ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 125, 2016-02-10 09:00

דוד אמסלם: רבותיי, בוקר טוב.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הסדרת סוגיות הסעות תלמידים ברשויות המקומיות לבתי הספר, כולל החינוך המיוחד – ישיבת מעקב.

דוד אמסלם: זו ישיבת מעקב, לדעתי רביעית, או שלישית.

דוד אמסלם: לפני שאני נכנס לנושא של מה שביקשנו לגבי התקנות וכו', משרד האוצר פה?

<נועה היימן: פה.

דוד אמסלם: אהלן.

דוד אמסלם: דיברנו אתמול.

דוד אמסלם: ביקשנו מכתב.

דוד אמסלם: אז בואי תספרי להם מה הסיכום, לפרוטוקול, ואחרי זה נתקדם.

<נועה היימן: זו הודעה שכבר ניתנה בעבר למשרד הרווחה.

<נועה היימן: התחלנו עבודה מול משרד הרווחה ואנחנו מתכננים להוציא עוד היום מכתב גם למשרד החינוך שנותן מענה לסוגיית הילדים שמקבלים מועדונית ממשרד הרווחה ושהמועדונית אינה נמצאת בשטח בית הספר.

<נועה היימן: היום משרד הרווחה אינו מממן את ההסעה מבית הספר למועדונית, או מהמועדונית הביתה, בעצם את ההסעה השלישית לאותו יום.

<נועה היימן: אנחנו נבקש מהשלטון המקומי להעביר את נתונים אודות הילדים והפריסה שלהם ברחבי הארץ, וממשרד הרווחה להעביר נתונים גם כן על אותם ילדים והמסגרות בהם הם נמצאים, ואנחנו נממן דרך משרד החינוך, דרך המכרזים והעברות לרשויות, את ההסעה השלישית לאותם ילדים.

דוד אמסלם: אני רוצה להדגיש את מה שנועה אמרה כדי שנבין ולא נתבלבל.

דוד אמסלם: הסיכום שלנו איתם זה שמשרד האוצר מממן באופן מלא את ההסעה של הילדים המוגבלים השלישית באמצעות משרד החינוך, לא דרך העבודה והרווחה ואחרי זה עוד ארבעה פקידים שיצטרכו להעביר את הכסף ולא קיבלו וכן קיבלו וכו'.

דוד אמסלם: הם רק יוודאו את הנושא הזה של התקצוב גם מול משרד החינוך, זה הרי אותם ילדים בסופו של דבר, ואתם תתארגנו עם הרשימות כדי שהם יידעו בדיוק איך לתקצב את זה וכמה.

דוד אמסלם: אז כאן שאפּוֹ, תודה.

דוד אמסלם: באמת פה אני רוצה להודות באופן אישי, גם לנועה וגם ליאיר פינס, שהם באמת הבינו את העניין ודחפו את זה גם במסגרות שלהם ובאמת שאפו, אתם אנשים צדיקים בהיבט הזה.

דוד אמסלם: באמת תודה רבה.

דוד אמסלם: שמעון, אנחנו מגיעים אליך.

דוד אמסלם: בבקשה.

<שמעון אבני: בסוף הכול מגיע אליי.

<שמעון אבני: רק לסעיף הקודם, ילדי הרווחה שבפיגור הבינוני-קשה - - -

<רחל אברמזון: מוגבלות שכלית, יותר נכון.

<שמעון אבני: אני מתנצל, אני לא איש פדגוגיה, אז אני לא תמיד יודע את המינוחים, אבל בעלי המוגבלות השכלית שעוברים למועדונית גם כשהיא לא בבית הספר שלהם, אני מסיע אותם היום.

<שמעון אבני: אנחנו מסיעים אותם.

דוד אמסלם: חבר'ה, בואו נעשה סדר.

דוד אמסלם: שמעון, הסיפור הוא מאוד פשוט.

<שמעון אבני: אני רוצה להבין, האם יש הרחבה של - - - שאני אבין, כי אני צריך להתארגן לזה בסוף.

<רחל אברמזון: שמעון, זה לא השלישית, זה השנייה.

דוד אמסלם: שמעון, אני אעשה לך את הסדר.

דוד אמסלם: אתה ממומן לשתי הסעות, אתה לכאורה משרד החינוך.

דוד אמסלם: הרי איפה הייתה הבעיה פה?

דוד אמסלם: שלמדינה יש כנראה יותר מדי משרדים שמתעסקים בילדים האלה.

דוד אמסלם: משרד החינוך בא ואומר 'אני חינוך, אני מסיע את הילד מהבית לבית הספר ומבית הספר הביתה.

דוד אמסלם: זה שהוא צריך לעבור למועדונית זה לא אני', 'מי זה?' אני שואל, אומרים 'משרד הרווחה'.

דוד אמסלם: משרד הרווחה בא ואומר 'אני לא מתוקצב בהסעה, אולי אני משלם למועדונית כמה לירות על זה שמביאים לה את הילד אבל אני בהסעה לא מתוקצב' ובעצם הילד נופל בזה.

דוד אמסלם: כרגע מדובר על הסעה שלישית, שהיא תתבצע באמצעותך.

דוד אמסלם: אתה תתוקצב באופן ישיר, לא כמעבר ממשרד הרווחה אליך, האוצר יתקצב אותך באופן ישיר באותה מסגרת של אותן הסעות, יהיה לך לשלוש הסעות, מימון מלא.

<רחל אברמזון: אני רוצה רק לבקש בקשה, שבמיפוי אנחנו גם נגיש את אותם ילדים, לקויי שמיעה ולקויי ראייה שלפעמים נוסעים לפעילות במועדונים שלהם גם מחוץ לבית הספר.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על כל הילדים עם הליקויים - - -

<רחל אברמזון: הם לא תמיד נמצאים ברשימה של הרווחה.

דוד אמסלם: אבל אני הסברתי.

דוד אמסלם: תקשיבי.

דוד אמסלם: אני אגיד לך משהו, יש לנו אנשים צדיקים, נועה ויאיר.

דוד אמסלם: הם הבינו את העניין, שהילדים עם הליקויים הפיזיים והנפשיים, השכליים, הם מבינים שזו אוכלוסייה שצריך לטפל בה.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים כרגע על אלה שלוקחים ריטלין, בואו נשים אותם בצד כרגע.

דוד אמסלם: האוכלוסייה הספציפית הקשה הזאת, המוחלשת, הפגיעה הזאת, צריך לטפל בה.

דוד אמסלם: עכשיו הרשימות יעברו דרככם.

דוד אמסלם: זה לא משנה, היא תעשה, אני כבר אתמול דיברתי איתה בלילה, העסק הוא פשוט, אני לא צריך לעשות פה דיון של ארבע שעות איך מביאים את הרשימות, איך ולמה וכמה.

דוד אמסלם: הילדים האלה ידועים, הם לא באו מהחלל, הם נמצאים במערכת עצמה היום.

דוד אמסלם: אז תהיה לכם רשימה, אתם אחד, משרד הרווחה אחד, בישיבה אחת של חצי שעה סגרתי את האירוע.

דוד אמסלם: אז אם לא תסתדרו נעשה עוד ישיבה על הרשימות.

<רחל אברמזון: לא צריך, תודה.

דוד אמסלם: שמעון, את זה הבנו?

<שמעון אבני: כן.

דוד אמסלם: פרק אחד כאוב שמנו בצד, אנחנו מתקדמים.

<שמעון אבני: לקראת תקנות הסעות תלמידים בחינוך המיוחד, בסך הכול גיבשנו, יש תקנות, הן גובשו, התקנות מוכנות, אנחנו נדרשים לעשות ועשינו את הפגישות עם כל הגורמים, יש לנו - - -

דוד אמסלם: מה זה כל הגורמים?

דוד אמסלם: תפרט לי, עם מי ישבת?

<שמעון אבני: ישבנו עם נציגי ההורים, ישבנו עם כל הגורמים בחינוך המיוחד אצלנו, אנחנו צריכים להיפגש עם הרווחה, חלק מזה כבר נפתר, ממה ששמעתי, נפגשנו עם השלטון המקומי שהוא מרכיב קריטי בתקנות האלה, הוא מרכיב מאוד מאוד משמעותי.

<שמעון אבני: במקביל יש ועדה שעובדת ומתמחרת את התקנות האלה.

<שמעון אבני: היום אנחנו עוד יושבים לסכם ונפיץ את התקנות האלה עם התייחסות סופית ואחרונה לכל הגורמים.

דוד אמסלם: עדיין עוד לא עשיתם את זה, אני מבין.

<שמעון אבני: הדברים הם ברחל בתך הקטנה, אלה דברים מאוד רגישים.

<שמעון אבני: אנחנו רק סיימנו.

דוד אמסלם: שמעון, כמה זמן אתה צריך עוד?

<שמעון אבני: כל הזמן חוזרים לשאלה הזאת ואני לא - - -

דוד אמסלם: אז מה אתה רוצה שנעשה?

דוד אמסלם: צ'ק פתוח, קארד בלאנש, בוא ניפגש, כשאתה תגמור תתקשר אליי?

<שמעון אבני: לא, הדברים הם באמת בשלב הסופי שלהם.

דוד אמסלם: אבל שמעון, אני לא שם.

דוד אמסלם: שים לב, אני מתקדם איתך.

דוד אמסלם: כמה זמן אתה צריך עוד לבוא ולהגיד לי 'תשמע, דודי - - - '.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לקבל ממך את העניין הבא, אחרי ש - - -

<שמעון אבני: אגב, הפצנו את טיוטת התקנות - - -

דוד אמסלם: לא הפצנו, זה לא רק הפצנו ושגר ושכח.

דוד אמסלם: אתה צריך לעשות דבר כזה, אני הצעתי את הצוות המקצועי שצריך ללוות אותך.

דוד אמסלם: זה לא רק אתה לבד, יש גם את הקליינטים, צריך לשתף את כולם ואז אני מצפה ממך - - - אם כולם מסכימים עם כולם, אל תדווח לי כלום, תגיד לי 'כולם מרוצים, אהלן וסהלן', אני ישר מזמין שווארמה מפה לכולם והכול בסדר.

דוד אמסלם: אם יש בעיה, אתה אומר לי 'תשמע, אנחנו מסכימים על 98%' ואז אני מבקש ממך לחדד את ה-2% שאתם לא מסכימים.

דוד אמסלם: איפה שיש הסכמה אין בעיה, זה מה שאני רוצה, שתהיה הסכמה והכול טוב.

דוד אמסלם: לכן אני רוצה שאתה תשב איתם, תשתף אותם.

דוד אמסלם: שלחת להם לעיון, תעשה עוד ישיבה, 'רבותיי, בואו נשב, מה אתם חושבים כן, איפה אתם חושבים לא'.

<שמעון אבני: אני חושב שיעידו על שיתוף הפעולה, אלא אם כן הם יגידו שהם לא מרוצים.

<שמעון אבני: אני חושב שבאמת הגענו להבנות.

<שמעון אבני: יש עדיין בשוליים, או לא - - - תלוי, עוד פעם, אנחנו הולכים לעשות עוד פגישה, לסכם את הסוגיה של הליווי, של המלוות בהסעה.

<שמעון אבני: אני חושב שאנחנו בכיוון הנכון ושבאמת בפעם - - - אני לא יודע להגיד אם זה 90% אבל יש הבנה על חלק גדול מהתקנות.

דוד אמסלם: שמעון, אני לא רוצה להיות בכיוונים כל הזמן.

דוד אמסלם: אני בכיוונים כבר בעסק הזה מתחילת הדיון הראשון.

דוד אמסלם: כמה זמן אתה צריך כדי לבוא ולתת לנו את התשובה שאתה לקחת את התקנות, סיימתם אותן, עברתם את הגורמים הרלוונטיים, הם אישרו אותן והכול טוב ויפה?

דוד אמסלם: ואם לא טוב ויפה, אז אני אבקש ממך להציג איפה לא טוב ויפה.

דוד אמסלם: מה שאמרתי קודם.

<שמעון אבני: אז לא, אם אני אבקש שתיתן לי, כדי לקבוע את לוחות הזמנים לתת לך תשובה, אני רוצה לקיים על זה דיון.

דוד אמסלם: אתה רוצה דיון על לוחות הזמנים?

<שמעון אבני: לא איתך, איתי, שלי, עם אנשים, כדי להגיד כמה זמן ייקח לי לתקצב את זה.

<שמעון אבני: זה לא יהיה הרבה זמן, אני רוצה יומיים-שלושה כדי לתת תשובה.

דוד אמסלם: תקצוב, סגרתי לך את הנושא.

<שמעון אבני: לא, על השאלה מתי נוכל להציג לוועדה את התקנות, אני רוצה יומיים-שלושה כדי שאני אעשה את הבדיקות עם האנשים הרלוונטיים ואני אתן לך תשובה.

<שמעון אבני: זה לא יהיה הרבה זמן, אגב.

דוד אמסלם: מה זה לא הרבה זמן?

דוד אמסלם: זה דבר פלואידי.

<שמעון אבני: זה לא יהיה הרבה זמן לסיים את התקנות.

דוד אמסלם: שאלתי, לאחד 'לא הרבה זמן' זה ארבע שנים, אחד, 'לא הרבה זמן' זה 24 שעות.

<שמעון אבני: לא, אני לא מדבר על - - -

דוד אמסלם: לא, יומיים-שלושה, הוצאתי את התשובה כמה זה לא הרבה זמן.

<שמעון אבני: לא בשנים, בחודשים.

דוד אמסלם: אני אסכם את זה עוד מעט.

דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את ההורים.

דוד אמסלם: מוטי, תספר לנו מה אתה אומר.

<מוטי אדרי: לפי דעתי זה כבר סתם סחבת, סוחבים וסוחבים וסוחבים, ועוד פעם יתחיל הקיץ ועוד פעם תחילת שנה ונתחיל עוד פעם את החגיגה.

<מוטי אדרי: צריך לעשות לזה סוף.

<מוטי אדרי: כבר היו ארבע פגישות וכלום לא מתקדם, כל פגישה חוזרים להתחלה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אביבית, את בלופ?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: באמת הייתה פגישה משותפת של כל הארגונים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לצערי אני מסיבות אישיות לא יכולתי להגיע ואחר כך הייתה לי פגישה אישית עם שמעון.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: העברנו בצורה מסודרת את כל ההערות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: הפערים, לפחות בטיוטה הראשונית היו די גדולים, ההערות היו מאוד מאוד ברורות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כן הייתה נכונות לבוא לקראתנו, היה נשמע שחלק מההערות התקבלו, אבל מאחר שלא הופצה טיוטה נוספת אז קשה לנו לומר איפה הדברים עומדים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו באמת מחכים לפגישה נוספת כדי שנראה איזה מההערות התקבלו.

דוד אמסלם: שמעון, בחיאת שמעון, באמת אני מחבב אותך, אבל אני שואל אותך שאלה, אני זימנתי אותך לדיון הזה לפני חודש, אתה העלית את התאריך.

דוד אמסלם: סתם, בשביל התשובה, למה לא שלחת להם את זה אתמול?

דוד אמסלם: כדי להגיד לי 'אתמול שלחתי'.

דוד אמסלם: סתם, בשביל התשובה.

<שמעון אבני: כי צריך לעשות על זה תיקונים ודיונים ו - - -

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: אני הייתי מצפה ממך להגיד לי 'דודי, אין לי תשובה'.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: כאן הדברים עומדים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו מחכים לטיוטה החדשה, לראות האם הפערים הצטמצמו, האם הפערים אכן עדיין גדולים והאם התקנות בעצם מקבעות את המצב הקיים, או שבאמת הלכו צעד אחד קדימה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: רויטל, היות שכבר באת לפה, מה?

<רויטל לן כהן: מה שאמרה אביבית ואני אשאר שתוקה כהרגלי.

דוד אמסלם: את יודעת, בדרך כלל את לא נשארת שתוקה, לכן העדפתי שעכשיו תדברי כדי שאחרי זה לא תתפרצי.

<רויטל לן כהן: לא, אני בעניין הזה עם אביבית.

<רויטל לן כהן: היו פערים שבעינינו היו גדולים, בין מה שאנחנו הגשנו לבין הטיוטה הראשונית.

<רויטל לן כהן: בחלק מהדברים היה נראה שבאמת יש הבנה שצריך ללכת בכיוון הזה, אבל אין לנו מושג סופית מה נעשה, לא מבחינת הנכונות של - - - אנחנו לא יודעים אם הייתה באמת נכונות של משרד החינוך לראות את הדברים דרך העיניים שלנו, ההורים, ומי שמתעסק עם השטח, וגם מבחינה משפטית, זה משהו שמשרד החינוך החליט שהוא הולך אחריו.

<רויטל לן כהן: עד שלא נראה טיוטה ועד שלא נבין איפה הפערים אין לנו מושג.

<רויטל לן כהן: אני בטוחה שהתקדמתם, אבל אני מבחינתי עומדת באותו מקום.

<תומר רוזנר: מה קורה עם הילדים היום?

<תומר רוזנר: מי מסיע אותם?

<תומר רוזנר: הם יושבים בבית?

<רויטל לן כהן: לא, או שהם נוסעים בצורה לא בטיחותית, או שהם נוסעים בלי ליווי, או שהם לא מוסעים.

<רויטל לן כהן: אני חושבת שאחד הדברים המזעזעים זה שמלוות ונהגים מתנהלים, אני קוראת לזה קרית הוותיקן, כאילו בנפרד מכל דבר אחר, בחוקים פנימיים משלהם.

<רויטל לן כהן: יש לנו משפחה שהמלווה מענישה את ההורים והילד ומורה לנהג לא לאסוף ואין לנו דרך לכפות כלום.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו מזכירים שלפני בערך חודש וחצי נפטר ילד בהסעה.

<תומר רוזנר: יש תחקיר על הדבר הזה?

<תומר רוזנר: מישהו עשה תחקיר על הדבר הזה?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה במשטרה.

<תומר רוזנר: לא, תחקיר ברמה של עבירה פלילית, ברמה של הפקת לקחים.

<שמעון אבני: תחקרנו את זה.

<קריאה: ויש לכם מסקנות?

<רויטל לן כהן: ההורים של הילד יודעים שהיה תחקיר במשרד החינוך ויש להם מסקנות?

<שמעון אבני: לא יודע, אין לי מושג, לא דיברתי איתם.

<רויטל לן כהן: לא נראה להם הגיוני שההורים צריכים לדעת שחקרתם את זה ויש לכם איזה שהן מסקנות והפקת לקחים?

<רויטל לן כהן: שבחנתם את זה ויש הפקת לקחים.

<רויטל לן כהן: יש פה הורים של ילד, הביאו להם ילד גמור ודפקו בדלת והשאירו אותו שם.

דוד אמסלם: רויטל, זה במסגרת השתיקה.

דוד אמסלם: אז אני לא שם.

<רויטל לן כהן: אתה פתחת את הדלת.

דוד אמסלם: אבל לא לשם.

דוד אמסלם: רציתי שתגידי לי 'אני מסכימה בדיוק עם אביבית והכול בסדר'.

<רויטל לן כהן: לחלוטין כן.

דוד אמסלם: השלטון המקומי רוצה להתייחס לעניין?

<מיכל מנקס: קודם כל אנחנו יושבים עם משרד החינוך על הטיוטה שהועברה מספר פעמים.

אורי מקלב: ברשותך היושב ראש, אני אשאל משהו.

אורי מקלב: שמעון, במסגרת התקנות פיגור קל ייכנס גם לזכאויות?

<שמעון אבני: כן, ייכנס.

<רחל אברמזון: המוגבלות השכלית הקלה כבר אושרה.

אורי מקלב: דהיינו עדיין סוחבים בקשה של ילדה עם תסמונת דאון, אבל היא הוגדרה כתסמונת דאון קלה ובכלל לא הייתה בתוך - - -

<רויטל לן כהן: נכון, וגם כשכבר נותנים להם, אז זה בלי ליווי וכל מיני דברים קשים קורים.

דוד אמסלם: בואו נמשיך בדיון.

דוד אמסלם: אני פשוט רציתי לבדוק משהו שהיה חשוב לי לבדוק אותו.

<מיכל מנקס: כל הנושאים שנדונו כאן החל בתקנות, המשך בנושא ההסעה השלישית והמשך בבג"צ על הסעת הפיגור הקל, ברור שהכול נוגע אלינו מכמה היבטים, אחת, הילדים הם ילדי הרשות המקומית, שתיים, אנחנו מפעילים את ההסעה ואנחנו מחויבים לשלומם וביטחונם.

<מיכל מנקס: התקנות, אנחנו ישבנו על כל אחד מהנושאים הללו עם משרד החינוך, אנחנו יושבים גם עם גף הסעות וגם עם אגף חינוך מיוחד והשיח והחיבור הזה לא מובן מאליו וחשוב ומחייב.

<מיכל מנקס: אנחנו בוחנים את התקנות במשקפיים ראשונים של טובת הילד וצרכיו וכמובן ביטחונו ושלומו.

<מיכל מנקס: אין ספק שישנן עוד השלכות שקשורות בכוח אדם, שקשורות בהכשרת כוח אדם, שקשורות בהפעלה של מכרזים ושינוי שלהם, בהתקנת דברים או ביעילות.

<מיכל מנקס: זאת אומרת התקנות הן, כמו שאמרת, התנ"ך במרכאות כפולות של הסעה בטיחותית לתלמידים, ומצד שני חייבים לפרק שם כל דבר ועניין כי יש המון גופים מעורבים וקשורים.

<מיכל מנקס: אנחנו עובדים, כמו שאמרתי, בתיאום מלא ואני מניחה שזה יישא פרי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: מישהו רוצה להוסיף עוד משהו?

אורי מקלב: לגבי הכיתות המקדמות, אנחנו דנו בזה ולא דנו בזה, השאלה עכשיו אם עושים באמת סדר בתקנות כלליות, שלא יהיה איזה משהו שיברח לנו מתוך ה - - -

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו אחת ההערות שלנו לגבי היקף הזכאים להסעות.

אורי מקלב: לקבל תמונה שלמה ובאמת פעם אחת ולתמיד.

דוד אמסלם: כן, מה השם?

<זהר פילבר: זהר פילבר מהמרכז לנסיעה בטוחה לילדים עם צרכים מיוחדים באלי"ן.

<זהר פילבר: אנחנו עוסקים הרבה שנים בהיבטים הבטיחותיים של הסעת ילדים בכל הגילאים ונמצאים עכשיו בשיח ובעבודה מול משרד התחבורה בכל הנושא של הסדרה של המפרט הטכני של רכב להסעת ילדים נכים.

<זהר פילבר: זה כולל גם את ילדי החינוך המיוחד, שאין להם נכות פיזית, זה נכנס שם, אבל הסוגיה העיקרית הנדונה והמשמעותית גם לתקנות שלנו היא איך לשים ילד בכיסא גלגלים או בעגלת נכים כשנדרש שטח רצפה מסוים, נדרשת צורת קשירה של הכיסא.

דוד אמסלם: אתם דיברתם איתם?

<זהר פילבר: בוודאי.

<אילן שי: בחוק הסמכות להתקין תקנות בנושא המפרט של הרכב הבטיחותי היא של משרד התחבורה.

<אילן שי: יש מכוח החוק שני סטים של תקנות - - -

דוד אמסלם: לא, לא, שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אני מבקש, שמעון - - -

<שמעון אבני: אנחנו עושים איתם פגישה.

דוד אמסלם: דקה ואני אענה לך תשובה גם.

דוד אמסלם: אילן, תשמע, אני חושב שאנחנו לא צריכים לבוא מהזווית של משרד התחבורה כרגע, שהוא לא יכול להיות גורם מונע שעכשיו אני אבוא ואגיד לו 'תתקין אתה את התקנות'.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הייתי עושה, אני בא מזווית הכסף.

דוד אמסלם: עזוב, אין תקנות, משרד התחבורה לא מתקין, אני מבקש שתשבו איתם - - -

<שמעון אבני: אנחנו קבענו - - -

דוד אמסלם: שנייה, חבר'ה.

דוד אמסלם: אני אגיד אמירה רטורית, הייתם צריכים לשבת איתם ולא ישבתם, אז אני מבקש לשבת איתם ולשמוע מה הם אומרים.

דוד אמסלם: במסגרת מאפייני המכרז שאתם מוציאים אתם תוציאו מכרז שיגיד בדיוק מה שאתם רוצים בהיבט הזה של רכב.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים רמפה 4 מטרים, גם אם אין תקנה, אני רוצה רמפה 4 מטרים.

דוד אמסלם: אני רוצה שוטר עם כובע שיעמוד עם משרוקית בפה.

דוד אמסלם: ככה אני רוצה, אין תקנות, אני משלם, רק תגיד לי כמה צריך לשלם.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, עזבו תקנות, חבר'ה.

דוד אמסלם: תשבו עם הקליינטים, בוא נתאים את המכרז לקליינטים ונתקדם קדימה.

דוד אמסלם: אני לא אוהב את התירוצים, נחכה שההוא וההוא, ככה לא נגיע לאף מקום.

דוד אמסלם: אז תצאו דרך זווית הכסף למכרז.

דוד אמסלם: עוד משהו?

<קריאה: תודה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: רק דבר אחרון, אני באמת חושבת שיש חשיבות מאוד מאוד גדולה שהישיבה הבאה על הטיוטה תהיה ישיבה משותפת של כל הגורמים ביחד, כלומר של הארגונים, של השלטון המקומי - - -

דוד אמסלם: זה בסיכום שלי.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם את הישיבה.

דוד אמסלם: אנחנו כבר הגשנו את הצעת החוק שלנו בוועדה כוועדה, אני אחתים עוד חלק - - - זה הטלפון שעשיתי, חסרים לי עוד ארבעה שהתפקששו לי פה מסיבות טכניות, היום אני אחתים אותם.

דוד אמסלם: ההצעה תונח על שולחן הכנסת ביום שני הבא.

דוד אמסלם: יש על פי חוק 45 יום - - - שמעון, זה אליך, אתה רושם את מה שאני אומר או שאתה מקשיב?

<שמעון אבני: הכול.

דוד אמסלם: יש 45 יום עד שההצעה תעלה לוועדת השרים לענייני חקיקה.

דוד אמסלם: ב-45 יום האלה, זה הזמן שיש לכם להסדיר את הכול.

דוד אמסלם: במידה שלא, העסק מתקדם לבד, זה אומר שאני מתקין תקנות מעל הראש שלכם.

דוד אמסלם: אני רק אגיד לכם איזה מרק לשתות, זהו.

דוד אמסלם: זה חוק, שאף אחד לא יוכל לסטות ממנו.

דוד אמסלם: לכן אני מציע, אלה לוחות הזמנים, בחודש וחצי הזה, שמעון, אתה מפיץ להם את התקנות, יושב איתם לדעתי לפחות פעמיים-שלוש, שני סבבים, בגלל שזה סיפור מורכב, ואז אתם מגבשים את התקנות.

דוד אמסלם: במידה שאתם תגיעו להסכמה, מבחינתי הכי טוב.

דוד אמסלם: אם יש מספר נקודות מחלוקת, הייתי מבקש במועד שנקבע לדיון הבא שתציגו לי את נקודות המחלוקת ואז אנחנו נכריע כאן בנקודות המחלוקת.

דוד אמסלם: אבל צריך להבין שהמועד המאוחר זה 45 יום, אנחנו נקבע עוד בערך כחודש לנושא בגלל שאם תרצו מקצה שיפורים אני אתן לכם, בגלל שאם זה יגיע עד 45 יום אני מושך את הצעת החוק.

דוד אמסלם: אני פשוט מושך אותה וכלום לא קרה.

דוד אמסלם: במידה שלא, אני נותן לה להתגלגל ואני כבר לא עוצר אותה.

דוד אמסלם: זאת אומרת אני כבר לא עוצר לדיונים 'תן לי עוד שבוע', 'תן לי עוד סיבוב פה', נגמר.

דוד אמסלם: אנחנו לוקחים את ההצעה, אני מתאבד עליה פה ואנחנו כבר נעביר אותה.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי כשיש לנו גיבוי אוצרי לעניין, אז ככה שזו לא שאלה של כסף, זו רק שאלה של פחות תשומת לב, ואם הייתי יותר חריף, קצת רשלנות.

דוד אמסלם: זה מה שאנחנו נעשה, אני אקבע את הישיבה הבאה בעוד חודש פה, עד אז אני מבקש שתעשו את כל הלופים.

דוד אמסלם: אם חודש לא מתאים, עוד הפעם, אתם רוצים עוד שבוע, תתקשרו אליי מראש, לא יום לפני, בגלל שאנחנו מודיעים גם לאנשים.

דוד אמסלם: אז תודיעו לי כמה ימים לפני כדי שאני אבטל את הסיפור.

דוד אמסלם: תרצו עוד כמה ימים, אין בעיה.

דוד אמסלם: אבל באמת בואו תהיו רציניים, אנחנו רוצים לגמור את הפרק הזה ובזה אני רוצה להביא את העסק הזה לכלל סיום.

דוד אמסלם: בסדר, רבותיי?

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם, שיהיה לנו יום טוב.