הכשרות בארץ.

<יהודה כהן: תראה לי בבני ברק אולם שיש לו תעודת כשרות של הרבנות.

<יהודה כהן: תראה לי דבר כזה.

<יהודה כהן: תראה לי במודיעין עילית שיש תעודת כשרות של הרבנות.

<יהודה כהן: אמרת כשרות רבנות, אמרת טרף.

<יהודה כהן: תיכנס לביתר ונראה אותך עם כשרות הרבנות במקום.

<יהודה כהן: למה ייפלא דבר בין איש לבין איש?

<יהודה כהן: אם נותנים כאן, תן גם פה.

<יהודה כהן: היכן משלמים עבור תעודות כשרות בבני ברק?

<יהודה כהן: לעירייה.

<יהודה כהן: לא משלמים לרבנות.

<יהודה כהן: הולכים לעירייה, משלמים עבור תעודת כשרות לרבנות ועושים זאת בעירייה ולא ברבנות.

<יהודה כהן: אני שואל את עצמי למה אני צריך להיות מופלה במקום אחר.

<יהודה כהן: יש מפעל אחד בארץ והוא גדול – תנובה.

<יהודה כהן: יש לו רב משלו, הרב ביטמן שלא קשור לרבנות ולא קשור למועצה הדתית.

<יהודה כהן: יש להם רב משלהם ולכן למה לא יהיה לי רב לענף אולמות האירועים?

<יהודה כהן: נכשיר אותו והוא ייתן לי הלכות.

<יהודה כהן: ישבתי עם לא מעט מנכ"לים ורבנים, ביניהם ייבדל לחיים הרב בקשי דורון והרב לאו, וכתב נוהל כשרות אחיד לאולמות.

<יהודה כהן: חבר'ה, זאת המלצה.

<יהודה כהן: ברגע שאני מגיע לרב המקומי, הוא אומר לי שאעשה עם זה עפיפון כי זה לא קשור אליו.

<יהודה כהן: אני לא קשור.

<יהודה כהן: אני בא לקנות מוצר לאולם, חותמת כשרות עפולה אבל הוא אומר לי שזה ארבעים קילומטרים ממנו ולכן זה לא קשור לכאן וכי אני אקנה רק כאן.

איתן כבל: שם יש השגחת שמים אחרת.

<יהודה כהן: לא, לא קשור.

<יהודה כהן: אני לא נגד רבנות, אני עובד בצמוד, אני קשור לרבנות אבל בואו נעשה סדר בדברים.

<יהודה כהן: אני קשור למחירי מנה ומזה אני מרוויח ומזה אני משלם.

<יהודה כהן: יש לי יין מבושל ויין לא מבושל ועל שניהם חותמת תעודת הכשרות.

<יהודה כהן: מי ייתן לי להכניס יין לא מבושל?

<יהודה כהן: משגיח של מועצה דתית מקומית נכנס למטבח שלא מבשל, הקייטרינג מגיע עם משגיח משלו, יש משגיח של האולם ועל מה הוא משגיח?

<יהודה כהן: על כלום.

<יהודה כהן: מגיע הבר האקטיבי, גם ממנו הוא דורש משגיח כשרות.

<יהודה כהן: בסדר.

<יהודה כהן: הביאו בקבוקים, ארבעים בקבוקים – לא מבושל.

<יהודה כהן: בבקשה, דרש משגיח בנפרד רק כדי לפתוח את הבקבוקים.

<יהודה כהן: חבר'ה, זה מזעזע.

<יהודה כהן: זעזעתי את אמות הספים אצל הרב דוד לאו.

<יהודה כהן: אמרתי לו שדבר כזה לא יעבור.

<יהודה כהן: לא יכול להיות דבר הזה שמשגיח מקבל 250 שקלים לערב עבור שעה וחצי שהוא נמצא במקום.

<יהודה כהן: הוא מקבל פר אירוע.

<יהודה כהן: הדברים שאני אומר ניתנים לבדיקה.

<יהודה כהן: הוא מקבל 250 שקלים לערב, מביאים יין שרוצים אותו והוא אומר, לא, תביא משגיח נוסף שיפתח וימזוג לאנשים.

<יהודה כהן: חבר'ה, ההשתוללות בשם הדת, וזה בשם הרבנות, מביאה אותנו לידי תסכול ואנחנו – סליחה על הביטוי – תפוסים למטה כי בלי זה אי אפשר לעבוד.

<יהודה כהן: אני רוצה להביא את הרב אלי כמשגיח, אין לי בעיה.

<יהודה כהן: הבאתי אותו אבל הרבי אומר, לא, אני לא מקדש שם.

<יהודה כהן: סגר לי גם את האופציה לעבוד.

<יהודה כהן: האופציה נמנעת ממני כי הרב אומר ששם אין חתימה על התעודה וזאת בעיה.

<יהודה כהן: לכן אני נמצא במלכוד מפה ומשם.

איתן כבל: סוג הריקודים גם הוא נקבע על ידי הרב?

<יהודה כהן: במידה מסוימת.

<יהודה כהן: היה הנושא של ריקודי בטן וזה הגיע לבג"ץ.

<יהודה כהן: הבן אדם לא נמצא כאן אלא הוא כבר בחוץ לארץ, אבל הייתה לי בעיה בסילבסטר, אולמי נפטון בת ים.

<יהודה כהן: האולם רצה לעשות מסיבת סילבסטר לאוכלוסייה הנוצרית מיפו.

<יהודה כהן: סגרו אירוע, רוצים לעשות שם מסיבה.

<יהודה כהן: הרב המקומי אמר, אתה עושה מסיבה, אני סוגר את האולם.

<יהודה כהן: ייאמר לזכותו של הרב בקשי דורון שאמר לו ללכת עד הסוף.

<יהודה כהן: הלכו לבג"ץ.

<יהודה כהן: מה אמר הרב בקשי דורון?

<יהודה כהן: אני לא מתחשב באולם הזה אלא אני מתחשב ביהודי רומא כי הנושא הגיע לוותיקן.

<יהודה כהן: הוותיקן רצה לדעת מה תפסוק ההלכה כאן בנושא של הנוצרים המקומיים.

<יהודה כהן: אתם רואים היכן אנחנו נחשפים?

<יהודה כהן: הרב בקשי דורון אמר, לך, אני לא נותן לך שום סעד, לרב המקומי.

<יהודה כהן: בסוף התקיימה המסיבה אבל מי נפגע בסוף?

<יהודה כהן: בעל האולם.

<יהודה כהן: הכבידו עליו.

<יהודה כהן: חברים, צריך לעשות איזשהו סדר בדבר הזה.

<יהודה כהן: אנחנו לא נגד משגיחי כשרות.

<יהודה כהן: הוא אומר 37 שקלים לשעה, אבל איפה יש להם הסכם עבודה, איפה יש להם את כל התקנות?

<יהודה כהן: הסדר העבודה הוא בשטח.

<יהודה כהן: כל מי שסוחט יותר, מקבל.

<יהודה כהן: אצלנו זה משגיח שמקבל מאלף שקלים עד 15 אלף שקלים לחודש.

<יהודה כהן: אין הסדר לדבר הזה.

<יהודה כהן: חברות כוח אדם, זאת מסחטה.

<יהודה כהן: תיזהרו.

<יהודה כהן: זה קרה עם הרב רובין ברחובות וזאת הייתה מסחטה.

<יהודה כהן: בסוף הרב רובין נאלץ לעזוב.

<יהודה כהן: לא יכול להיות שרב של מועצה דתית, הרב המקומי שמשגיח על הכשרות, פותח השגחה משלו בנפרד.

<יהודה כהן: הרב מקבל מהמדינה כדי לטפל במועצה הדתית והוא פותח כשרות משלו.

<יהודה כהן: אלה דברים שאי אפשר להבין אותם.

<יהודה כהן: ואנחנו מדברים על מה שקורה בתוך המועצה הדתית ברחובות.

איתן כבל: אני מוכרח לומר שהיה מרתק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: באמת תודה מקרב לב.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב ואחריו אבשלום דולב.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני בהשקפתי חושב שגם חבר הכנסת הפופולרי או המוכשר ביותר צריך מפעם לפעם לבדוק את עצמו ולראות מה מניע אותו בפעילות שלו.

אורי מקלב: הוא צריך לבדוק האם מניעה אותו אג'נדה, משהו ערכי אמיתי או שזאת אג'נדה עם פופוליזם.

<קריאה: כסף.

אורי מקלב: יכול גם זה להיות אבל לזה אני לא רוצה להגיע.

אורי מקלב: כל אחד צריך לבדוק את עצמו.

אורי מקלב: כסף, המשטרה בודקת.

אורי מקלב: כל אחד צריך לבדוק את עצמו והוא יכול לבדוק את עצמו בכמה דרכים.

אורי מקלב: אפשר לראות מה בדיוק מרחב הדברים.

אורי מקלב: תמיד זה מגיע לכשרות, לשבת, גירות.

אורי מקלב: אולי חלק מחבריי חשב שהדיון הזה מכוון לכיוון אחד אבל אני כן השתדלתי להשתתף ברוב הדיון ואני שמח שהשולחן הזה כוועדת הכלכלה מדבר על השפעת מחירי הכשרות על הצרכנות וזה כמו שאנחנו מבינים בהרבה היבטים בנושא המשק, בנושא העלויות, בצורה פתוחה, בצורה אמיתית כשמשתדלים כמה שיותר להיות מקצועיים.

אורי מקלב: לכן גם בנושא הזה אני חושב שזה צריך להיות המוטו של הדיון ואני מודה לך אדוני היושב ראש על כך שמפעם לפעם החזרת את הדבר הזה ושזה לא בא מכוח זה של עלות הכשרות אלא בכלל למה צריך כשרות.

אורי מקלב: כשרות, בד"צים, זה לא מגיע מתוך הבעיה של עלויות של הכשרות אלא זה מגיע ממקומות אחרים ולכן הדיון יכול להיות אחר.

אורי מקלב: מצד אחד עלויות גבוהות מאוד ואין תחרות, ומצד שני השוק או הדרישה לכשרות מהדרין ולכשרות בכלל היא רק מתרחבת ומתפשטת יותר וזה אמור לגבי ערים בהן אף פעם לא הייתה דרישה.

אורי מקלב: חנויות רבות ומסעדות רבות מבקשות כשרות ולא רק רגילה אלא כשרות מהדרין.

אורי מקלב: בתי מלון מבקשים יותר ויותר.

אורי מקלב: למה?

איתן כבל: זה מעצים?

אורי מקלב: זאת התשובה האמיתית.

אורי מקלב: כאן מונחת התשובה.

איתן כבל: להפך, חבר הכנסת מקלב, אני לא רוצה להיכנס אתך לוויכוח.

איתן כבל: הוויכוח בינינו איננו דתי.

איתן כבל: זה לא דיון דתי.

איתן כבל: אני מנסה להתחמק מהדיון הדתי.

איתן כבל: נהפוך הוא.

איתן כבל: לשיטתך, וזה בסדר מבחינתי מהמקום בו אני נמצא, יגדיל תורה ויאדיר.

איתן כבל: כל מקום שרוצה להגדיל תורה, יבורך.

איתן כבל: הוויכוח הוא לא על זה.

איתן כבל: אני אומר שכל אחד יבחר את ההכשר שלו ותהיה תחרות.

איתן כבל: בסופו של עניין אינני מבקש למנוע ממי שרוצה בד"ץ, שיאכל בד"ץ.

איתן כבל: אינני מבקש למנוע ממי שמבקש חתם סופר או בית יוסף, אלא בבקשה.

איתן כבל: מה שקורה זה שיש כאן כפל.

איתן כבל: יש את מה שאתה מוכרח ואת מה שאתה רוצה.

איתן כבל: אני אומר שצדיק באמונתו יחיה.

איתן כבל: כל אחד קובע את הצדקנות שלו וזה אולי כוחה של היהדות ואתה לא צריך מתווכים בה.

איתן כבל: כל אחד בוחר לעצמו איך הוא רוצה לנהוג כלפי בורא עולם.

איתן כבל: אם אני מסתפק ואני חושב שההכשר של הרב משה כץ היא כשרות שמספיקה בעיני ובעיני חבריי, יבורך.

איתן כבל: מי שלא חושב כך, הוא ממילא לא ייכנס למסעדה במחנה יהודה או במקום אחר.

איתן כבל: אני אומר לך מה הדבר שכל כך מפריע לי ונוח לי לדבר אתך כי גם אם אתה בעמדותיך, אתה יודע להבין את המקום בו האחרים נמצאים.

אורי מקלב: יש לי רק דימוי כזה.

רחל עזריה: אתה מקבל מחמאה.

אורי מקלב: זאת לא מחמאה.

איתן כבל: רחל, אני מבין בדיוק מה הוא אמר ולא צריך בכל דבר להרחיב.

איתן כבל: אני מנסה לומר לך שיש כאן הרחקה מהדת ולא התקרבות לדת.

איתן כבל: זה הסיפור.

איתן כבל: אתה לא יכול לכפות.

איתן כבל: האנשים שבאים, באים מתוך רצון להיות חלק ממשהו וכל אחד בוחר את הרב שלו.

איתן כבל: אני לא יכול להכריח אותך הרב מקלב להיות חסיד.

איתן כבל: אתה ליטאי, כמו שהמקורות שלי מהם אני בא הם ליטאים.

איתן כבל: קל וחומר שיש כאן גם אמונה דתית וגם כסף.

איתן כבל: זה שילוב קטלני.

איתן כבל: במובן הזה ובמקום הזה, כל מה שאני מבקש זה שהרבנות הראשית שממילא כבר מזמן לא שולטת ואתה יודע את זה, מי כמוך יודע את זה שהרבנות הראשית – ואני לא אשתמש בדברים שאמר חברי יהודה כהן אבל הם נכונים – לא שולטת ונותרו מקומות מעטים כי ממילא אתה לא תכניס אותו להיות אצלך בהכשר בשכונה שלך ואתה גם לא תיכנס לבית מטבחיים או לחנות.

איתן כבל: תן לאנשים.

איתן כבל: תגדיל, תרחיב, תן לאנשים שכל אחד ייכנס ויהיה עם ההכשר שלו.

איתן כבל: שכר מצווה מצווה.

איתן כבל: יש מקומות שמורידים הכשרים ולא רוצים בהם.

איתן כבל: את המינימום שיכול לתת לשיטתך, שאדם יזכה במצווה, תזכה אותו במצווה, אתה מונע ממנו את המצווה.

איתן כבל: אני הולך אתך כבר על הדבר הבסיסי ביותר.

איתן כבל: לכן זה לא עניין דתי.

איתן כבל: אל תלך למקום הדתי כי זה לא נכון.

אורי מקלב: הנקודה אצלי היא שאני מכיר גם את השיח שלך, אתה גם שואל וגם עונה.

אורי מקלב: אני לא חושב שיש שוק שיש בו תחרות וכוחות שוק שפועלים כמו שפועלים בכשרויות.

אורי מקלב: אתה מדבר על כפל?

אורי מקלב: הכפל נעשה בגלל הכרח.

אורי מקלב: הכשרות הבסיסית, מסעדה שלא רוצה כשרות, היא לא חייבת לקחת כשרות.

אורי מקלב: מסעדה שרוצה כשרות כזאת , היא לוקחת את הכשרות הזאת.

אורי מקלב: אני עכשיו אכנס למה שאמר מכובדי יהודה כהן ואדון בדרישות הרבנות אם הן דרישות רחבות יותר או מצומצמות יותר?

אורי מקלב: יבוא הרב הראשי ויגיד לך.

אורי מקלב: צריך לשאול אותו אם הדרישות שלו הן דרישות מוגזמות או לא, מי צריך למזוג את היין, איך מוזגים את היין, מה דרישות הכשרות.

אורי מקלב: אתה רוצה להיכנס לעניין הזה?

אורי מקלב: יש שוק יותר פתוח וחופשי מחוק הכשרות כאשר הכול בא לפי היצע וביקוש?

אורי מקלב: תראה לי מישהו אחד שבא ושיש לו כשרות נוספת וזה בגלל שמישהו הכריח אותו.

אורי מקלב: אתה יכול להגיד את זה לפעמים על בעל חנות.

אורי מקלב: מפעלים גדולים, טייקונים שיודעים מה הם עושים, יודעים משהו בכלכלה, הם מבקשים את הכשרות.

אורי מקלב: ההסבר יכול להיות שבאמת הם פותחים את השוק שלהם, שיש דרישה כזאת והם רוצים את זה וכי זה פשוט פלח שוק מספיק גדול שכדאי להם לעשות את זה.

אורי מקלב: הם יודעים שהם לא מאבדים אחרים אפילו שאולי אחרים משלמים או לא משלמים, אני לא יודע.

אורי מקלב: יכול להיות שיתברר לך, שים אותו בחדר סגור והוא יגיד לך מה החוק הזה מביא לו.

אורי מקלב: ושאם הוא צריך לקנות חומר גלם במאה מיליון, הוא קונה בזכותם רק בשבעים מיליון.

אורי מקלב: בפלח השוק הזה לא רק שהוא מרחיב את הרווחים שלו אלא את העלויות שלו הוא מקטין באופן דרמטי.

אורי מקלב: יגידו לך את זה מפעלים גדולים.

אורי מקלב: יהיה מישהו אחד שיגיד שמישהו כופה עליו את הדבר הזה?

אורי מקלב: לפעמים הוא לוקח כמה בד"צים ביחד.

אורי מקלב: למה הוא לוקח כמה בד"צים?

אורי מקלב: כי זה פלח שוק וזה פלח שוק.

אורי מקלב: מי שדורש את זה, גם משלם על זה, אם הוא משלם.

איתן כבל: אבל זאת התחרות.

אורי מקלב: כאן התחרות.

רחל עזריה: בבד"צים יש.

איתן כבל: סליחה שאני אומר אבל אנחנו לא בבד"צים.

איתן כבל: הבעיה היא לא בבד"צים.

רחל עזריה: הבעיה היא במונופול של הרבנות.

אורי מקלב: נדון ברבנות כמו בכל גוף אחר.

איתן כבל: אתה לא מתחרה מול הרבנות.

רחל עזריה: זאת תחרות עצמאית.

איתן כבל: אתה מתחרה מול הרבנות הראשית.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: אתה לוקח אותו עם שתי ידיים קשורות לרגליים.

אורי מקלב: אם המלון מוסיף לעצמו עוד הכשר, זה ברור לך למה?

אורי מקלב: אם הוא רוצה עוד כשרות, זה בגלל שיש דרישה ממנו להיות כשר.

איתן כבל: לזה אני מסכים.

רחל עזריה: זה לא הדיון.

אורי מקלב: אתה רוצה לעשות תחרות.

אורי מקלב: בוא ניתן בתוך הכשרות.

אורי מקלב: אני מבין שכבר נגעת בכל גופי המשק, נגעת בפערים של מחירי הירקות ועשית תחרות.

איתן כבל: אתה חכם מדי מכדי לתת לי את המענה הזה.

אורי מקלב: אין ספק.

אורי מקלב: אתה מזכיר לי את אותו רב חובל שהספינה מטה ליפול.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אל תגיד את זה.

אורי מקלב: אל תגידי לי מה לא להגיד.

אורי מקלב: יש עומס כזה או אחר והוא החליט איך הוא מקל על האנייה.

אורי מקלב: יש שם טלית ותפילין, אותם הוא זורק החוצה כי זה יקל על האנייה.

איתן כבל: גם את יונה זרקו.

אורי מקלב: אל תלך רחוק.

אורי מקלב: אל תלך לדברים אחרים.

אורי מקלב: אל תלך על כל הרגולציות שיש לנו בכל מקום במשק.

אורי מקלב: דבר על העסקים.

איתן כבל: גם אם אתה צודק, זה לא סותר.

אורי מקלב: קח את בתי המלון ושאל אותם כמה הם מוציאים על בטיחות וגהות, כמה הם מוציאים על כיבוי, כמה הם מוציאים על כך שהם מתחדשים מיום ליום.

אורי מקלב: דברים לא סבירים בעליל ועלויות גדולות מאוד.

אורי מקלב: החלפות של מערכות שלמות.

אורי מקלב: תשאל אותם מה העלויות של הדבר הזה, ואין להם תחרות והם לא יכולים לקחת מישהו אחר.

אורי מקלב: אני רוצה את האישורים האלה של בטיחות, של גהות, של כבאות וכל מה שאתה צריך, שמישהו אחר ייתן לי את השירות הזה.

אורי מקלב: הוא מקבל את זה?

אורי מקלב: הוא לא מקבל.

אורי מקלב: אם בדבר הזה אתם רוצים לבטל את חוק הכשרות, זאת יכולה להיות כותרת ותגידו את זה, אבל אם אנחנו מדברים על כך שאנחנו באמת רוצים ייעול, אני חסיד של ייעול.

אורי מקלב: אין מערכת שאני מכיר, ודאי לא מערכת אחרת, כל מערכת ממשלתית וגם פרטית וכל היום אנחנו עוסקים עם מערכות ממשלתיות רגולטוריות שכל הזמן מכבידות.

אורי מקלב: לגבי המעונות יש לי שיתוף פעולה עם חברת הכנסת עזריה, על הדרישות, על העלויות ואין לי מישהו אחר.

אורי מקלב: אותה מסכנה בעלת המעון, אומרים לה להחליף את האסלות בחדר התינוקות כך שיהיו יותר נמוכות, אבל מדובר בתינוקות ולכן מה אתם רוצים ממנה.

אורי מקלב: לכן, אם רוצים ייעול, אני חושב שאני מכיר את האנשים.

אורי מקלב: אני אהיה שותף לייעול המערכות אבל לא לפתוח את זה לתחרות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני שמח שאמרת את דבריך כי שכנעת אותי עוד יותר בכך שאין בינינו ויכוח, רק תעזור לנו מול הרבנות.

אורי מקלב: אני ראיתי בדברים שלך שאלה ותשובה ביחד.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני אתך.

איתן כבל: דרך אגב, אין לי כל ויכוח אתך על ההכשרים.

איתן כבל: נהפוך הוא.

איתן כבל: אני אלחם לכך שכל מי שרוצה את ההכשר שלו, זה יהיה.

איתן כבל: כמו בצבא, כאשר חייל בא אלי ואומר לי שהוא אוכל רק כשרות מסוימת, אתה דואג לו.

אורי מקלב: או שכן, או שלא.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני מתרוצץ לחפש לו.

אורי מקלב: אתה כן, אבל לא כולם.

איתן כבל: אני מתרוצץ ועושה את זה.

אורי מקלב: אני מכיר הרבה שלא עושים את זה.

איתן כבל: שירלי, בבקשה.

<שירלי אסקרי: אני אשמח אם מיקי תגיד כמה מלים ואני אוסיף עליהן עוד שני משפטים מאוד מאוד חשובים שעדיין לא עלו בדיון.

איתן כבל: לפרוטוקול, מיקי חיימוביץ.

איתן כבל: הפרוטוקול לא ראה את התכנית ששודרה אתמול.

אורי מקלב: לא רק הפרוטוקול אלא גם חלק מהאנשים.

<מיקי חיימוביץ: מי שלא ראה, מוזמן לצפות באתר של רשת שם הוא יכול לראות את תכנית המערכת מאתמול שעסקה בנושא של מונופול הכשרות.

<מיקי חיימוביץ: אני חושבת שכל מי שראה את הסרט, מבין שאנחנו באים מתוך הבנה והכרה בכך שיש ציבור גדול במדינת ישראל שרוצה כשר אבל משלם על כך מחיר יקר מדי.

<מיקי חיימוביץ: הדוח של האוצר – וסליחה גברתי – לא ניתן ולא נמסר ולא פורסם.

<מיקי חיימוביץ: הוא פורסם רק אחרי שאנחנו דרשנו לקבל אותו ואנחנו קיבלנו אותו ביום ראשון.

<מיקי חיימוביץ: רק אחרי כן הוא הועבר אבל לא קודם.

<מיקי חיימוביץ: אם לא היינו תובעים אותו, יכול להיות שהוא לא היה מפורסם ואני חושבת שזה צריך להדאיג את היושבים כאן.

<מיקי חיימוביץ: אני חושבת שמי שצריך לתת את התשובה המרכזית כאן היום, זאת הרבנות כי אני חושבת שזה מה שעולה מהסרט וזאת הבעיה הגדולה ביותר.

<מיקי חיימוביץ: זה המונופול וזאת העובדה שאין האחדה בין המועצות הדתיות שכל אחת עושה כרצונה.

<מיקי חיימוביץ: תשמע מה אנשים כאן אמרו.

<מיקי חיימוביץ: אתה צריך לתת להם תשובות, לבתי המלון, לאולמות האירועים.

איתן ברושי: אין להם תשובות.

<מיקי חיימוביץ: אני מחכה לשמוע את התשובות האלה.

<מיקי חיימוביץ: אני שואלת, אני מצפה ואני מבקשת שמכאן יצאו גם איזה שהם צעדים אופרטיביים כי זאת השאלה הגדולה ביותר.

<מיקי חיימוביץ: האם כולנו כאן

<מיקי חיימוביץ: מוציאים את הזעם שלנו ואת התסכול שלנו או שאנחנו נצליח לצאת מכאן גם עם איזשהו צעד אופרטיבי שיוליך אותנו קדימה לטובת כל האזרחים במדינה הזאת.

<מיקי חיימוביץ: נמצאות אתנו שירלי אסקרי, התחקירנית שלנו ושני חזיזה, הבמאית של הסרט שלנו.

איתן כבל: תודה.

<שירלי אסקרי: מעבר לדוח של האוצר שלא פורסם והיה קשה מאוד להוציא אותו עד שביקשנו כבר תגובה לכך שלא הוציאו אותו, היו עוד דוחות שנעשו ולא רצו להתראיין בנושא ואפילו הייתי אומרת שחששו.

<שירלי אסקרי: גם משרד הכלכלה, גם ענף המזון בהתאחדות התעשיינים, גם ועדת יוקר המחייה שבדקו את הנושא הזה ובעיני פשוט חששו לדבר על הנושא.

<שירלי אסקרי: אחד הדברים הכי חמורים שקורים כרגע ולא כל כך התייחסו אליו כאן זה שיש הרבה ערים בארץ בהן המועצה הדתית דורשת מהעסקים לעבוד עם בד"ץ מסוים.

<שירלי אסקרי: הדבר הזה מאוד מאוד מייקר את המחירים בערים האלו והוא גם מאוד מאוד לא חוקי.

איתן כבל: מעבר לרבנות.

<שירלי אסקרי: זאת אומרת שאם אתה רוצה תעודת כשרות של הרבנות, אתה חייב לעבוד עם בד"ץ מסוים.

איתן כבל: אני אומר את זה כדי להדגיש את זה.

אלעזר שטרן: עכשיו הוגש כתב אישום על כך.

<שירלי אסקרי: זה היה המשפט הבא שלי.

<שירלי אסקרי: דוגמה אחת היא מה שקרה בחולון, שם הוגש כתב אישום, אבל זה דבר שקורה בכמה ערים נוספות בארץ.

<שירלי אסקרי: החקירה בנושא הזה נעשתה בחולון אבל זה קורה בערים נוספות וכרגע אין חקירה בערים הנוספות האלה ואולי ראוי שתהיה גם כי אנשים בערים האלה משלמים יותר וגם כי זה לא חוקי.

איתן כבל: תודה.

<מעיין נשר: אני רוצה להגיד משהו לפרוטוקול כי יש כאן משהו מאוד חשוב.

איתן כבל: אני אתן לך אחר כך.

איתן כבל: אבשלום דולב, בבקשה.

<אבשלום דולב: ארגון המשחטות התעשייתיות.

<אבשלום דולב: קודם כל, נתונים.

<אבשלום דולב: אני בדקתי את הנתונים במשך היום כי רק אתמול נקראתי לישיבת הוועדה היום.

<אבשלום דולב: הנתונים הם שעלות הכשרות במשחטות היא כשישים אגורות לקילוגרם בשר.

<מיקי חיימוביץ: אתה מסתכל עלי כי אני לא אוכלת בשר?

<מיקי חיימוביץ: אתה כאילו עונה לי אבל אתה לא צריך לענות לי.

<אבשלום דולב: אני מסתכל לכאן כי המיקרופון פונה לשם.

אורי מקלב: שישים אגורות מתוך כמה?

<אבשלום דולב: שישים אגורות, זה בערך חמישה, חמישה וחצי אחוזים מהמחיר ותלוי מה המחיר.

<אבשלום דולב: עכשיו האוצר הוריד לנו את המחיר כך שזה כבר יותר גבוה.

<אבשלום דולב: עניינית.

<אבשלום דולב: הידע שלי בכשרות הוא מניהול מועצת החלב במשך 15 שנים ועשר שנים ניהול ארגון המשחטות.

<אבשלום דולב: אני מכיר את זה לנבכי נבכיו והסיפורים שסיפר לנו איש המלונות, יש לי כאלה מאות אבל חבל להקצות לזה זמן.

<אבשלום דולב: הבעיה היא בפרדיגמה ובשיטה.

<אבשלום דולב: הרבנות הראשית, קרי המדינה, צריכה להיות ריבון רגולטורי ותו לא.

<אבשלום דולב: היא לא צריכה להיות במשחק.

<אבשלום דולב: אין לה מה לחפש שם.

<אבשלום דולב: היא צריכה לפקח על כך שאנחנו ניתן כשרות שהיא לא תהיה בגדר הונאה אלא שתהיה כשרות ובזה נגמר העניין.

<אבשלום דולב: שהכללים יהיו נכונים.

<אבשלום דולב: היא צריכה לצאת מהמשחק של נותני הכשרות.

<אבשלום דולב: את זה אני אמרתי לפני 15 שנים ואני חושב שזה מה שצריך לקרות.

אורי מקלב: אתה אומר שאין לה זכות לדרוש דרישות כשרות?

<אבשלום דולב: לא.

<אבשלום דולב: ממש לא.

אורי מקלב: תן דוגמה אחת שהיא דרשה ממך במועצת החלב דרישה מעבר לנושא הכשרות.

<אבשלום דולב: הני מאוד זהיר בלשוני.

<אבשלום דולב: יש לי עשרות דוגמאות איך מייצרים אבקת חלב מהדרין בישראל, מה עושים המפעלים כתוצאה מזה שרוצים את זה, מה עושים מפעלי השוקולד שצריכים את זה.

<אבשלום דולב: חבר'ה, זה סיפור מורכב ומסובך, התניית שירות בשירות, נותן כשרות פה, דורש אבקת חלב משם.

<אבשלום דולב: אני לא רוצה להיכנס לזה.

<אבשלום דולב: הבעיה היא שהשיטה בה אנחנו עובדים היום כשלה והיא לא עובדת יותר.

אורי מקלב: אתה אומר שיש מאבקים?

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח עניינים הלכתיים.

<אבשלום דולב: לפני חודש ימים סיימנו את חוק הקורנפלקס וגמרנו את הסיפור של רופאים וטרינריים בכניסות לערים עם בדיקות משנה.

<אבשלום דולב: מאבק של כעשר שנים הסתיים לפני חודש.

<אבשלום דולב: עברנו לשיטת הכבאים עם מרכז אחד שהוא רגולטורי והוא מפקח על כלל מדינת ישראל.

<אבשלום דולב: לכן לדעתי זאת השיטה וזה בידיים שלכם המחוקקים.

<אבשלום דולב: אני מתחנן בפניכם, אין האסור מתיר עצמו מבית האסורים.

<אבשלום דולב: אלו לא יוציאו כלום.

<אבשלום דולב: חבל על הזמן.

<אבשלום דולב: אני עוד איש שומר מצוות וחבל לי על כל מה שקורה.

<אבשלום דולב: לא סתם היה לנו משבר על אבקת חלב ב-1987, ייצור אבקת חלב בשבתות במפעלי ייבוש של תנובה, לא סתם הלכנו ומינינו בעזרת הרבנות הראשית רב שחולש על כשרות כל תנובה ואז הוא מקל בצורה מידית על כל מערכת הכשרות.

<אבשלום דולב: הוא בעצם הרגולטור.

<אבשלום דולב: לעניין המלח.

<אבשלום דולב: תראו, אתם יודעים שכל פטם, כל עוף, מפטמים אותו בהרבה מלח כדי שיהיה כשר.

<אבשלום דולב: אנחנו לפני מספר שנים פנינו בהצעה מסודרת לבצע ניסוי להקטנת כמות המלח.

<אבשלום דולב: רב אחד הלך אתנו על זה.

<אבשלום דולב: לצערי הוא נפטר.

<אבשלום דולב: הוא הלך אתנו אבל שמו מחסום וגמרו את הסיפור.

<אבשלום דולב: היום בא אלינו משרד הבריאות ואומר לנו שאנחנו במבצע להורדת המלח במזון ומבקש שנעזור לו להוריד את כמות המלח בעופות.

<אבשלום דולב: אנחנו רצינו את זה כבר לפני חמש שנים אבל לא נותנים לנו.

<אבשלום דולב: אחד אומר לנו להוריד את כמות המלח, השני אומר לנו להוסיף על כמות המלח.

<אבשלום דולב: חבר'ה, זה דבר שאי אפשר להתנהל בצורה כזאת.

<אבשלום דולב: זאת אומרת, יש למדינת ישראל הסתכלות הרבה יותר כוללת, למדינה כמדינה.

<אבשלום דולב: צריך להוריד את כמות המלח בגלל בעיות בריאות, הרבנות או הרגולטור ימצא דרך יחד עם התעשייה איך מפתחים שיטות להוריד את כמות המלח.

<אבשלום דולב: אני מבקש חקיקה.

<אבשלום דולב: אני מוכן להיות שותף בה.

איתן כבל: יש לי כאן בעיות עם הרגולציה של הכנסת.

איתן כבל: רז הילמן, ממש בקצרה, ואחריו הרב משה כץ.

איתן כבל: מי אדוני?

<רוני חממה: אני מגרעיני עפולה, חממה רשת.

<רוני חממה: אני מייצג את אלה שהם הכי קטנים ונמצאים למטה אבל הם הכי רבים.

<רז הילמן: אני מנהל את תחום המזון באיגוד לשכות המסחר.

<רז הילמן: אני רוצה להתייחס לאספקט של הייבוא שעד עכשיו לא כל כך דובר בו היום.

<רז הילמן: היו לא מעט ועדות בהמשך למחאה החברתית שדנו ובחנו איך אפשר להפחית את מחירי המזון בישראל כאשר אחת התובנות של אותן ועדות הייתה שהגברת התחרות במשק והסרת חסמי יבוא, אלה הן דרכים טובות להפחית את מחירי המזון.

<רז הילמן: יש הרבה מאוד חסמי ייבוא ואנחנו מטפלים בהם אחד לאחד.

<רז הילמן: כשרות לצערנו גם מהווה חסם, לפחות בחלק מהקטיגוריות.

<רז הילמן: דיברו כאן על בשר ועל מוצרי חלב.

<רז הילמן: לב נוכרי.

<רז הילמן: יושב לידי נציג של ארגון בין-לאומי גדול של כשרות והוא נותן אישור למוצרים שהם גם עם חלב נוכרי.

<רז הילמן: ברבנות הראשית עד שנת 2000 אפשרו את זה אבל בסביבות שנת 2000 החליטו שמעלים את הרף.

<רז הילמן: אם מדברים על הרף התחתון והרבנות נותנת איזשהו רף שהוא רף מינימליסטי, בואו באמת נהיה ברף שהוא הרף מאפשר גם את הכשרויות.

אורי מקלב: אתה רוצה לקבוע לרבנות את הרב.

איתן כבל: יושב ראש הכנסת לא אפשר לי להמשיך את הדיון ולכן אנחנו צריכים לסיים אותו.

אורי מקלב: יושב כאן נציג ה-OU.

רחל עזריה: אבל ה-OU לא תמיד חלק ישראל אבל דורשים כאן חלק ישראל.

<רז הילמן: אנקדוטה ממש קטנה.

<רז הילמן: רשות המסים גובה היום מכס על עלות הכשרות.

<רז הילמן: זאת אומרת, אם לא מספיק שעלות הכשרות היא גבוהה, באה רשות המסים ואומרת שאת העלות הזאת של הכשרות צריך גם להעמיד עליה את המכס.

<רז הילמן: זה משהו שאולי הוועדה יכולה לטפל בו.

אורי מקלב: אתה צודק.

אורי מקלב: זה לא על המוצר.

אורי מקלב: על הכשרות מבקשת רשות המסים.

איתן כבל: שמעתי.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הדיון.

איתן כבל: אני קודם כל אתן לחבר הכנסת לומר כמה משפטים לסיכום, משהו קצר מאוד כי אני חייב לסיים.

אלעזר שטרן: אני רוצה לפנות למנכ"ל הרבנות ומשרד הדתות.

אלעזר שטרן: דיברת על משרד הבריאות, דיברת על מכבי אש, אבל יש להם משגיחים בכל מסעדה?

אלעזר שטרן: יש תקנים בכל מסעדה, בבקשה, תכתוב את התקנים.

אלעזר שטרן: אני רוצה לגלות לך משהו שלא יצא מהחדר הזה, שכאשר לא מקפידים על בריאות, מתים אנשים.

אלעזר שטרן: כשלא מקפידים על כשרות, זאת בעיה קשה אבל זה לא פיקוח נפש, לא לפי מה שאני מכיר.

אורי מקלב: טוב שאתה אומר את זה.

<עודד פלוס: כל אחד לפי השקפת העולם שלו.

אלעזר שטרן: לא מתים מזה וכדאי שנגיד את האמת גם אם אנשים כאן חושבים אחרת.

אלעזר שטרן: הדבר השני.

אלעזר שטרן: שמעתם על מצלמות?

אלעזר שטרן: זה קיים בהרבה מאוד מקומות כולל בהרבה מקומות של פיקוח נפש בביטחון.

אלעזר שטרן: ממש מחליפים מפקחים אלא אם כן העניין הוא ג'ובים לאנשינו, קידום עסקים משפחתיים, השנאת היהדות, העיקר במחיר של אנחנו נעבוד ואנחנו נהיה.

אלעזר שטרן: במשפט האחרון אולי אני אפילו יכול לפנות לשר האוצר.

אלעזר שטרן: אולי זה לא עניין של סטטוס קוו כמו שמתחייב לשמור בהסכם הקואליציוני אלא זה עניין חברתי וכלכלי ממדרגה ראשונה, ואולי מעבר לכל זה עניין של יושר.

אלעזר שטרן: נלך לאותן דוגמאות שאתה נתת ותהיו רגולטור כמו שאתם רוצים להיות ומי שלא יעמוד, קחו לו אחר כך את הכשרות.

אלעזר שטרן: מה הפחד?

אלעזר שטרן: תוציאו אותנו, תגאלו אותנו, את האנשים שרוצים כשרות והדיון הזה הוא בין השאר מטרות של יותר כשרות, תגאלו אתנו מכמעט יצירת שוויון בין כשרות לבין שחיתות, לצערי הרב ולכאבי הרב.

<עודד פלוס: אני יכול להשיב?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני מודיע לך שאני מתכוון לקיים דיון נוסף.

איתן כבל: מבחינתי אנחנו לא סיימנו אלא רק נגענו בקצה הקרחון.

<עודד פלוס: אני חושב שזה לא מכובד.

<עודד פלוס: ישבתי כאן וספגתי את כל ההאשמות.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אני קודם כל מתנצל בפניך, בוא קודם כל ננמיך.

איתן כבל: חשבתי שאני אקבל אישור להמשיך את הדיון אבל לא קיבלתי.

<לאה ורון: אישור לקיים את ישיבת ועדת הכלכלה עת מתקיימת מליאת הכנסת.

איתן כבל: אני קובע כאן את הכללים וזה האולם בו אני קוב.

איתן כבל: מחוץ לו, אני כבר לא קובע כלום.

איתן כבל: תצא לך רשימה של שאלות מסודרות שאני מתכוון להוציא אותן.

איתן כבל: כבר היית אצלנו ואתה יודע וזה הוביל גם לפעולות.

איתן כבל: הדברים שנאמרו כאן, אף אחד לא ייקח אותם למקום של דת או מאבק מול דת.

איתן כבל: זה לא קרוב, זה לא נכון, ואני לא רוצה להשתמש במלים בוטות בעניין הזה.

איתן כבל: אף אחד לא יפיל אותי לבור של הדת.

<עודד פלוס: אותך אולי לא.

איתן כבל: אני אמנם בלי כיפה על ראשי אבל מבין איזה דבר וחצי דבר בעניין הזה.

איתן כבל: אני מבקש, ואני אומר לכולנו ואני אומר את זה לך, אנחנו יוצאים למסע לא נגד הדת ואפילו לא מול הדת.

איתן כבל: אנחנו יוצאים עכשיו למסע כשאנחנו יודעים שהוא קשה אבל בשביל אלה שרוצים כשרות, אני אומר את זה לך, אלה שחושבים שהם שומרים על הדת והם באים בשם הדת, יום יהיה ולא יהיה שטרן שהיום רוצים לעשות אותו מוקצה או כבל אלא יהיו כאן אנשים בקואליציות אחרות וכמעט וזה היה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שהוליכו מהלכים אחרים לגמרי ואני אומר שזאת ההזדמנות ואני אומר לך שזה ישתנה.

איתן כבל: הרבנות הראשית לא תהיה מונופול וזה יהיה בחיי.

איתן כבל: תרשום את זה לפניך.

איתן כבל: אנחנו יוצאים למסע למען הדת.

איתן כבל: תרשום את זה לפניך כשליח.

איתן כבל: מסע למען הדת.

איתן כבל: אומר את זה אדם שלא מגדיר את עצמו חילוני אבל אני אומר לך שיוצאים למסע.

איתן כבל: שטרן, אני, אפשר יהיה להגיד עלינו מה שרוצים ואותי זה פחות מטריד, אבל אני אומר לך שאני בבית הכנסת שלי, ממילא אבא שלי לא מרשה לי לעלות.

איתן כבל: אני אומר לך לכל החברים שיש דברים שלא יהיו.

איתן כבל: לא יהיה כפל תשלום על אמונה.

איתן כבל: בזה סיימתי.

איתן כבל: תודה.