הוועדה המיוחדת לדיון בהלס"י בנושא קשיים ברפורמה בשירות המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2016-02-09 12:00

רועי פולקמן: ברוכים הבאים.

רועי פולקמן: אני שמח היום לפתוח את הדיון של הוועדה המיוחדת לנושא הרפורמה בשירות הציבורי.

רועי פולקמן: באופן רגיל אנחנו ישר נצלול לעניינים.

רועי פולקמן: אני היום אנצל את הפתיחה להגיד כמה דברים, כי אני חושב שגם בימים האחרונים עלו כמה סוגיות שאני חייב להתייחס אליהם.

רועי פולקמן: אבל לפני זה אני רק אגיד: בגדול, אנחנו הגדרנו לוועדה הזאת, אפרופו כל הרצון שלנו להגדיר שיח תוצאתי בשירות הציבורי, בין השאר, אז גם נהיה תוצאתיים בוועדה הזאת.

רועי פולקמן: ובאמת הגדרנו 12 פגישות לעבודת הוועדה, שבסופן אנחנו נייצר איזושהי המלצה, הן לדברים אולי שרלוונטיים לרפורמה באופן ישיר או דברים שאולי אנחנו חושבים שחסרים כדי להשלים את מהלך הרפורמה.

רועי פולקמן: ואז, לקראת הסוף, גם נחליט מה אנחנו חושבים שצריך לקדם, באיזה כלים.

רועי פולקמן: אם יש דברים שצריך לקדם בהחלטות ממשלה.

רועי פולקמן: אם יש דברים שצריך לקדם בחקיקה.

רועי פולקמן: אולי רק שכחתי להגיד: אני רוצה להגיד לך תודה, הגברת נועה בירן-דדון, על ניהול הוועדה.

<נועה בירן-דדון: תודה.

<נועה בירן-דדון: שיהיה בהצלחה לכולם.

רועי פולקמן: תודה רבה.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: אז כמה דברים, רק להתחלה, אני רוצה להגיד משהו, מעבר לפורמט הזה של 12 הפגישות, אני רוצה להגיד משהו על התכלית של הוועדה: אנחנו נעבור על סוגיות ליבה בנושא הרפורמה ובאופן כללי.

רועי פולקמן: לא רק בנושאים הטכניים, אלא בסוגיות שמאחורי הרפורמה.

רועי פולקמן: כלומר, מה הן באו להשיג.

רועי פולקמן: מאיכות השירות הציבורי ועד שקיפות ואיכות המכרזים ונושאים נוספים.

רועי פולקמן: כמובן, יחסי דרג פוליטי, דרג מקצועי וסוגיות נוספות.

רועי פולקמן: ואנחנו נראה מה צריך.

רועי פולקמן: איפה אנחנו צריכים לתת הערות.

רועי פולקמן: איפה יש דברים שאולי צריך לעשות תיקוני כיוון, ואיפה דברים פשוט מתנהלים וצריך לתת להם חשיפה.

רועי פולקמן: אנחנו נמצאים בתקופה, בטח בימים האלה, שאני כמי שברמה האישית הגיע מתוך השירות הציבורי, ולא רק מתוך השירות הציבורי – מתוך המסלולים האלה של תכניות העתודה לשירות הציבורי.

רועי פולקמן: אני בוגר תכנית מעוז ובוגר תכנית וקסנר ובוגר בית הספר למדיניות ציבורית.

רועי פולקמן: אני בא מהעולם הזה שבעצם אמר:

רועי פולקמן: אנחנו רוצים להסתכל על השירות הציבורי - - -.

רועי פולקמן: אז אני אומר:

רועי פולקמן: אני צמחתי באותו אתוס שאומר שהשירות הציבורי צריך להיות בעל תפיסת שירות של מקצועיות, תפיסת שירות ערכית מאוד-מאוד גבוהה, ושבאמת בא להיות חוד החנית, ובעצם לייצר תפיסה שהשירות הציבורי; כמו שמדינת ישראל הצליחה לפתח אווירת מצוינות בסקטורים אחרים: בסקטור הצבאי, בסקטור העסקי – ככה גם השירות הציבורי במדינת ישראל צריך להתנהל תחת תפיסת עולם של הטובים לשירות הציבורי.

רועי פולקמן: שהשירות הציבורי הוא חוד החנית.

רועי פולקמן: כמו שאנחנו אומרים שטובי אנשינו נמצאים, לצורך העניין, בעולם העסקי, בהייטק או בכל תחום אחר בעולם העסקי, ואנחנו חושבים שהטובים ביותר נמצאים בצבא, ככה אנחנו צריכים לבוא ולהגיד: הטובים ביותר נמצאים בשירות הציבורי.

רועי פולקמן: כיוון שהשירות הציבורי הוא פקטור אדיר, ואנחנו רואים את זה בנתונים: על תפקוד המערכות הציבוריות במדינת ישראל, תפקוד הכלכלה, וכל דבר ועניין.

רועי פולקמן: אנחנו נמצאים בתקופה האחרונה, אני לא יודע אם זה שיא, כי זה נע בגלים, הדבר הזה – אבל בגל עדכני של קונפליקט, שהוא תמיד קורה בין המערכת הפוליטית למערכת המקצועית.

רועי פולקמן: כשאנחנו שומעים, וזה בדרך כלל, ואני כאן לרגע צריך לייצג – אני אייצג שנייה גם את הקול של המערכת הציבורית – כיוון שבדרך כלל, מה שאנחנו שומעים זה את הצד הפוליטי.

רועי פולקמן: כיוון שהצד הפוליטי, קולו נשמע יותר חזק בדרך כלל; שבעצם המערכת הציבורית, היא חסם אדיר למימוש המדיניות הפוליטית ולמימוש המדיניות הממשלתית.

רועי פולקמן: ואני רוצה להגיד על זה שתי אמירות מקדמיות לכל הישיבות בהמשך שיתנהלו.

רועי פולקמן: היום אנחנו נקדיש את עיקר הדיון למכרזים בשירות הציבורי, אבל אני רוצה להגיד בעיקר על השיח שהתנהל בימים האחרונים, כולל בישיבת הממשלה ביום ראשון האחרון: מצד אחד – ואני אומר את עמדתי החד משמעית, ואני מקווה שאנחנו נפתח את זה לאורך הדיונים של הוועדה הזאת: שירות ציבורי לא יכול להיות פוליטי.

רועי פולקמן: שירות ציבורי ופקיד הציבור, מהבכיר ועד הזוטר, משרת בהיררכיה את החוק, את הציבור ואת הדרג הפוליטי.

רועי פולקמן: בהיררכיה הזאת.

רועי פולקמן: זה האתוס של השירות הציבורי בכל מקום בעולם המתוקן.

רועי פולקמן: ואסור לנו לתת מקום לפוליטיזציה של השירות הציבורי.

רועי פולקמן: וכל השוואה לעולם בעניין הזה יש לה בעיות, כיוון שיש לנו אתגרים: גם בגיוון, גם ברציפות השלטונית במדינת ישראל וכולי.

רועי פולקמן: יחד עם זאת, אני אגיד: ככל שאנחנו לא שבעי רצון מאיכותו של השירות הציבורי, גם אי אפשר להתעלם מהאמירות של פוליטיקאים שאומרים: בגלל קשיים בשירות הציבורי, אנחנו מנסים לקדם מדיניות ואנחנו לא מצליחים לקדם אותה.

רועי פולקמן: אבל אני כן אומר משהו בפתיח של הדיונים שלנו כאן:

רועי פולקמן: כן ליעילות השירות הציבורי.

רועי פולקמן: כן לאפשר ולתת מענה לדרג הנבחר לממש מדיניות.

רועי פולקמן: וצריך למצוא את הדרך הנכונה לעשות את זה –across the board, אבל לא לפוליטיזציה.

רועי פולקמן: אני אומר את זה באופן ישיר, את דעתי, למשל, על סוגיית ועדות האיתור.

רועי פולקמן: לא יכול להיות שוועדות איתור יהפכו להיות למינויים אוטומטיים.

רועי פולקמן: יש, דרך אגב, מתוך 120, אותם 120 מינויים.

רועי פולקמן: ואנחנו נעסוק פה בהחלט בתפיסת הסגל הבכיר.

רועי פולקמן: יש גם מינויים אישיים.

רועי פולקמן: כשממנים את המועצה הלאומית לכלכלה, זה מינוי אישי.

רועי פולקמן: לא צריך שם שום דבר.

רועי פולקמן: זה מי שראש הממשלה רוצה.

רועי פולקמן: אותו הוא ממנה.

רועי פולקמן: יש תפקידים כאלה, וזה בסדר גמור.

רועי פולקמן: אבל על פי רוב, מה שצריך יהיה לקרות במכרזים, גם בוועדות איתור, זה שיאותרו כמה מועמדים ראויים, שעברו תנאי סף.

רועי פולקמן: וזה גם בסדר שלדרג הפוליטי תהיה אמירה שאומרת: זה לטעמי וזה לא לטעמי.

רועי פולקמן: זה גם שיקול לגיטימי, אבל לא בלעדי.

רועי פולקמן: ולא על אוטומט, כל הסגל הבכיר נהפוך אותו בהדרגה למינויים פוליטיים.

רועי פולקמן: ולכן אני אומר: לאורך כל הדיונים, האיזון יצטרך להיות בין מערכת ציבורית אפקטיבית, שכן נותנת מענה, גם לציבור וגם לדרג הנבחר, אבל לא מערכת פוליטית, שבה הפוליטיקאים עושים במערכת.

רועי פולקמן: אז זה דבר אחד שאני רוצה להגיד, מקדמית, לעניין הזה.

רועי פולקמן: ובעיניי, ועדות האיתור זו דוגמה מצוינת.

רועי פולקמן: לא נשפוך את התינוק עם המים.

רועי פולקמן: ואני אומר, דרך אגב, בעניין הזה: לשמחתי, בחודשים האחרונים מתנהלת על העניין הזה עבודה אינטנסיבית במשרד ראש הממשלה, ואני כולי תקווה שגם ההמלצות שיובאו בשבועות הקרובים בפני הממשלה יהיו כאלה שהן מידתיות.

רועי פולקמן: מידתיות.

רועי פולקמן: אני לא אכנס כמובן - - -, אבל הן מידתיות.

רועי פולקמן: והן, מצד אחד, נותנות מענה לפוליטיקאים ולשרים ולראש הממשלה, ומצד שני אנחנו לא הולכים להרוס את השירות הציבורי ולהחזיר אותו למקומות שאולי היה בעבר.

רועי פולקמן: וגם יש על זה לא מעט מחקרים בעולם – מה קורה כשזה הופך להיות מינויים מוחלטים.

רועי פולקמן: מינויים פוליטיים.

רועי פולקמן: מילה על הדיון היום ואז ניתן התייחסויות לפתיחה לחברי הכנסת.

רועי פולקמן: מילה על הדיון היום: אמרנו שנעסוק בשורה של נושאים: שיפור השירות לאזרח; היחסים בין הדרג הפוליטי לדרג המקצועי.

רועי פולקמן: אבל היום נתמקד בסוגיית המכרזים.

רועי פולקמן: מונח בפניכם סדר היום.

רועי פולקמן: אנחנו לא נעסוק דווקא נושא-נושא, אלא כמכלול בסוגיות האלה.

רועי פולקמן: ואני מקווה שלפחות נוכל לצאת עם שתי בשורות חשובות היום: אחת, אנחנו נדבר על כל סוגיית הסטודנטים.

רועי פולקמן: קליטת סטודנטים.

רועי פולקמן: לדעתי, יש למעלה מ-3,000 סטודנטים היום בשירות המדינה, ובהחלט מדובר בעתודה מאוד-מאוד חשובה, ואנחנו נרצה לראות איך משפרים את היכולת של השירות הציבורי לקלוט את הסטודנטים האלה וכולי.

רועי פולקמן: אז זה נושא מרכזי שמונח כאן על סדר היום.

רועי פולקמן: שתיים, סוגיית המכרזים הבין-משרדיים היא סוגיה שאנחנו נרצה להתייחס אליה היום.

רועי פולקמן: גם היא בשורה מאוד גדולה.

רועי פולקמן: אני רוצה להגיד בעיניי שתי מטרות לדיון על המכרזים, גדולות ברקע של הדיון היום: סוגיה אחת קריטית היא סוגיית הדינמיות.

רועי פולקמן: אחד הדברים שמטרידים אותי בנושא של המכרזים בשירות הציבורי הישראלי היא הסוגיה של התחלופה.

רועי פולקמן: שירות ציבורי, כמו כל חברה עסקית, צריכה להיות בו תנועה.

רועי פולקמן: צריכה להיות בו דינמיות.

רועי פולקמן: אנשים צריכים להיכנס.

רועי פולקמן: אנשים צריכים לצאת.

רועי פולקמן: אנשים צריכים לעבור בין משרדים.

רועי פולקמן: ואנשים, גם יותר מזה, בוודאי בסגל הבכיר, הייתי שמח לראות, כמו במדינות אחרות, שאדם בא לתפקיד בכיר.

רועי פולקמן: עושה אותו כמה שנים.

רועי פולקמן: למשל: בא להיות ראש המועצה הלאומית לכלכלה.

רועי פולקמן: עושה אותו כמה שנים.

רועי פולקמן: הולך לתפקיד אחר: למגזר העסקי, לאקדמיה.

רועי פולקמן: אחר כך חוזר לתפקיד אחר.

רועי פולקמן: התנועה הזאת היא קריטית לשירות ציבורי מקצועי.

רועי פולקמן: בוודאי בסגל הבכיר של המדינה.

רועי פולקמן: ולפחות מהנתונים המאוד חלקיים שאני מכיר, שאין הרבה נתונים כאלה, לצערנו – שיעור הדינמיות והתחלופה בשירות הציבורי הישראלי מאוד-מאוד נמוך.

רועי פולקמן: כלומר, אנשים לא עוברים בין משרדי ממשלה; אנשים לא יוצאים ונכנסים בהיקפים המקובלים במדינות המערב; ועל אחת כמה וכמה, התהליך הזה שבו אדם בא לתפקיד ויוצא ממנו וחוזר לשירות הציבורי – כמעט ולא מתקיים בשירות הציבורי הישראלי.

רועי פולקמן: וזה מייצר סטגנציה.

רועי פולקמן: ולכן מטרה אחת בעיניי בדיון על המכרזים היא הדינאמיות.

רועי פולקמן: איך יוצרים שירות ציבורי חי, נושם.

רועי פולקמן: לא כמו מים עומדים, אלא כמו מים זורמים.

רועי פולקמן: איך עושים את זה.

רועי פולקמן: זו סוגיה אחת.

רועי פולקמן: הסוגיה השנייה הגדולה בעיניי בדיון היום על המכרזים היא סוגיית הייצוג ההולם וההזדמנות השווה.

רועי פולקמן: איך השירות הציבורי הישראלי הוא שירות ציבורי – דרך אגב, אם תהיה דינאמיות והמים לא יעמדו, אז כמובן גם ההזדמנויות יגדלו.

רועי פולקמן: כי אם הקליקה או אם המערכת לא מתחלפת, אז גם אי אפשר לייצר הזדמנויות שוות.

רועי פולקמן: אבל איך מייצרים בתוך השירות הציבורי הישראלי באופן בריא גם הזדמנות שווה לכל המגזרים.

רועי פולקמן: כמובן למיעוטים, כמובן למגזר החרדי.

רועי פולקמן: זה כמובן עלה בימים האחרונים סביב נבחרת הדירקטורים, ששם זה לא מתקיים.

עאידה תומא סלימאן: גם לנשים.

רועי פולקמן: נשים כמובן, כסוגיה: איך אנחנו מייצרים את הגיוון הזה.

רועי פולקמן: אז אלה בעצם בעיניי שתי סוגיות המאקרו של הדיון: אחת, סוגיית הדינמיות.

רועי פולקמן: שתיים, סוגיית ההזדמנות השווה, הייצוג ההולם.

רועי פולקמן: איך מייצרים שירות ציבורי שבו באמת אתה פוגש את כולם.

רועי פולקמן: אז אלה שני הנושאים.

רועי פולקמן: אנחנו נפתח בהתייחסויות של חברי הכנסת, כי זו באמת גם הישיבה הראשונה על הנושאים, וגם איך אתם הייתם רוצים לראות את הנושאים המרכזיים על סדר היום של הוועדה הזאת, ואז נצלול לתוך העניינים.

רועי פולקמן: יש פה אנשי מקצוע, נציגי ציבור, ואנחנו נצלול לעניינים.

רועי פולקמן: אז בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

תמר זנדברג: ברכות על הוועדה הזו.

תמר זנדברג: אני גאה להיות חברה בה, גם כי, וזה מקום לברך אותך על העובדה שחבר כנסת בבית הזה יכול ליזום הצעה לסדר, וכתוצאה ממנה תקום ועדה שגם עוסקת בנושא חשוב וגם כל כך הרבה חברי כנסת השתתפו בה, וכל הנושאים שהעמדת על השולחן.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר כאמירה כללית שבדיוק הציר הזה שבין פוליטיזציה במובן המדיניות של המילה.

תמר זנדברג: כלומר, במובן של יכולתם, ולא רק הזכות, אלא החובה של נבחרי הציבור לקדם מדיניות שהם נבחרו לקדם אותה, מצד אחד; ומצד שני, עמידה על כמה עקרונות בשירות הציבורי: אחד, על המקצועיות ועל ההתמקצעות.

תמר זנדברג: שניים, על תפקידם של פקידי הציבור כשומרי הסף הרבה פעמים.

תמר זנדברג: שתפקידם לקיים יחסי גומלין עם נבחרי הציבור ועם המדיניות שהם רוצים לקדם, הוא ציר שהגדרת אותו בהתחלה.

תמר זנדברג: הוא ציר מאוד-מאוד חשוב, שאני חושבת שצריך ללוות ולרחף מעל קיומה, מעל דיוניה של הוועדה הזו, בלי להפקיר אף אחד מצדי המשוואה.

תמר זנדברג: כי כללי המשחק הם לכולם.

תמר זנדברג: אני דווקא מדברת כמי שנמצאת כרגע באופוזיציה.

תמר זנדברג: רוב מה שמובילים נבחרי הציבור שמייצגים את הרוב ואת הקואליציה הם בניגוד לעמדתי, ולא הייתי רוצה לראות.

תמר זנדברג: ועם זאת, ברור שיש גם חשיבות לזיכרון הארגוני, להתמקצעות ולהמשכיות של השירות המקצועי לאורך זמן, אבל לא פחות מזה לשמירת הסף – מה שאנחנו קוראים לה.

תמר זנדברג: שהרבה פעמים הרגולטורים, אנשי המקצוע, דווקא שאינם הנבחרים, נתונים למערכת שיקולים ולמערכת של קבלת החלטות שלה הם מחויבים, שהם חורגים מעבר לכאן ולעכשיו.

תמר זנדברג: שהם חורגים מעבר לצרכים הפוליטיים המידיים, ושהם חורגים מעבר לתפיסת עולמם, שהיא בסדר גמור והיא לגיטימית, אבל היא חייבת לקבל איזשהו איזון.

תמר זנדברג: זאת שיטה של איזונים ובלמים שנהוגה בדמוקרטיה, וגם לאורה היינו רוצים לראות את הדמוקרטיה הישראלית.

תמר זנדברג: וזה נכון לכל משטר, לכל שלטון ולכל ממשלה באשר תהיה.

תמר זנדברג: ספציפית, פה אני באמת רוצה.

תמר זנדברג: שמת בתחילת הדיון.

תמר זנדברג: אני רוצה בדיון הזה באמת לייצג את הסטודנטים בשירות המדינה, שהם לא רק אוכלוסייה חשובה לשירות המדינה עצמו, אלא אנחנו רואים בה את העתודה של שירות המדינה מבחינת כוח אדם מקצועי, מחויב, מסור, ערכי, שנכנס לשירות המדינה.

תמר זנדברג: למרות שאני חושבת שאם נעשה איזו תחרות בציבור מי הציבור המושמץ ביותר: הפוליטיקאים או שירות המדינה, השירות הציבורי – תהיה תחרות קשה בין השניים.

תמר זנדברג: אבל דווקא אנחנו בתור פוליטיקאים צריכים לתת את הרוח הגבית לשירות המדינה, וספציפית לעתודה שלו.

תמר זנדברג: אני לא אכנס כאן לכמה מהנושאים הקונקרטיים.

תמר זנדברג: כמובן השכר והתנאים, הוותק, המכרזים.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה שתיכף ניכנס אליהם.

תמר זנדברג: אבל נדמה לי שאוכלוסיית הסטודנטים בשירות המדינה, בדיון הזה ובכלל בוועדה הזו, צריכה לקבל התייחסות מיוחדת, כמי שאנחנו רואים בהם את העתודה המנהיגותית של שירות המדינה, על כל המשתמע, ולא כעובדי קבלן סוג ב': מתחלפים סטודנטים.

תמר זנדברג: היום זה זה ומחר זה ההוא.

תמר זנדברג: אלא להיפך: אנשים עם אופק בשירות המדינה ועם עתיד.

תמר זנדברג: שצריכים לקבל כאן את מלוא הרוח הגבית והקידום.

תמר זנדברג: תודה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב ראש, אני גם מברך אותך על היוזמה הזאת, שבאמת נולדה, לא בצורה אקראית, אבל בדרך כלל זה לא קם בצורה כזאת, וזה צעד מבורך.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד כך: המציאות תמיד רצה יותר מהר מהמוסדות שלנו, ולכן אנחנו, כמעט באופן תמידי, נמצאים באיזשהו פער בין הצרכים הציבוריים והאחרים לבין המקובעות של הנורמות והמוסדות בצורות ההעסקה וכולי.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: שהפער הזה הולך ומתרחב, בין היתר כתוצאה משינויים טכנולוגיים מאוד מהירים, שינויים דמוגרפיים, הצמיחה של המשק וכדומה.

מנואל טרכטנברג: והפער הזה נהיה לעיתים קרובות בלתי נסבל.

מנואל טרכטנברג: כלומר, המקובעות של איך אנחנו מארגנים את הפעילות הציבורית לבין הצרכים והצרכים של הציבור שאנחנו צריכים לשרת.

מנואל טרכטנברג: ולכן העניין של הרפורמה בשירות הציבורי זה לא מעשה חד פעמי, כן?

מנואל טרכטנברג: זבנג וגמרנו, ועכשיו הכול יהיה, אתה יודע, על מי מנוחות, אלא שזה צריך להיות built in.

מנואל טרכטנברג: צריך להיות מובנה בתוך השירות הציבורי:

מנואל טרכטנברג: מנגנוני שינוי והתאמה תמידיים.

מנואל טרכטנברג: כי הצורך הזה תמיד יהיה שם.

מנואל טרכטנברג: וכאן אני רוצה להכניס מושג, שכיום מתחיל לקנות לו אחיזה, שזה גמישות מהותית.

מנואל טרכטנברג: מה זה גמישות מהותית?

מנואל טרכטנברג: זה לא רק עניין, שבדרך כלל אנחנו חושבים על גמישות תעסוקתית: היכולת לפטר או להזיז אנשים או לגשת למכרזים בין משרדים שונים; גמישות מהותית זה הסתכלות על האובייקט או על הנושא שאתה משרת אותו, ולשאול את השאלה: איך המבנה הממשלתי או המשילותי יכול לשרת אותו ולא את הצרכים של המנגנון עצמו.

מנואל טרכטנברג: דוגמה: אני מקדם כיום את העניין של הגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: עכשיו, אתה יודע, זה מפוזר על פני חמישה משרדים ממשלתיים.

מנואל טרכטנברג: נורא קשה, כן?

מנואל טרכטנברג: לתכלל ולקבוע מדיניות אחודה ולטווח ארוך.

מנואל טרכטנברג: וזה חוזר על עצמו בכל נושא.

מנואל טרכטנברג: ונושא הסיעוד.

מנואל טרכטנברג: איפה שלא תיגע, אנחנו פוגשים את.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: כי המבנה הממשלתי הוא בעצם תולדה של היסטוריה: החלוקה בין משרדים וכולי והמבנה ההיררכי – הוא לא משקף את המציאות שאנחנו חיים.

מנואל טרכטנברג: למה אני אומר את זה?

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, לפעמים אנחנו מסתכלים מתחת לפנס, כן?

מנואל טרכטנברג: קל מאוד וזה חשוב להסתכל, נניח, על תנאי מכרזים, ואנחנו נעשה את זה, ואני כמובן מאוד שמח על כך; אבל צריך כל הזמן לשאול את השאלה: מה זה אמור לשרת?

מנואל טרכטנברג: מה המטרה היותר גדולה?

מנואל טרכטנברג: מהי אותה גמישות מהותית שאתה צריך לשרת אותה באמצעות המכרזים?

מנואל טרכטנברג: בעניין המכרזים – אני רק אספר סיפור קצר מאוד: כשאני הייתי יושב ראש הות"ת, רצינו לשנות את צורת הבחינה של תכניות הלימוד שמגיעות למל"ג.

מנואל טרכטנברג: ופה כל פעם הייתה קמה ועדה - - - של פרופסורים.

מנואל טרכטנברג: מסורבל.

מנואל טרכטנברג: משהו נורא.

מנואל טרכטנברג: אמרנו: בואו נקים ועדות פרמננטיות: במדעי החברה, במדעי הטבע וכולי.

מנואל טרכטנברג: אוקיי.

מנואל טרכטנברג: צריך לבחור את הפרופסורים שיישבו בוועדות האלו, כן?

מנואל טרכטנברג: אמרנו: טוב, נעשה קונסולטציה, התייעצות עם ראשי האוניברסיטאות.

מנואל טרכטנברג: אמרנו לנו: לא.

מנואל טרכטנברג: צריך לעשות מכרז.

מנואל טרכטנברג: אמרתי: מה זאת אומרת צריך לעשות מכרז?

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, זה התנדבותי.

מנואל טרכטנברג: הרי לא משלמים על זה.

מנואל טרכטנברג: להיפך, זה עולה למי שמשתתף בדבר כזה.

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: צריך לעשות.

מנואל טרכטנברג: והתחילה איזו התדיינות משפטית.

מנואל טרכטנברג: זה לא קם.

מנואל טרכטנברג: זה לא קם, הדבר הזה, בגלל שלא הצלחנו להתגבר על הפלונטר המשפטי של צורך.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, זה כאילו הפוך: אתה צריך למחוא כפיים - - -.

מנואל טרכטנברג: לא הצלחנו.

רועי פולקמן: - - - הגולם קם על יוצרו.

מנואל טרכטנברג: אז אני אומר: זאת דוגמה, כן?

מנואל טרכטנברג: כמה קידוש הפרוצדורה יכולה להכשיל אותך, ואסור שיקרה לנו דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: לעניין הסטודנטים רק מילה אחת.

מנואל טרכטנברג: זה גם נושא - - -.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה, נתייחס לזה - - -

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: נגיע לזה.

רועי פולקמן: יהיה לזה.

רועי פולקמן: נקדיש לזה זמן.

מנואל טרכטנברג: מאה אחוז.

מנואל טרכטנברג: בסדר גמור.

מנואל טרכטנברג: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שאני מצטרפת לברכות על קיום הוועדה, ואני מאוד מקווה שנצליח באמת לתרום בדיונים שלנו להצלחת שכלול וההתמקצעות והשירות.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד רק שיכול להיות שהקדים אותי, פרופסור מנואל טרכטנברג, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, כשדיבר על כל הנושא של הפרוצדורות והנהלים הקיימים.

עאידה תומא סלימאן: אני עבדתי כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: כל החיים שלי לא עבדתי בשום מוסד ממשלתי.

עאידה תומא סלימאן: והדבר הראשון, השוק הגדול שאני כל הזמן מקבלת, שוב ושוב ושוב, כאשר אני נכנסת לפרטים של הפרוצדורות והנהלים, וכמה שזה באמת לפעמים מסובך, ואז אני מבינה.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אם מדברים על גמישות ואם מדברים על ניידות בכל הנושא הקשור לרפורמה בשירות המדינה, אז יש לנו הרבה עבודה לעשות שם.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת.

עאידה תומא סלימאן: ונצטרך לעבוד קשה כדי להגיע לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מעוניינת שהוועדה הזו תעסוק, כמובן בכלל השירות.

עאידה תומא סלימאן: וכן לדבר על כל הנושא של מכרזים, וכן לדבר על השקיפות במכרזים.

עאידה תומא סלימאן: זה נושא מאוד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני, יש שני נושאים שאני הייתי רוצה באמת שהוועדה תעסוק בהם: קודם כל, הכישלון של שירות המדינה בליישם את החלטות הממשלה בכל מה שקשור לייצוג הולם.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אנחנו הרבה מעבר לשתי ההחלטות שהיו, של הממשלה, בעניין של ייצוג האוכלוסייה הערבית או העובדים הערבים בשירות המדינה, שאפילו לא הגענו.

עאידה תומא סלימאן: אחרי חמש שנים לא הגענו ליעד שהיה קבוע לפני חמש שנים, ב-2010.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, זה העניין של ייצוג הנשים.

עאידה תומא סלימאן: שהוא גם כן עניין של ייצוג וגם עניין של תנאים.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שבלטו בדיונים שהתקיימו אצלי, בוועדה לקידום מעמד האישה, בנושא של שירות המדינה, כשעסקנו בתקצוב המגדרי של המשרדים, זה כל מה שקראנו לו תופעת המספריים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הייצוג הגדול של הנשים בדרגים הנמוכים, וככל שעולים בדרגים אז הייצוג של הנשים מידלדל.

עאידה תומא סלימאן: ואז יש גם מה לדבר על תנאי הסף של המכרזים לדרגים הגבוהים, וחייבים לדון בזה.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני הוא פערי השכר בתוך שירות המדינה, בין גברים לבין נשים, שזה דבר בלתי ייסלח וגנאי ועבירה.

עאידה תומא סלימאן: אם שירות המדינה יעבור על החוק, אז אני לא יודעת מה להגיד על עסקים פרטיים.

רועי פולקמן: אז מי יממש את החוק?

תמר זנדברג: ועובדי קבלן ומקבלי פחות משכר מינימום בשירות המדינה.

עאידה תומא סלימאן: ועובדי קבלן ו-, ו-, ו-.

עאידה תומא סלימאן: יש הרבה נושאים.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שתהיה לנו הרבה - - - החקיקה.

רועי פולקמן: אז חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לנושא הייצוג - - - נקדיש.

רועי פולקמן: היום הדיון הוא ספציפית על מכרזים.

רועי פולקמן: אנחנו נקדיש דיון נפרד, מיוחד, רק על נושא הייצוג ההולם לכל גווניו: נשים - - -.

רועי פולקמן: אנחנו נעשה על זה דיון נפרד.

רועי פולקמן: היום זה לא ליבת הדיון.

רועי פולקמן: אנחנו נעשה דיון נפרד על זה.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

עאידה תומא סלימאן: זאת הייתה רק הקדמה, במיוחד כאשר ההצטברות של ייצוג הולם: גם אישה וגם ערבייה מראה אפילו עוד מצב יותר חמור, כאשר יש ירידה בקליטת נשים ערביות בשירות המדינה בשנתיים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: וזה לפי הדו"חות של הנציבות שקיבלתי.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, כל המתאספים כאן.

ישראל אייכלר: אני רוצה לנסות לפתור את החידה ששאלה חברת הכנסת תמר זנדברג: איך זה חבר כנסת יחיד, אני הייתי מוסיף חדש, וזוכה לנושא כזה.

ישראל אייכלר: לגעת בנושא כל כך אקוטי בבירוקרטיה הישראלית.

ישראל אייכלר: חשבתי שהמילה פולקמן, אם אני מתרגם את זה נכון, זה עממי.

רועי פולקמן: איש עממי.

ישראל אייכלר: איש עממי.

ישראל אייכלר: יכול להיות שזו הסיבה שזכית לדבר הזה.

ישראל אייכלר: ואני באמת חושב שמה שצריכה המערכת הבירוקרטית של השירות הציבורי, להפוך ליותר עממית.

ישראל אייכלר: זו החידה וזה הפתרון.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר דוגמה מה הבירוקרטיה הישראלית עושה לנפש האדם והחברה.

ישראל אייכלר: לפני שנים לא רבות הייתה ההתנתקות מגוש קטיף.

ישראל אייכלר: הייתי צריך לפגוש מישהו בצומת להבים.

ישראל אייכלר: הייתה שם איזו תחנת דלק, ושם היה איזה כינוס.

ישראל אייכלר: שאלתי: מה הכינוס הזה?

ישראל אייכלר: אמרו: פה מתכנסים לפתור את בעיית הדיור של כל המפונים מגוש קטיף, ורוצים מהר-מהר, שלכל אחד מהם תהיה דירה.

ישראל אייכלר: האיש יצא משם – אני לא נכנסתי, כי לא הייתי שייך לזה – אז הוא אומר לי: תשמע מה אני אומר לך, אני רואה כמה גופים יושבים בשולחן הזה.

ישראל אייכלר: לא יהיו להם דירות בעשור הקרוב.

ישראל אייכלר: הבירוקרטיה תעכב כל דבר.

ישראל אייכלר: וזה מה שפרופסור וחבר הכנסת מנואל טרכטנברג אמר על ועדה שלא הוקמה.

ישראל אייכלר: הוועדות שכן מוקמות פשוט יורדות לחייהם של האזרחים בכל תחום ותחום.

ישראל אייכלר: זו הבעיה המרכזית של השירות הציבורי: הוא פשוט לא משרת את הציבור.

ישראל אייכלר: וצריך למצוא מה גורם לחברה פרטית, שהיא כן תייצר משהו כדי לקבל את הכסף של הציבור, ומה גורם לשירות הציבורי לקבל את הכסף של הציבור ואת המשכורות מבלי לתת את השירות.

ישראל אייכלר: זה דבר נורא ואיום.

ישראל אייכלר: אולי צריך לעשות איזשהו מבחן של פריון בשירות הציבורי.

ישראל אייכלר: כי בטוח שישנם עובדים מסורים שעובדים מהבוקר עד הערב בשירות הציבורי.

ישראל אייכלר: השאלה כמה אנשים הם סוחבים על הגב שלהם, בתוך השירות הציבורי, שלא עושים שום דבר ועוד מפריעים להם בהתקדמות.

ישראל אייכלר: זה - - -

רועי פולקמן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, רק משפט להגיד: אנחנו נקדיש את המפגש הבא או אחריו, זה שאחריו, לנושא השירות לציבור.

ישראל אייכלר: בדיוק.

רועי פולקמן: שזה הפוקוס: גם בשאלה איך מודדים את השירות לציבור.

רועי פולקמן: הערכת עובדים.

ישראל אייכלר: הפריון.

רועי פולקמן: כלומר, כל הסיפור של נותני שירות.

רועי פולקמן: ואיך הרפורמה, באופן ישיר ובאופן כללי – האם היא נותנת מענה או לא, לסוגיה הישירה שנקראת: שיפור איכות השירות לאזרח.

רועי פולקמן: כי בסוף, רפורמה, מעבר לכל מיני מדדים כאלה של שירות ציבורי איכותי, אמורה לתת שירות לאזרח.

רועי פולקמן: טוב יותר.

רועי פולקמן: עכשיו, האם באמת?

רועי פולקמן: אחד הדברים שהתחילו ברפורמה זה הערכת עובדים.

רועי פולקמן: האם עובדים נמדדים, למשל, גם על?

רועי פולקמן: דרך אגב, בעיניי זה יותר המנהלים.

רועי פולקמן: כי אם יש לי ואני מנהל יחידה שתכליתה לתת שירות לאזרח – האם נעשים סקרים?

רועי פולקמן: בארגונים שאני מכיר, גם ציבוריים, עושים סקרים תקופתיים של שביעות רצון של הלקוחות.

רועי פולקמן: ואם מנהל היחידה הרלוונטית מקבל ציון נמוך, אז אומרים לו: אוקיי.

רועי פולקמן: עכשיו, זה לא העובד הזוטר.

רועי פולקמן: זה לא הפקיד הזוטר.

רועי פולקמן: זה המנהל שצריך לתת דין וחשבון על השירות לציבור: למה אצלי הלקוחות בקבלת דרכונים מתלוננים שהשירות לא אדיב?

רועי פולקמן: זה התפקיד שלך.

רועי פולקמן: אז את הנושא הזה, נקדיש לו ישיבה שלמה: האם הוא נמדד?

רועי פולקמן: האם הוא צריך להימדד?

רועי פולקמן: ומה הרפורמה עושה כדי למדוד את זה?

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: ואיך לשפות ולתת פרס לעובד המסור, ושיהיה לו כדאי להיות עובד מסור, ולא שהוא מקבל את אותה המשכורת כמו זה שלא עושה כלום.

רועי פולקמן: - - - דיפרנציאלי.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: זה דבר אחד.

ישראל אייכלר: דבר שני, דובר פה על שיטת איזונים ובלמים.

ישראל אייכלר: זו בעיה קשה מאוד כי יש תחושה, לפחות בציבורים שאני מיצג, שעובד הציבור מכניס את כל דעותיו ורגשותיו והאמוציות שלו כשהוא בא לשרת את האזרח לפי איך הוא נראה ולמי הוא שייך והאם הוא לנו או לצרינו.

ישראל אייכלר: זו בעיה קשה מאוד.

ישראל אייכלר: אין לי לזה פתרון.

ישראל אייכלר: אבל מה שכן אפשר: אמרת שיהיה דיון מיוחד על ייצוג הולם.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לגעת בבעיה המרכזית.

ישראל אייכלר: דיברתי עם נציב שירות המדינה, מר משה דיין, לפני כמה שנים.

ישראל אייכלר: עצם העובדה שלא מכירים במדינה יהודית בלימודים תורניים כתואר אקדמאי לא רלוונטי לתפקיד היא אפליה מובנית שהופכת את כל השירות הציבורי לסגור מפני 800 אלף אנשים לפחות.

ישראל אייכלר: ואני, באופן אישי – ואני לא מייצג עכשיו דעה של ציבור מסוים – אני חושב שעצם קביעת הצורך בתארים נדרשים, לצורך עבודה שאיננה תואר ספציפי והתמחות ספציפית בעבודתו, זה חסימת כל האנשים שאין להם את התואר השני או השלישי או הראשון, מפני השירות הציבורי.

ישראל אייכלר: וברגע שהשירות הציבורי מתפרנס מכספי המיסים של כל הציבור, גם האנשים הלא משכילים, אז בניית מערכות שהן חוסמות את האנשים הלא משכילים – אני לא מדבר על חרדים.

ישראל אייכלר: החרדים הכי משכילים, אבל יש להם השכלה אחרת.

ישראל אייכלר: אני מדבר על אנשים שאינם משכילים בהשכלה כללית, אבל הם מתמצאים.

ישראל אייכלר: הם מומחים לתפקיד הזה.

ישראל אייכלר: אז השירות הציבורי צריך לדרוש שכל עובד יהיה מומחה ובעל תואר בתחום שבו הוא עובד, ולא משהו, תואר אקדמאי כללי, שכבר נותן לו שכר יותר גבוה ממישהו אחר שעושה את אותה עבודה.

ישראל אייכלר: אני רואה בזה אפליה ועוול לכלל האזרחים.

רועי פולקמן: תודה רבה.

רועי פולקמן: חבר הכנסת יואב בן צור.

יואב בן צור: טוב, אני מצטרף לברכות.

יואב בן צור: אני אדבר בקצרה כי אני לא חש כל כך בטוב, אבל הרגשתי צורך וחובה לבוא כדי לברך את ידידי ורעי, שאנחנו שכנים גם במושב, לרגל היותו יושב ראש הוועדה, ובגלל זה גם רציתי להיות בתוך הוועדה הזאת.

יואב בן צור: מה שאני רוצה להגיד זה שני דברים: אל"ף, מי שבסטודנטים תטפלו עוד יותר מאוחר.

יואב בן צור: אבל אני חושב שכל הבקשות שלהם בנייר העמדה שהם הגישו הן בקשות לגיטימיות מאוד, וצריך בהחלט ללכת לקראתם.

יואב בן צור: בי"ת, אני מקווה שמהרפורמה הזאת, בסופו של הליך, מה שייצא, שמשך הזמן שבו מגיש מועמד את המועמדות שלו לאיזשהו תפקיד; שהיום, כפי שסיפרו לי כמה וכמה מועמדים, זה למעלה משנה, שנה וחצי – מהרגע שהם מתחילים את התהליך ועד שהם מגיעים - - -

משה דיין: - - -

יואב בן צור: לא להתעצבן.

יואב בן צור: מר משה דיין, בוא.

יואב בן צור: אני יודע שתסביר לי אחרת.

יואב בן צור: הלוואי.

יואב בן צור: אני חי את השטח.

יואב בן צור: אתה חי בנתונים, במספרים.

יואב בן צור: זה בסדר.

יואב בן צור: אם תוכיח לי אחרת אני אשמח מאוד.

יואב בן צור: אני לא בא לבקר.

יואב בן צור: אני אומר: רק אני מקווה שהרפורמה הזאת תשנה משהו בנושא הזה.

יואב בן צור: ואם היא תשנה, והיה זה שכרנו.

יואב בן צור: ואם זה כבר בסדר, אז אני גם שמח.

יואב בן צור: אם תוכיח לנו שזה כבר בסדר, אני גם שמח.

יואב בן צור: במציאות אני יודע: יהודי שניגש לאיזשהו מכרז, ואחרי כל "אדם מילא" וכל הדברים האלה, התהליך כולו מעל שנה.

יואב בן צור: מעל שנה.

יואב בן צור: אבל אני מקווה שבסופו של הליך הוא יצליח להתקבל לשירות המדינה אפילו שהוא חרדי.

רועי פולקמן: חבר הכנסת יואב בן צור, אחת המטרות, אני חושב, גם בוועדה, היא בדיוק – אמרנו את זה בהתחלה – לייצר את האיזון הזה בין הרצון שלנו לדחוף את המערכת להשתפר לבין זה שלעיתים יש בשיח הציבורי; אנחנו מדברים על דברים שחלקם כבר – הרי הרפורמה מתנהלת שנתיים?

משה דיין: כן.

רועי פולקמן: יש כבר לחלק מהדברים תוצאות.

רועי פולקמן: עכשיו, אם אנחנו רק נלך עם השיח וצריכים להוכיח לנו את זה וצריך לראות את הנתונים; זה כמו שאתה אומר, בסוף – אמרה את זה פעם הגברת יולי תמיר – מוישל'ה צריך להרגיש את זה בכיתה.

רועי פולקמן: זאת אומרת, הציבור צריך להרגיש את זה.

רועי פולקמן: העובדים צריכים להרגיש את זה.

רועי פולקמן: זה ברור.

רועי פולקמן: אבל אנחנו צריכים גם לראות, כנראה – ואני הסתכלתי על הנתונים ואני מכיר את חלקם – שיש גם מקומות שבהם, בוודאי בלוחות הזמנים דברים מאוד השתפרו.

רועי פולקמן: ואני אמרתי את זה בפתיחת הדברים: מאוד חשוב שלא נשפוך את התינוק עם המים.

יואב בן צור: לא.

יואב בן צור: ולוואי - - -

רועי פולקמן: זאת אומרת, יש פה תהליך רפורמה שאנחנו רוצים.

רועי פולקמן: אני חושב שהשיח כאן, בוועדה – - - - כמובן הנציב וצוותו – שאנחנו רוצים לתת לכם רוח גבית.

רועי פולקמן: אנחנו כמובן לא נעשה לכם חיים קלים, כי אנחנו פה כדי לדרוש.

רועי פולקמן: ואחד הדברים, ישבתי בהכנות לדיון פה, בין השאר, עם הצוותים שמלווים.

רועי פולקמן: יש ועדת היגוי לרפורמה.

רועי פולקמן: לא פעם אנחנו מדברים על התפקיד של הכנסת כמפקחת על הממשלה, אבל המציאות היא שאף אחד מהדרג הבכיר שאמור לשבת בוועדת ההיגוי לא מגיע לישיבות.

רועי פולקמן: לא מגיע.

רועי פולקמן: יש שם כמה מנכ"לים וכולי.

רועי פולקמן: הם לא מגיעים.

רועי פולקמן: ובעצם גם הדרגים הבכירים, הרלוונטיים – כמעט אף אחד מהם לא מגיע לישיבות כבר הרבה מאוד זמן.

רועי פולקמן: ולכן, למעשה, הרפורמה מתנהלת עם כמעט, עם מינימום של בקרה.

רועי פולקמן: יש.

רועי פולקמן: משרד האוצר מעורב ומשרד ראש הממשלה מעורב ועוד גורמים, אבל מינימום בקרה.

רועי פולקמן: ומכיוון שהדבר הזה הוא חשוב מדי לכל אזרחי מדינת ישראל באשר דבר כזה יתנהל; ודרך אגב, יכול להיות שיש דברים נפלאים, וצריך רק לשמור על הרפורמה, שלא יהרגו אותה.

רועי פולקמן: דיברנו על חלק מהדברים האלה קודם.

רועי פולקמן: ויכול להיות שיש דברים שצריך לתת להם.

רועי פולקמן: להגיד להם: חבר'ה, תשנו כיוון או תדחפו יותר חזק.

רועי פולקמן: וזה התפקיד שלנו לעשות את זה פה.

רועי פולקמן: כל הדברים שאתה אמרת הם נורא נכונים.

רועי פולקמן: רק צריך לראות שאנחנו לא - - -

יואב בן צור: אנחנו באים מהצד הבונה.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: בוודאי.

רועי פולקמן: ביקורת בונה.

יואב בן צור: אנחנו לא באים לבקר את אף אחד.

יואב בן צור: בטח לא את נציב שירות המדינה, שזוכה להערכה מלאה.

רועי פולקמן: תודה רבה, חבר הכנסת יואב בן צור.

רועי פולקמן: חבר הכנסת עודד פורר.

רועי פולקמן: צהריים טובים.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: צהריים טובים.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: אני רוצה לברך על קיומה של הוועדה.

עודד פורר: אני חושב שהנושא הוא חשוב.

עודד פורר: ואני כן, אולי כמישהו שהיה בצד השני של השולחן עד לפני קצת יותר משנה - - -

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: ה-impact שלך, כמי שהיה גם מנכ"ל משרד ממשלתי, הוא חשוב מאוד.

עודד פורר: אז אני חושב שמצד אחד, אני לא הייתי רוצה שזאת תהיה ועדה שתהפוך להיות כזו שחברי הכנסת באים והם זורקים את כל מה שיש להם ואת כל מה שהם חושבים על עובדי המדינה, בניסיון להגיד כמה שירות המדינה הוא רע.

עודד פורר: אני מכיר את שירות המדינה.

עודד פורר: כמי שהגיע מהשוק הפרטי וכמי שיצא – אני חושב שיש שם עובדים מצוינים וידע משמר מצוין, אבל יש כמה בעיות מבניות קשות.

עודד פורר: שלדעתי, הרפורמה, אגב, לא נותנת להם מענים.

עודד פורר: גם הרפורמה.

עודד פורר: זה נכון שבהתחלה הליך הגיוס; לי לקח לגייס מנהל אגף בכיר – שנה.

עודד פורר: אני מניח שהיום התהליך הוא יותר קצר והם יוכלו להראות את זה.

עודד פורר: להטמיע כזאת רפורמה לוקח זמן.

עודד פורר: זה לא קורה ביום אחד.

עודד פורר: אבל אני לא חושב שזאת הבעיה.

עודד פורר: זאת אומרת, זאת איזושהי בעיה נקודתית שפותרים אותה.

עודד פורר: זו בעיה טכנית.

עודד פורר: הבעיות המבניות אלה הבעיות שלשיטתי יותר קשות.

עודד פורר: בעיה של שורה ארוכה מאוד של עובדים זוטרים שחיים מהשלמת הכנסה.

עודד פורר: אתה מגיע כמנכ"ל ואתה מגלה שרוב העובדים שלך הולכים ומקבלים השלמת הכנסה.

עודד פורר: זאת תחושה קשה מאוד.

עודד פורר: זאת תחושה קשה מאוד לעובד וזאת תחושה קשה מאוד גם למעסיק ולמנהל שדורש מהעובד ורוצה לדרוש ממנו את המחויבות הזו.

עודד פורר: קשה לדרוש מעובד כזה כזו מחויבות.

עודד פורר: מהצד השני אני חושב שיש איזשהו דיל - - -

תמר זנדברג: עובדים בשירות המדינה, כן?

רועי פולקמן: כן, כן.

תמר זנדברג: אפרופו לעבור על - - -

עודד פורר: כן, כן.

עודד פורר: אני אומר: אבל יש איזשהו פיל שלא אוהבים לדבר עליו.

עודד פורר: אני מניח שבגלל הסכמי השכר והחשש משביתות ומלפתוח את העניין הזה.

עודד פורר: השיטה, לשיטתי, של מכרזים פנימיים היא שיטה פסולה.

עודד פורר: היא שיטה שמשמרת כל הזמן את הגלגל בתוך המערכת ומפלה את כל האנשים מהמגזר הפרטי שלא יכולים להגיע ולהפרות את המערכת הציבורית.

עודד פורר: היא יוצרת גילדה, שבתוך הגילדה אתה יכול לחיות בה 40 שנה.

עודד פורר: אתה לא ראית בכלל מה קורה מעבר לשולחן, לספק שלך או ללקוח שלך.

עודד פורר: כי אתה אף פעם לא היית לקוח.

עודד פורר: אתה תמיד היית בצד הזה.

עודד פורר: אני חושב שזה משהו שצריך לטפל בו.

עודד פורר: אני אבקש לשים אותו על סדר היום.

עודד פורר: אני לא רואה שום סיבה הגיונית.

עודד פורר: יכול להיות שזה יעמוד באיזשהו מבחן בג"ץ.

עודד פורר: בעיניי זה לא עומד במבחן.

עודד פורר: יש פה אפליה ברורה.

עודד פורר: אין שום סיבה שמישהו שנמצא באיזשהו תפקיד במערכת יכול להתמודד למכרז, ומישהו אחר לא.

עודד פורר: תאר לך שהיינו עושים את זה על מכרזים פומביים.

עודד פורר: שהייתי אומר: מעכשיו יכולים להתמודד רק הספקים שכבר עבדנו איתם בשנה שעברה או ב-20 השנים האחרונות.

עודד פורר: אין חיה כזאת.

עודד פורר: מכאן אני גם הולך שזה יוצר בעיה לנציבות שירות המדינה ולשירות המדינה להיערך לשוק התעסוקה המשתנה.

עודד פורר: עסקנו בזה בכנסת בשבוע שעבר – שוק התעסוקה, שאנחנו רואים היום, הוא לא שוק התעסוקה שיהיה בעוד 10 ו-20 שנה.

עודד פורר: יש שכבה גדולה מאוד של עובדים שלא יידרשו להם: בגלל המיכון, בגלל הטכנולוגיה, בגלל היכולות.

עודד פורר: או שחלקם ייפלטו החוצה או שיצטרכו להיערך לגבי מה עושים איתם ואיזה הכשרות נותנים לעובדים הקיימים כדי שאפשר יהיה להשתמש ביכולות שלהם ובידע שלהם.

עודד פורר: ומכאן אני גם מגיע לנושא שהעלה גם חבר הכנסת יואב בן צור שיצא: עניין הסטודנטים.

עודד פורר: זה דורש חשיבה.

עודד פורר: דווקא הם, הכוח שנכנס לתוך המערכת מלמטה, באיזושהי כניסה זמנית, ופתאום יכול למצוא את עצמו ממריא בתוך המערכת, וזה חיובי.

עודד פורר: אבל צריך לתת להם את התנאים הנכונים.

עודד פורר: אני כן רוצה לראות בוועדה הזו, ובזה אני מסיים, את המקום שאנחנו יכולים לסייע לשירות המדינה או לנציבות שירות המדינה להשלים את הרפורמה ואת הדברים שהם חושבים.

עודד פורר: כי יש רפורמה.

עודד פורר: היא כבר, מה שנקרא במסלול.

עודד פורר: אבל אני בטוח שיש גם לנציב וגם לצוות עוד הרבה רעיונות.

עודד פורר: הם צריכים את המחוקק.

עודד פורר: ודווקא פה אנחנו יכולים לבוא, בוועדה שכן רוצה לעשות שינוי - - -.

עודד פורר: זה משהו כמו, למשל: עם המכרזים הפנימיים.

רועי פולקמן: קודם כל, תודה.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אז חבר הכנסת עודד פורר, אז אכן סוגיה שאם נרצה לעשות בה שינוי, היא תצטרך לבוא מאיתנו.

רועי פולקמן: היום אנחנו נדבר, לפחות על הצעד הראשון, וזה המכרזים הבין-משרדיים, שזה לפחות, מה שנקרא, אני יודע, חצי רגל בדלת.

רועי פולקמן: במובן הזה שלא רק מכרזים פנימיים, אלא אנחנו נלך לכיוון ואנחנו נצטרך לדחוף את הנציבות, שהדבר הזה ילך בגדול.

עודד פורר: אני אישית לא חושב שצריך להכניס חצי רגל בדלת.

עודד פורר: אני חושב שצריך לשבור את הדלת.

רועי פולקמן: בסדר.

עודד פורר: - - - זו טעות.

עודד פורר: כי אז אנחנו נשריש מצב שבו עכשיו זה מכרזים בין-משרדיים, ובעוד 15-10 שנים ינהלו פה עוד פעם - - -

רועי פולקמן: זו סוגיה מצוינת - - -

<קריאה: - - -

עודד פורר: לא, אני אומר: מכרז.

עודד פורר: צריך להיות מכרז.

עודד פורר: זה הכול.

עודד פורר: ומכרז פומבי.

עודד פורר: - - -.

עודד פורר: כל מי שרוצה להתמודד יוכל להתמודד.

רועי פולקמן: בהחלט שווה לבחון את הדרך שלך.

רועי פולקמן: אתה יודע בדיוק למה הדברים האלה לא התקדמו ולא התקדמו עד היום.

רועי פולקמן: אבל אני בטוח שההתנגדות כאן היא לא מהנציבות.

עודד פורר: לא - - - ארגוני המעסיקים וכולי.

רועי פולקמן: אני חושב שתהיה התנגדות מהותית לפחות מהנציבות.

רועי פולקמן: אבל בסדר.

רועי פולקמן: זה נושא מהותי.

רועי פולקמן: אנחנו תיכף נתקדם בסדר.

רועי פולקמן: יש כאן את נשיא המכון הישראלי לדמוקרטיה, שגם היה חבר כנסת.

רועי פולקמן: אנחנו נתייחס אליך גם ככזה.

רועי פולקמן: ואנחנו נתחיל בסבב הראשון, לפני שנעבור קצת לצוות הנציבות להתייחסות פתיחה.

יוחנן פלסנר: טוב.

יוחנן פלסנר: אז תודה רבה.

יוחנן פלסנר: ובאמת, פעם ראשונה, מאז שלוש שנים שאני לא פה, בכנסת, זו הפעם הראשונה שבאתי לדיון בוועדה, והיו הזדמנויות.

יוחנן פלסנר: מכיוון שאני חושב שהנושא הזה כל כך חשוב.

יוחנן פלסנר: אז אני חושב שהתפקיד, אני גם מצטרף לחברים פה ומברך אותך על היוזמה להקים את - - -.

יוחנן פלסנר: אני חושב שהיכולת של הכנסת לדחוף ליישום של נושא, שהוא כל כך מורכב וכל כך – היא אדירה.

יוחנן פלסנר: זה כושר התמדה, כאן צריך.

יוחנן פלסנר: ובאמת שותפות עם השותפים בתוך השירות הציבורי.

יוחנן פלסנר: כי לבד הם לא יוכלו לעשות את זה.

יוחנן פלסנר: וזה באמת אחת העוצמות של הכנסת: לקחת נושא, לא רק בחקיקה, גם בחקיקה, אבל גם בפיקוח, ובלכנס את כל השחקנים הרלוונטיים מסביבה לשולחן ולהמשיך, כל הקדנציה הזאת והקדנציה הבאה, כדי באמת להביא לכל השינויים הללו.

יוחנן פלסנר: אי אפשר להתחיל את הדיון הזה בלי להתייחס כמובן, על רקע שורה של יוזמות שיש עכשיו, שהמכנה המשותף ביניהם זה להביא לפוליטיזציה או יותר פוליטיזציה או פחות עצמאות של השירות הציבורי, אם זה הרעיון – לשקול להביא לביטול של ועדות איתור.

יוחנן פלסנר: הצעת המחליטים.

יוחנן פלסנר: שבלי קשר לשאלת ההתנהלות, כן או לא, של מר אורי יוגב – הצעת המחליטים, שתאפשר באופן רחב יותר.

יוחנן פלסנר: אני לא ראיתי אותה, אבל שמעתי דיווחים עליה: לפטר פקידים בכירים.

יוחנן פלסנר: להקל על תהליך הפיטורין.

יוחנן פלסנר: ההצעה שבינתיים עוד לא קודמה, אבל גם לא ירדה מסדר היום: לבטל את הצורך בהכרזה על שקיפות בזיקה פוליטית למינויים לדירקטוריונים.

יוחנן פלסנר: מה עוד היה על סדר היום, רק בימים האחרונים?

יוחנן פלסנר: אולי גם הוויתור על נבחרת הדירקטורים.

יוחנן פלסנר: שגם אם יש שם בעיות, אפשר לתקן.

יוחנן פלסנר: אבל לא צריך - - -

ישראל אייכלר: אין דבר פחות דמוקרטי מנבחרת הדירקטורים.

ישראל אייכלר: אני מוכן להגיד את זה בכל בית משפט.

ישראל אייכלר: נבחרת הדירקטורים זה גילדה אנטי דמוקרטית בעליל.

יוחנן פלסנר: אבל תראה, אני באתי ממפלגת פריימריז, בניגוד אליך.

יוחנן פלסנר: כמות הלחצים - - -

ישראל אייכלר: מה, אתה רוצה לדבר אישית?

ישראל אייכלר: אני מדבר איתך על עניין ענייני מאוד.

ישראל אייכלר: ברגע שסגרת נבחרת דירקטורים ל-20 שנה, סגרת את כל אזרחי ישראל לכל תפקיד.

יוחנן פלסנר: לא.

יוחנן פלסנר: אני לא בא בביקורת.

יוחנן פלסנר: ההיפך.

יוחנן פלסנר: אני בא לבקר את עצמי.

יוחנן פלסנר: מערכת הלחצים האדירה שתופעל על אנשים שנמצאים במפלגות, בעיקר במפלגות פריימריז; מפלגות שצריכות לתת דין וחשבון לאותם מתווכים פוליטיים.

יוחנן פלסנר: אני יכול להגיד את זה בלי חשבון.

יוחנן פלסנר: היום אני לא צריך להיבחר על ידי אותם האנשים; היא מערכת לחצים.

יוחנן פלסנר: אני לא יודע.

יוחנן פלסנר: אצלכם יש מערכת כללים אחרת.

יוחנן פלסנר: מי שנמצא במפלגת פריימריז – המועמדים שיובאו לדירקטוריונים זה פלח קטנטן מהאוכלוסייה הישראלית.

יוחנן פלסנר: רק האנשים שאתה חייב להם פוליטית.

יוחנן פלסנר: לא אנשים עם איכות מקצועית.

יוחנן פלסנר: אין את ההוגנות של לפתוח את זה לציבור הרחב.

עודד פורר: לא.

עודד פורר: אז תכתוב את זה אחרת.

עודד פורר: לא בנבחרת - - -.

עודד פורר: תמצא לזה פתרון.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: תתקן את הפריימריז.

ישראל אייכלר: לא תסגור - - -

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אנחנו לא נצלול עכשיו לדיון על הנבחרת.

יוחנן פלסנר: - - - לא נושא הדיון, אבל התחלתי בזה - - - אם צריך לתקן את נבחרת הדירקטורים – אפשר לתקן.

יוחנן פלסנר: אבל אם הרעיון הוא בעצם לחזור לשיטה; כל מי שמנוסה פוליטית מבין שבסופו של דבר זה יהיה אתנן לאנשים שבינם לבין מקצוענות ובין הטובים ביותר שבאמת יכולים להוביל את החברות הציבוריות – זה פשוט יהיה חבל.

יוחנן פלסנר: אבל אני מחבר את זה כעוד יוזמה, בשורה של יוזמות, כשהרעיון הוא באמת להביא ליותר פוליטיזציה ופחות מקצוענות.

יוחנן פלסנר: עכשיו, אחד הדברים שעשינו במכון הישראלי לדמוקרטיה במהלך השנה האחרונה, זה לבדוק מתי שירותים ציבוריים הם יותר אפקטיביים.

יוחנן פלסנר: ה-OECD בודק את זה והבנק העולמי וכל מיני גופים, בכל מיני דרכים.

יוחנן פלסנר: אחד הדברים שראינו, ובדקנו איזה פרמטרים משפיעים על אפקטיביות של שירותים ציבוריים.

יוחנן פלסנר: אחד הדברים שראינו – וזה נתון שאולי גם נוכל אחר כך להעביר לוועדה.

יוחנן פלסנר: ואם תמצא לנכון, תוכל להפיץ את זה – במדינות שבהן יש היקף מינויים פוליטיים יותר רחב – קשר מובהק וחזק; חבר הכנסת והפרופסור מנואל טרכטנברג יודע מה זה קשר מובהק במקצוע שלו.

יוחנן פלסנר: קשר מובהק וחזק עם קשר שלילי מובהק וחזק עם האפקטיביות של השירות הציבורי.

יוחנן פלסנר: אפשר להפיץ את זה אחר כך.

יוחנן פלסנר: מדינות כמו מקסיקו, איטליה, יוון, טורקיה.

יוחנן פלסנר: הרבה מאוד מינויים פוליטיים – אפקטיביות מאוד נמוכה.

יוחנן פלסנר: שוויצריה, ניו זילנד, נורבגיה, דנמרק ועוד כמה מדינות.

יוחנן פלסנר: מעט מינויים פוליטיים – אפקטיביות מאוד גבוהה.

יוחנן פלסנר: ממש קשר חזק.

יוחנן פלסנר: מדינת ישראל, דרך אגב, נמצאת איפשהו באמצע.

יוחנן פלסנר: זו החלטה שלנו.

יוחנן פלסנר: אם אנחנו מחליטים שאנחנו רוצים להידרדר למטה או להפוך את השירות הציבורי ליותר אפקטיבי.

יוחנן פלסנר: אני חושב שאי אפשר לדבר על נושא של רפורמה בשירות המדינה, בלי להתייחס לנושא הזה של המינויים הפוליטיים.

יוחנן פלסנר: ואני חושב שחלק מהאתוס או חלק מהתפקידים של הוועדה הזאת צריכים להיות להגן על השירות הציבורי, על האתוס שלו, על המקצוענות שלו, על האוטונומיה שלו.

יוחנן פלסנר: זה חלק מהסיפור.

יוחנן פלסנר: עכשיו, נגיע לעניין עצמו: אני חושב שהיעד הוא לתת רוח גבית לרפורמה, שהיא, בסך הכול, צעדים בכיוון הנכון.

יוחנן פלסנר: צריך להבין שפקידות בכירה, ככל שתהא, יכולה לקחת את נושא הרפורמה עד למקום מסוים.

יוחנן פלסנר: וכאן התפקיד של הוועדה – לעזור בפרטים.

יוחנן פלסנר: ויש כאן, במצגת, הרבה מאוד פרטים.

יוחנן פלסנר: זה תפקיד אחד.

יוחנן פלסנר: תפקיד נוסף כמובן, זה לעזור לקחת את זה לצעד הבא.

יוחנן פלסנר: למשל – וכאן התייחס חבר הכנסת עודד פורר: מכרזים חיצוניים לא יכולים להיות חלק מסדר היום של פקידות, כי זה רעיונות שצריכים לבוא מדרג חיצוני.

יוחנן פלסנר: וכאן אני אסיים: נתון נוסף, שגם אם אנחנו יכולים לחלוק, בדקנו עוד פעם – מדינות שבהן יש מכרזים חיצוניים לשירות המדינה לעומת מדינות שבהן אין שימוש בכלי של מכרזים חיצוניים.

יוחנן פלסנר: עוד פעם: קשר מובהק וחזק.

יוחנן פלסנר: ככל שיש יותר מכרזים חיצוניים, האפקטיביות של השירות הציבורי יותר גדולה.

יוחנן פלסנר: לכן, הרעיון, אני חושב, וכאן אני אשמח גם כמכון הישראלי לדמוקרטיה, איפה שאפשר לסייע במחקרים, בחשיבה, להתוות את הדרך ואת הצעדים הבאים לרפורמה: אם זה במדידה, אם זה בפתיחה של מכרזים, אם זה ביותר גמישות ניהולית.

יוחנן פלסנר: כל הדברים האלה אפשר גם ללמוד ממקומות אחרים בעולם.

יוחנן פלסנר: ובהצלחה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

רועי פולקמן: אני חושב, דרך אגב, הקשר הישיר הוא בין אותו עיקרון של דינמיות.

רועי פולקמן: כלומר, זה פחות אם זה מכרז פנימי או חיצוני, אלא האלמנט הזה שבאותן מדינות שאתה תמצא אפקטיביות, אתה תמצא דינמיות.

רועי פולקמן: זאת אומרת, אתה תמצא את התנועה הזאת שבה אנשים יוצאים, נכנסים.

רועי פולקמן: למשל: אפילו אותו מרכיב שדיברנו עליו, של פקידות בכירה שהייתה בשירות הציבורי, יצאה ממנו.

יוחנן פלסנר: הולכים וחוזרים.

רועי פולקמן: וחוזרת.

רועי פולקמן: והיא יכולה אז להתמודד.

רועי פולקמן: אפילו אם זה - - -

יוחנן פלסנר: שזה חלק ממסלול קריירה של אנשים.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: גם זה מייצר את אותה דינמיות, ואז האפקטיביות עולה.

רועי פולקמן: ואתה בעצם אומר לבן אדם: אתה לא חייב לחתום קבע בשירות הציבורי.

רועי פולקמן: אתה יכול לבוא לשירות מילואים.

רועי פולקמן: לבוא לכמה שנים.

רועי פולקמן: לעשות תפקיד.

רועי פולקמן: ללכת.

רועי פולקמן: לחזור לאקדמיה.

רועי פולקמן: לחזור למגזר העסקי וכולי.

רועי פולקמן: זה גם, אני אומר:

רועי פולקמן: עוד לפני העניין של מכרזים פנימיים.

רועי פולקמן: אותם אנשים יכולים להתמודד במכרז.

רועי פולקמן: זאת אומרת, רק את זה, בתוך מכרז פנימי, זה כבר חלק מהרפורמה.

רועי פולקמן: צריך לראות את זה קורה.

רועי פולקמן: טוב.

רועי פולקמן: אני רוצה.

רועי פולקמן: אנחנו תיכף ניתן גם לחברות הכנסת שהצטרפו אלינו, התייחסויות.

רועי פולקמן: אבל אני רצה טיפה להתקדם.

רועי פולקמן: ניתן לצוות הנציבות, לנציב ולצוותו, בכמה דקות להתייחס לנושאים המרכזיים, ואז אנחנו נעבור להתייחסויות המרכזיות.

רועי פולקמן: אני מבקש, מכיוון, עוד פעם: כבר היו לנו מספר הזדמנויות בכנסת לדבר על הרפורמה באופן כללי, וחילקתם לנו את החוברות ודיברתם על הישגים.

רועי פולקמן: לא רוצה סקירה כללית.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים, בנושאים המרכזיים שעליהם הצבנו אותם כיעד.

רועי פולקמן: סביב נושא המכרזים.

רועי פולקמן: ותשאירו את הסטודנטים כנושא.

רועי פולקמן: כי אנחנו ניתן להם להתייחס, ואז נצלול לנושא הסטודנטים, נושא הזמנים, המכרזים הבין-משרדיים והנגשת המידע.

<קריאה: ופרסום טווח - - -

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אז ממש, ככה בקצרה, ואז נמשיך את ההתייחסויות.

רועי פולקמן: כן, אדוני הנציב.

משה דיין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

משה דיין: טוב, זו ישיבת פתיחה למעשה של מסע של אי-אילו ישיבות בנושאים באמת חשובים.

משה דיין: לכן אני מרשה לעצמי שתי דקות לדבר קצת ממעוף הציפור, כפתיחה לכול ולא רק למכרזים.

משה דיין: רבותיי, אם אומרים לי: פסוק לי את הרפורמה הזו במשפט אחד או במילה אחת, אז זה שינוי שפה.

משה דיין: לנעשה, מקום המדינה לא הייתה שום רפורמה בשירות המדינה.

משה דיין: ורק ביוני 2013, במלאת 65 שנים למדינה, התקבלה החלטה ללכת על רפורמה באמת מקיפה.

משה דיין: תעזבו פרויקטים כאלה ואחרים.

משה דיין: רבותיי, היו גם שתי התחלות של רפורמות, גדולות מאוד: קוברסקי, בסוף שנות ה-90; וגלנור.

משה דיין: וזה לא עבד.

משה דיין: וזה לא צלח.

משה דיין: ודווקא במבט אחורה, מה היה שם – ואני לא אנתח את הדברים – ניסינו ללמוד ולהפיק קדימה.

משה דיין: המטרה של הרפורמה הזו היא לא לפתור את כל הבעיות.

משה דיין: יש מושג של תפסת מרובה לא תפסת.

משה דיין: הרעיון הוא לשנות את השפה.

משה דיין: ושפה שמשנים, שפה מתחילה בהברה אחת, באות אחת: אבא.

משה דיין: ומתקדמת לשתי הברות: אימא.

משה דיין: ובסוף יש כאלה שכותבים מחזות וספרים ומאמרים, ולשם פנינו.

משה דיין: וכן, אנחנו יכולים לומר ששינוי השפה זה לב העניין.

משה דיין: אז אחרי הפילוסופיה הזו אני מרשה לומר, מרשה לעצמי לומר שתמיד נזכור את זה.

משה דיין: וכשמשנים שפה, יכול להיות שזה יכתוב סיפור כזה, וזה סיפור אחר.

משה דיין: כי אני כבר רואה פה הרבה יוזמות לשנות פה וסטודנטים וכולי וכולי.

משה דיין: טוב מאוד.

משה דיין: אם זה ככה, שינינו את השפה והשיח עולה.

עליזה לביא: רק אולי מילה על שינוי השפה.

עליזה לביא: למה אתה מתכוון כשאתה מדבר על שינוי שפה?

עליזה לביא: אולי בשתי מילים.

משה דיין: אני אסביר.

משה דיין: אני אסביר.

עליזה לביא: כי אבא ואימא – לא הבנתי את הדוגמה.

עליזה לביא: מאוד מצטערת.

משה דיין: מתחילים באבא כי זו הברה אחת.

עליזה לביא: מתחילים היום באימא, אבל לא משנה.

משה דיין: לא יודע.

משה דיין: ההסבר הוא בגלל שזו הברה אחת – אה.

משה דיין: אחרי זה - - -

עליזה לביא: אה, אה.

משה דיין: זו הברה אחת: אה.

משה דיין: רק אה.

משה דיין: אימא זה שתי הברות.

עליזה לביא: אוקיי.

עליזה לביא: הבנתי.

עליזה לביא: אבל מה זה קשור לשפה החדשה?

עליזה לביא: תסביר לי.

משה דיין: אז אני אסביר לך.

משה דיין: במשפט אחד: לעבור מטכנאות כוח אדם לניהול הון אנושי.

משה דיין: ניהול הון אנושי זה גם.

משה דיין: הניהול זה העשייה העליונה וההון האנושי זה - - -.

משה דיין: אם אתה לוקח את זה – אני יכול להדגים אם יש לכם טיפה זמן.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: אז האמת שאנחנו די ממוקדים בנושאים.

רועי פולקמן: אני אגיד חצי פרשנות.

רועי פולקמן: בדרך כלל, ותיאר את זה גם חבר הכנסת עודד פורר קודם: מכיוון שהייתה תחושה של חוסר שליטה על נושא כוח האדם בשירות הציבורי, במובן הזה שמנהל; ואני בעיקר עכשיו מדבר על הדרך שבה מנהל בחברה עסקית רואה לנגד עיניו את איכות כוח האדם כאחד - - - המרכזיות שלו.

רועי פולקמן: בשירות הציבורי – אני חוויתי את זה בתקופתי בעיריית ירושלים.

רועי פולקמן: ועבדנו עם המנהלים הבכירים – הם קיבלו את זה כגזירת שמיים.

רועי פולקמן: כלומר, כיוון שאתה לא שולט: לא בניהול הקריירה של העובדים שלך; אתה לא יכול לשלוח עובדים; היכולת שלך לקלוט עובדים היא מוגבלת ביותר; היכולת לנהל להם את - - -; ולכן אתה בא ואומר: תראו, יש לי מטרות, שבסוף הן שירות לאזרח.

רועי פולקמן: אבל אני כמעט לא משפיע על המשאב, גורם הייצור.

רועי פולקמן: הרי ממה אני מייצר תוצאות לאזרח?

רועי פולקמן: גורם הייצור המרכזי של השירות הציבורי זה העובדים.

רועי פולקמן: נכון?

רועי פולקמן: אנחנו לא תופרים נעליים.

רועי פולקמן: ומכיוון שהייתה פסיביות מוחלטת, דרך אגב, גם בנציבות, לאורך הרבה מאוד שנים, וגם בדרג הבסיסי; כי מנהל אמר: חבר'ה, אני לא מנהל עובדים.

רועי פולקמן: אני עובד עם מה שיש.

רועי פולקמן: ואם יש לי חמישה עובדים לא טובים?

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: זה מה יש.

רועי פולקמן: מה לעשות.

רועי פולקמן: אין לי שום דרך לנהל אותם.

רועי פולקמן: וכל התפיסה הזאת שאומרת: המערכת הציבורית, כמו במגזר העסקי.

רועי פולקמן: צריכה לתפוס.

רועי פולקמן: אני כמנהל במערכת הציבורית, אחד התפקידים שלי, זה להיות אקטיבי:

רועי פולקמן: לדאוג לזה שהעובדים שלי יהיו מרוצים; הם יידעו את המשימות שלהם; אני אדע להעריך אותם; אני אדע לקלוט עובדים; יהיו עתודות; יהיו סטודנטים; אני אדע להביא את הטובים ביותר.

רועי פולקמן: אני - - - מתחרה עם מנהלי האגפים האחרים.

רועי פולקמן: מתחרה על הטובים ביותר וכולי וכולי.

רועי פולקמן: כל העולם הזה, לאורך שנים רבות בשירות הציבורי, הייתה סטגנציה מוחלטת.

רועי פולקמן: באה הרפורמה, בין השאר, ואמרה, אנחנו רוצים לבוא ולהגיד: זה לא עניין טכנוקרטי.

רועי פולקמן: אז את, מגיע לך קידום.

רועי פולקמן: יש איזה טופס.

רועי פולקמן: מה שהנציב עושה, הוא פקיד טפסים: נעביר לו טופס, עליזה לביא, דרגה.

רועי פולקמן: עלייה בדרגה.

רועי פולקמן: בדרך כלל, למה ותק?

רועי פולקמן: תודה רבה.

רועי פולקמן: עלית.

רועי פולקמן: בגדול, זה מה שנתנה הנציבות הרבה מאוד שנים.

רועי פולקמן: ובאים ואומרים: חבר'ה, זה לא מספיק טוב, כי יש פה הרבה קשיים: מכרזים פנימיים; מכרזים חיצוניים; הערכת עובדים, שאפשר להתווכח אם היא תהיה טובה או לא טובה.

רועי פולקמן: אני לא רוצה עכשיו - - -, אבל זו המהות של הרפורמה, שבו השירות הציבורי יתנהל.

רועי פולקמן: ינוהל.

רועי פולקמן: לא יתנהל.

רועי פולקמן: זה הכול.

רועי פולקמן: אבל אני מציע שנצלול לסוגיית המכרזים והתוצאות.

רועי פולקמן: כי היו כאן כמה נושאים ממוקדים: נושא הזמנים, נושא המכרזים הפנימיים.

רועי פולקמן: בוא נראה לאן אנחנו הולכים עם הנושאים האלה.

משה דיין: אוקיי.

משה דיין: טוב.

משה דיין: לגבי סוגיית המכרזים: גם בקיץ 2013, למעשה, התחילה רפורמה גדולה מאוד.

משה דיין: אני מדגיש: יש נטייה מאוד נכונה להידבק ללוחות הזמנים.

משה דיין: הרפורמה התיימרה לטפל גם בלוחות הזמנים.

משה דיין: אבל, ולא פחות חשוב – באיכות המבדקים.

משה דיין: כלומר, איך אני מקבל ל-20 שנה, 30 שנה, 40 שנה, עובד הכי טוב או הכי מתאים למשימה.

משה דיין: ולא לשכוח את זה.

משה דיין: כי יש פחות גרפים.

משה דיין: אין גרפים על זה.

משה דיין: אבל גם שם היה שינוי ויציגו אותו.

משה דיין: מה שאני מציע, רבותיי: עולות פה סוגיות.

משה דיין: כל אחת מרתקת וגדולה.

משה דיין: אבל האמת, איך אומרים?

משה דיין: אלוקים נמצא בפרטים.

משה דיין: יוצגו פה הפרטים לפרטיהם.

משה דיין: כמה שפחות, לאור הפורום החשוב וגם לאור מצוקת הזמנים.

משה דיין: הנתונים הם מאוד שונים מהספינים.

משה דיין: ואני אסביר גם למה: הנתונים מסתמכים הרבה על שנת 2013.

משה דיין: ב-2013 עלתה הרפורמה לאוויר.

משה דיין: זה השבתת מערכות של חודש וחצי.

משה דיין: זה חבלי קליטה.

משה דיין: זה שנת בחירות, גם שהוקפאו בה הרבה מכרזים.

משה דיין: וזה גם שנה של צוק איתן – 45 ימים.

משה דיין: שכל מי שהיה לו צו שמונה עצר לנו את המכרז, וזה בסדר.

משה דיין: ונכנסנו לתהליך.

משה דיין: אני כל בוקר עולה לירושלים ורואה את כביש מספר 1 עם הפיתולים שלו.

משה דיין: אגב, ראיתי גם נתונים שמספר התאונות גדל.

משה דיין: אבל רבותיי, כדי לבנות כביש מהיר, יש עיקולים בשלב הבנייה.

משה דיין: וזה הסיפור של 2014-2013.

משה דיין: אני מציע שישר נצלול למה קורה.

עודד פורר: אגב, לכן אמרנו.

עודד פורר: אני חושב שסוגיית הזמנים היא לא הסוגיה.

עודד פורר: כי היא טכנית.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אני מסכים.

משה דיין: רבותיי, אני רוצה לגלות לכם:

משה דיין: בסוגיית הזמנים – אני לא רוצה להרחיב – גם במקומות שאפשר לאייש בלי ועדות ובהחלטות של דרגים מיניסטריאליים – תבדקו את לוחות הזמנים.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: אני מסכים שבמקומות שהדברים הם טכניים והם ברורים.

רועי פולקמן: גם הזמנים – אנחנו רואים שיפור.

רועי פולקמן: אני מסכים כאן עם חבר הכנסת עודד פורר.

רועי פולקמן: זה לא ליבת העניין.

רועי פולקמן: אבל בואו נרוץ על זה, חברים.

משה דיין: בבקשה.

<רון צור: רון צור – ראש מטה יישום הרפורמה.

<רון צור: הגברת גבריאלה אשכנזי – ראש אגף בכיר גיוס ומיון.

<רון צור: מה שנתייחס כעת זה לנתונים עצמם ותשובות מאוד ברורות לשאלות שעלו.

<רון צור: כמובן כפתיח לשיח רחב יותר לכל הקהל פה ולהתייחסות שלכם.

<רון צור: אז אנחנו נתחיל בלוח הזמנים לגיוס ולמיון.

<גבריאלה אשכנזי: תודה.

<גבריאלה אשכנזי: שלום לכולם.

<גבריאלה אשכנזי: נכון.

<גבריאלה אשכנזי: מדברים על לוחות זמנים ולא מדברים תמיד על איכות, נכון?

<גבריאלה אשכנזי: אז אני חושבת שהרפורמה הזאת מביאה גם צד אחד – איכות.

<גבריאלה אשכנזי: לקבל את המועמד המתאים ביותר למשרה, יחד עם לוחות הזמנים שנכון.

<גבריאלה אשכנזי: כפי שאתם רואים פה במצגת שיש בפניכם: יש פה ירידה, ברבעון האחרון - - -

נאוה בוקר: אני מתנצלת.

נאוה בוקר: פשוט מחכה לי משלחת של חברי פרלמנט מאורוגואי.

נאוה בוקר: אבל אנחנו ניפגש.

<גבריאלה אשכנזי: בסדר גמור.

נאוה בוקר: אני מאוד רציתי לשמוע אותך, אבל לא נעים.

<גבריאלה אשכנזי: תודה.

<גבריאלה אשכנזי: סך הכול, מה שאנחנו רואים כאן:

<גבריאלה אשכנזי: יש ירידה של כ-60% בלוחות הזמנים – מ-156 ימים ברבעון הראשון של 2015, ל-97 ימים ברבעון האחרון של 2015.

<גבריאלה אשכנזי: ואנחנו ממשיכים עם המגמה גם ב-2016.

<גבריאלה אשכנזי: תשאלו אותי: זה מספיק?

<גבריאלה אשכנזי: זה לא מספיק.

<גבריאלה אשכנזי: צריך להוריד את זה.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו צריכים לדאוג לכך שמועמדים טובים לא יינטשו.

<גבריאלה אשכנזי: אבל כן, אני יכולה להגיד, מהנתונים האחרונים שאני בדקתי, זה שבעצם אחוז ההתייצבות לתהליכי המיון ברבעון האחרון עלו - - - בצורה ממש משמעותית כתוצאה מהקיצור בלוחות הזמנים.

<גבריאלה אשכנזי: ברגע שאנחנו רואים שלוחות הזמנים גדולים יותר מדי – נכון.

<גבריאלה אשכנזי: המועמדים הטובים או אלו שאנחנו, הטאלנטים שאנחנו רוצים לגייס אותם, בעצם הולכים.

<גבריאלה אשכנזי: דיברתם על שוק עבודה משתנה.

<גבריאלה אשכנזי: הרפורמה הזאת נבנתה באמת על שוק עבודה שמשתנה.

<גבריאלה אשכנזי: על נגישות למשרות, גם ברשתות החברתיות.

<גבריאלה אשכנזי: ואנחנו הולכים להשתמש בהן; על איתור אקטיבי, כאשר יש לנו בעיות באיוש של משרות.

<גבריאלה אשכנזי: יש תפקידים שאנחנו מאוד-מאוד מתקשים לגייס.

<גבריאלה אשכנזי: לעומת זאת, יש לנו היצף של מועמדים בתפקידים כמו עוזרים משפטיים, למשל.

<גבריאלה אשכנזי: ושם אנחנו רוצים לבנות מאגרים.

<גבריאלה אשכנזי: וכבר התחלנו לבנות אותם; מיון שיהיה מודולרי.

<גבריאלה אשכנזי: מיון תעסוקתי מודולרי; וכמובן, התייחסות לגיוון בתעסוקה, שגם עלה על זה.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו עכשיו עובדים, גם על הנושא של החרדים.

<גבריאלה אשכנזי: הנושא של, כמובן, אוכלוסייה ערבית, אתיופית ואנשים בעלי מוגבלויות, כדי להתאים את המיון התעסוקתי לעולם העכשווי.

<גבריאלה אשכנזי: על קצה המזלג: יש פה דואליות בין המשרד למכוני המיון.

<גבריאלה אשכנזי: המשרד בעצם מפרסם את המכרז.

<גבריאלה אשכנזי: עושה בדיקות תנאי סף.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו מבצעים מיון מסוים המותאם לתפקיד.

<גבריאלה אשכנזי: ובסופו של דבר, נעשה ריאיון תעסוקתי כסיום התהליך, על מנת לבחור את המועמד.

<גבריאלה אשכנזי: אם נסתכל פה על הדברים שנעשו כבר מאוגוסט 2012, אנחנו רואים - - - המגוונת והבקרות הלוגיות בתוכם והמיידיות בנגישות – אנחנו רואים שיש לנו עלייה מ-2012: בערך כ-43 אלף מועמדים ל-137 אלף מועמדויות למשרות השונות בשירות המדינה.

<גבריאלה אשכנזי: וכשאנחנו באים ומנתחים את הפרופיל - - -

רועי פולקמן: הגברת גבריאלה אשכנזי, כמה משרות מתפנות בשנה?

<גבריאלה אשכנזי: יש לכם את זה בשקף הבא.

<גבריאלה אשכנזי: במכרזים פומביים, שזה מה שמעניין אותנו היום: בערך כ-2,000 משרות מידי שנה.

<גבריאלה אשכנזי: אם תרצו אחר החלוקה של בכיר, פחות בכיר – הכול יש אצלי.

<גבריאלה אשכנזי: אני פשוט רוצה להתקדם כדי שתראו מה קורה עם הנתונים.

<גבריאלה אשכנזי: כתוצאה מהעלייה, בעצם מהגשת המועמדות המקוונת, אנחנו רואים עלייה שמעל ל-300% בכמות המועמדויות שניגשות מידי שנה.

<גבריאלה אשכנזי: עכשיו, יש לנו פה שינוי של פרופיל המועמד.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו רואים את דור ה-y.

<גבריאלה אשכנזי: את האנשים הצעירים יותר, לעומת מה שהיינו רואים בשנים הקודמות.

<גבריאלה אשכנזי: היו אנשים, בממוצע – 35 פלוס.

<גבריאלה אשכנזי: היום אנחנו ירדנו ל-28 בממוצע.

<גבריאלה אשכנזי: גילאים.

רועי פולקמן: מה ההסבר שאת רואה לירידה בגילאים - - -?

<גבריאלה אשכנזי: בעצם, כל מי שיודע – לא נתחיל עכשיו לעשות הרצאה על דור ה-y – אבל דור ה-y, אנחנו יודעים שהוא טכנולוגי יותר.

<גבריאלה אשכנזי: צעירים שרוצים להיכנס לשירות המדינה, שיש מהות.

<גבריאלה אשכנזי: בעצם, מחפשים עבודה שיש לה שליחות.

עליזה לביא: משמעות.

עליזה לביא: יש לה משמעות.

<גבריאלה אשכנזי: ומשמעות.

<גבריאלה אשכנזי: ולכן אנחנו רואים אותם יותר.

<גבריאלה אשכנזי: אני נפגשת איתם ואנחנו רואים אותם.

רועי פולקמן: זאת אומרת, החלום של הצעיר הישראלי עכשיו זה להיות עובד מדינה?

עליזה לביא: לתקן.

עליזה לביא: לתקן.

<גבריאלה אשכנזי: אני רואה את זה מהנתונים.

<גבריאלה אשכנזי: אני מנתחת את הנתונים.

<גבריאלה אשכנזי: בסדר?

<גבריאלה אשכנזי: אחר כך ננתח את המיונים.

<גבריאלה אשכנזי: את האבחון.

<גבריאלה אשכנזי: בסדר?

רועי פולקמן: זו בשורה מעניינת.

<גבריאלה אשכנזי: אם נסתכל עכשיו על 2015, אנחנו רואים שיש ירידה - - -

תמר זנדברג: האמת שבמציאות כלכלית שמידרדרת, זה לא בהכרח מפתיע.

תמר זנדברג: כלומר, במצב של חוסר ביטחון תעסוקתי, חוסר יציבות, משכורות נמוכות.

תמר זנדברג: אני מדברת בשוק העבודה.

<רון צור: אבל אני מציע שלא תחשבו רק על העניין הכספי.

<רון צור: תחשבו על זה שכמה שושניקים, חבר'ה צעירים רוצים לתרום לחברה.

תמר זנדברג: לא, לא.

תמר זנדברג: בוודאי.

<גבריאלה אשכנזי: הגרף מדבר בעד עצמו.

<רון צור: יש המון.

<רון צור: לעניות דעתי, יש פה חברה – שכבה של צעירים שרוצה להשפיע על העתיד של המדינה הזו.

<רון צור: אני משוכנע שהרבה מאוד אנשים - - -

תמר זנדברג: אין ספק.

תמר זנדברג: אנחנו רק אומרים שזה בולט יותר במציאות כלכלית חברתית, שהיא קשה.

<רון צור: זה מתחבר לאלמנט - - -

<קריאה: נכון.

<קריאה: נכון.

<קריאה: נכון.

<רון צור: מסכים.

תמר זנדברג: יש בה חוסר ביטחון תעסוקתי, ומבחינת התנאים.

תמר זנדברג: האתגרים שהיא מציעה: הולכים להיות יותר משרות חלקיות.

תמר זנדברג: משרות שהעבודה בהן לא מספקת – לא מבחינת קריירה ולא מבחינה כלכלית.

<רון צור: זה שילוב: ההשפעה יחד עם הביטחון התעסוקתי, כנראה שעושה את העבודה.

עליזה לביא: כן, אבל בשבוע שעבר בדיוק ציינו פה את יום תעסוקת המחר, ודיברנו על 40% מהמקצועות בישראל שייעלמו תוך עשור.

עליזה לביא: 40%.

עליזה לביא: יכול להיות שחלק מהתשובה נמצא אצלכם.

<גבריאלה אשכנזי: נכון.

<רון צור: נכון.

<גבריאלה אשכנזי: נכון.

<גבריאלה אשכנזי: מסכימה.

<רון צור: בהקשר של תמונת המחר הוקם אגף תכנון אסטרטגי בנציבות שירות המדינה, כחלק מהרפורמה.

<רון צור: הנציב הקים אותו לפני כשנתיים.

<רון צור: אחד הדברים שאנחנו עושים היום זה בדיוק את זה.

<רון צור: זה אומר לייצר את תמונת העתיד בדבר המקצועות בחסר או מקצועות שאמורים להתהוות בעתיד.

<קריאה: - - -

<רון צור: אנחנו כבר שנה שלישית ברצף מפרסמים הערכת מצב להון אנושי בשירות המדינה.

<רון צור: לא היה את הדבר הזה לפני זה.

<רון צור: אף אחד לא הסתכל לפנינו.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אנחנו נוכל לקבל באופן קבוע את הנתונים האלה בוועדה?

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: בוודאי - - -

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: בסדר.

עליזה לביא: אבל הדברים החדשים שיוצאים תוך כדי.

עליזה לביא: התכנסנו סוף-סוף.

עליזה לביא: יש ועדה כזאת.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: בוודאי.

רועי פולקמן: אם יש דברים ספציפיים - - -

עליזה לביא: באופן שוטף, כלומר.

עליזה לביא: שהוועדה תדאג.

עליזה לביא: כלומר, אני שומעת עכשיו על דברים.

עליזה לביא: אז אם אפשר, אנחנו, שנזהה פה.

רועי פולקמן: מאה אחוז.

עליזה לביא: שמנהלת הוועדה תזהה באמת את הנתונים שמגיעים.

עליזה לביא: עוד מעט מגיעה - - -

רועי פולקמן: אין בעיה.

רועי פולקמן: שוק המחר – זה מה שמעניין אותך?

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: תשמע, אנחנו בדרך לשם.

רועי פולקמן: בסדר גמור.

<רון צור: הערכות המצב – בהחלט.

<רון צור: אפשר.

עליזה לביא: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

עליזה לביא: את חבר הכנסת מנואל טרכטנברג ואותי.

רועי פולקמן: בסדר גמור.

רועי פולקמן: אנחנו נעביר את זה כמובן לכל החברים.

רועי פולקמן: כן, הגברת גבריאלה אשכנזי, בואי נתקדם.

רועי פולקמן: אני רוצה שתיכף נצלול לסוגיות שאנחנו רוצים לחפור בהן.

<גבריאלה אשכנזי: טוב.

<גבריאלה אשכנזי: רציתי רק לציין שיש ירידה במספר המועמדויות ב-2015 כתוצאה מירידה במספר המכרזים ב-2015, בגלל שנת התקציב וכולי.

עודד פורר: זו הייתה גם שנת בחירות.

<גבריאלה אשכנזי: שנת בחירות.

<גבריאלה אשכנזי: כמובן.

משה דיין: לא.

משה דיין: בגלל שהתקציב היה מוקפא.

משה דיין: לא היה תקציב.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אחת חלקי 12.

רועי פולקמן: ברור.

<גבריאלה אשכנזי: פרסמו פחות.

<גבריאלה אשכנזי: כתוצאה מכך, כמובן שיש לנו כניסות יותר גדולות לאתר של שירות המדינה וכולי.

<גבריאלה אשכנזי: אני אעבור על זה.

<גבריאלה אשכנזי: חשוב לי פה לדבר על ה-SLA של המשרדים.

<גבריאלה אשכנזי: דיברנו שהם בודקים את תנאי הסף, ובעצם - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

עאידה תומא סלימאן: רק רציתי לשאול: אתם עושים גם פילוח מגדרי ומגזרי?

<גבריאלה אשכנזי: כן.

<גבריאלה אשכנזי: כל מה שתצטרכי – אני פה.

<גבריאלה אשכנזי: בסדר?

<גבריאלה אשכנזי: לא הבאתי את זה איתי כרגע, אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

<גבריאלה אשכנזי: לגבי ה-SLA של המשרדים על בדיקות תנאי סף, נקבע SLA שבעצם קובע ש-14 יום מהגשת המועמדות, בעצם בודקים את המועמדויות ביחס לתנאי הסף.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו רואים שהמשרדים היום, בעצם לוקח להם בממוצע 19 יום לעומת 14 יום.

<גבריאלה אשכנזי: פער של חמישה ימים לא גדול במיוחד.

<גבריאלה אשכנזי: נראה עוד מעט מה קורה עם ועדות הבוחנים.

<קריאה: סליחה.

<קריאה: בפועל - - -

<גבריאלה אשכנזי: סליחה?

<קריאה: בפועל - - -

<גבריאלה אשכנזי: אלו נתונים סטטיסטיים - - -

<קריאה: מניסיון אישי.

<קריאה: מניסיון אישי.

<גבריאלה אשכנזי: בסדר.

<גבריאלה אשכנזי: אני יכולה להראות לך את כל הנתונים הסטטיסטיים של כל משרדי הממשלה.

משה דיין: רבותיי, זה נתוני ממוצע.

משה דיין: בהחלט יש משרדים - -

<גבריאלה אשכנזי: שהם חורגים.

משה דיין: - - שהם חורגים.

משה דיין: ויש - - -

<קריאה: בשלושה חודשים - - -

רועי פולקמן: רגע.

רועי פולקמן: ודובר כאן רק על תנאי הסף.

רועי פולקמן: מי הגברת, דרך אגב?

רועי פולקמן: מה שמך?

<קריאה: - - - המשמר החברתי.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: בסדר.

<קריאה: - - -

רועי פולקמן: בסדר גמור.

<גבריאלה אשכנזי: אז אנחנו נטפל בהם.

<גבריאלה אשכנזי: אם תתנו לי לסיים את דבריי, אז אני אוכל להגיד איך אנחנו הולכים לטפל גם בדברים האלה.

<גבריאלה אשכנזי: למה?

<גבריאלה אשכנזי: למה זה התקצר?

<גבריאלה אשכנזי: וכל הנושא הזה.

<גבריאלה אשכנזי: עלינו עם מכרז מאגר מאוד גדול למשרות זוטרות.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו הולכים לעלות עם מכרזי מאגר של סטודנטים.

<גבריאלה אשכנזי: אני אדבר על זה מאוחר יותר.

<גבריאלה אשכנזי: והולכים לעלות גם כן עם מכרזי מאגר של האוכלוסייה האתיופית, וכנראה גם כן עם יועצים משפטיים.

<גבריאלה אשכנזי: שם אנחנו רואים שיש לנו היצף של מועמדים, ולכן המאגרים עוזרים לנו פה.

<גבריאלה אשכנזי: עוד דבר שאנחנו מתחילים לעשות פיילוט.

<גבריאלה אשכנזי: התחלנו בעצם.

<גבריאלה אשכנזי: זה בעצם לאשר את המועמדות של אותו מועמד.

<גבריאלה אשכנזי: על סמך הצהרה אישית להעביר אותם למיונים.

<גבריאלה אשכנזי: ובסופו של דבר, לבדוק את אלו שהולכים לוועדת בוחנים.

<גבריאלה אשכנזי: עכשיו, פה יש לי, אישית, אחריות על משלם המיסים.

<גבריאלה אשכנזי: אם נראה שאחוז מאוד גדול של המועמדים, למשל: בוועדות איתור.

<גבריאלה אשכנזי: עכשיו ניתחנו - - -

עודד פורר: זו הייתה הקלה שנתנו רק לעולים בהתחלה.

עודד פורר: עשיתם על זה - - -?

<גבריאלה אשכנזי: משהו אחר.

<גבריאלה אשכנזי: עכשיו אנחנו הולכים לעשות, כנראה לכולם.

רועי פולקמן: ומדובר גם על מכרזים חיצוניים או רק מכרזים פנימיים?

<גבריאלה אשכנזי: חיצוניים.

<גבריאלה אשכנזי: אני מדברת כרגע רק על חיצוניים.

<רון צור: חיצוניים.

<רון צור: כרגע, חיצוניים.

<רון צור: תיכף נדבר על מכרז - - -

<גבריאלה אשכנזי: חיצוניים.

<גבריאלה אשכנזי: - - - אנחנו מדברים על ממוצע של - - - עד שלושה.

עודד פורר: הפנימיים אין בעיה.

עודד פורר: כי כבר יש להם את כל הנתונים.

<גבריאלה אשכנזי: - - - צריך לעשות פיתוחים טכנולוגיים.

<גבריאלה אשכנזי: אני אדבר על זה.

<גבריאלה אשכנזי: לגבי הנושא של ההצהרה התחלתי להגיד: למשל, בוועדות איתור, ניתחנו נתונים – רק 25% מאלו שמגישים מועמדות עומדים בתנאי הסף.

<גבריאלה אשכנזי: שם לא שווה לעשות בדיקה.

<גבריאלה אשכנזי: בעצם להעביר את האנשים על פי הצהרה, כי חבל.

<גבריאלה אשכנזי: אבל במכרזים אחרים.

<גבריאלה אשכנזי: למשל: בבכירים אנחנו רואים שמעל ל-70% עומדים בתנאי הסף, ושם אנחנו כן יכולים לעשות פיילוט.

<גבריאלה אשכנזי: ואני אדבר על זה גם כן.

<גבריאלה אשכנזי: ואנחנו מדברים גם על מיון מקדים.

<גבריאלה אשכנזי: בעצם, להקשיח את תיאור התפקיד או את הדרישות של התפקיד.

<גבריאלה אשכנזי: ברגע שיש לנו מעל ל-100 או 200 מועמדים – מקשיחים.

<גבריאלה אשכנזי: כמובן, מפרסמים את זה במכרז, מפעילים מנגנון של מיון, וככה נוכל גם לקצר לוחות זמנים וגם לבחור אנשים שהם יותר איכותיים.

<גבריאלה אשכנזי: לגבי המיון – מאוד חשוב לי פה לומר: תסתכלו על הנתונים.

<גבריאלה אשכנזי: הנתונים הם מובהקים.

<גבריאלה אשכנזי: באמת היינו במצב לא טוב, לפני כרבעון וחצי.

<גבריאלה אשכנזי: אם תסתכלו על שלב האבחון הקוגניטיבי, אנחנו רואים שלאחד ממכוני המיון לקח 75 ימי עבודה לבצע את המיון הקוגניטיבי.

<גבריאלה אשכנזי: היום אנחנו עומדים - SLA 23.

<גבריאלה אשכנזי: אנחנו מתחת ל-23 ימים.

<גבריאלה אשכנזי: ופה תשימו לב שיש לכם פה נתונים גם לינואר.

<גבריאלה אשכנזי: המגמה נמשכת.

<גבריאלה אשכנזי: וככה אנחנו מקווים שגם תיעשה.

<גבריאלה אשכנזי: אותו דבר בשלב ב'.

<גבריאלה אשכנזי: לא ניכנס כרגע לנתונים, אבל אנחנו זה.

מנואל טרכטנברג: רק שאלה לגבי מכוני המיון: הרי מכוני המיון פרטיים.

<קריאה: כן.

מנואל טרכטנברג: נכון?

<גבריאלה אשכנזי: כן.

מנואל טרכטנברג: והם צריכים לעמוד בתנאי מכרז.

<גבריאלה אשכנזי: נכון.

מנואל טרכטנברג: נכון?

מנואל טרכטנברג: אז שם אפשר, את יודעת, לקצר את זה על ידי תנאי המכרז עצמו.

<גבריאלה אשכנזי: אתה צודק.

<גבריאלה אשכנזי: אתה צודק.

<גבריאלה אשכנזי: מה שקורה זה שהתחלנו עם הדבר הענק הזה רק במאי 2014.

<גבריאלה אשכנזי: עם מערכות ממוחשבות חדשות.

<גבריאלה אשכנזי: עם מיון מותאם.

<גבריאלה אשכנזי: בעצם, הם גורם שמבצע.

<גבריאלה אשכנזי: ואנחנו אומרים להם מה לעשות.

<גבריאלה אשכנזי: אז עד שכל הדברים איכשהו יתייצבו – זה נכון.

<גבריאלה אשכנזי: כרגע, אנחנו ממשיכים.

<גבריאלה אשכנזי: הולכים להוציא עכשיו מכרז חדש, והולכים לצמצם עוד יותר את ה-SLA.

מנואל טרכטנברג: בדיוק.

מנואל טרכטנברג: פתאום אתה שולט על - - -

<גבריאלה אשכנזי: ואני אגיד לכם שאנחנו נקצר את זה עוד יותר.

<גבריאלה אשכנזי: בהחלט.

משה דיין: פורסם מכרז בשבוע שעבר.

משה דיין: חדש.

משה דיין: לאור - - -

<גבריאלה אשכנזי: נכון.

<גבריאלה אשכנזי: פורסם.

רועי פולקמן: רגע, הגברת גבריאלה אשכנזי, בשם הקידום.

רועי פולקמן: כיוון שסוגיית הזמנים היא ברורה וגם הנתונים מאוד ברורים; קודם כל, תודה על החומר.

רועי פולקמן: ובאמת רואים קיצור משמעותי.

רועי פולקמן: אני רוצה להבין על שינויים במקרו.

רועי פולקמן: כי על הזמנים הגדרתם SLA.

רועי פולקמן: רצים אליהם.

רועי פולקמן: גם על סוגיית המכרזים – על פיילוט המכרזים הבין-משרדיים – שזו סוגיה על תפיסת המכרזים.

רועי פולקמן: וגם על כל נושא - - -

<קריאה: פרסום - - -

רועי פולקמן: כי על הזמנים אנחנו רואים את הנתונים.

רועי פולקמן: זה נראה שהמגמה היא חיובית.

רועי פולקמן: נמשיך לעקוב אחרי זה.

רועי פולקמן: אבל באמת אין מה - - -

<גבריאלה אשכנזי: יש לנו גם רעיונות לקצר את זה עוד יותר.

<גבריאלה אשכנזי: אבל בפעם אחרת.

משה דיין: אוקיי.

משה דיין: אז כמה מילים על המכרזים הבין-משרדיים: ההסדר של המכרז הפנימי נוהג משנת 1949.

משה דיין: התקבל בהחלטת ממשלה.

משה דיין: על שירות מדינה הרבה יותר מצומצם ומשרדים הרבה יותר קטנים.

משה דיין: שירות המדינה גדל.

משה דיין: אני שמח שבמשא ומתן האחרון עם ההסתדרות – אנחנו מאוד התעקשנו על זה בעקבות דו"ח הרפורמה.

משה דיין: אני חושב שזה טוב גם לעובדים וגם לשירות המדינה.

משה דיין: ואנחנו ערב חתימה.

משה דיין: אגב, היו הסכמות.

משה דיין: הן עוד לא נחתמו.

משה דיין: הניסוחים על כל ההסכם בכלל עוד עוברים מצד לצד.

משה דיין: אבל יש הסכמה לעבור למכרזים בין-משרדיים.

משה דיין: לגבי הרעיון, אם זה חצי דלת, רגל – אני רוצה לומר מילה אחת: זה לא דומה למכרזים של שירותים בעולם המסחרי.

משה דיין: אני רק אומר מילה אחת: תבינו, אנחנו צריכים להיות אטרקטיביים.

משה דיין: במקום נורמלי, בשוק הפרטי, אגב, אדם בא, אומר: אני יודע שאם אני טוב, אז אני אהיה הסגן הבא.

משה דיין: ואם אני סגן טוב, אז אני כנראה אחליף את הבא.

משה דיין: ככה זה גם בגופים פרטיים.

משה דיין: פה, לומר לאדם: בוא.

משה דיין: אבל בתפקיד הבא, גם אם תהיה מדהים; אם מישהו, הפסיכומטרי שלו או המבחן האישיותי שלו – הוא גאון.

משה דיין: אז הוא מעיף אותך הצידה.

משה דיין: אחרי שאתה פה ארבע שנים, חמש שנים, אני לא בטוח שהרבה ירצו להיכנס - - -

רועי פולקמן: לא, רגע, אדוני הנציב, זה נשמע קצת טענה מוזרה.

רועי פולקמן: כיוון שאתה יכול לבוא ולהגיד שיש ערך ויש ערך לוותק ולניסיון.

עודד פורר: - - - יותר טוב.

רועי פולקמן: אתה אומר.

רועי פולקמן: אבל אין סיבה שאני לא אתמודד.

רועי פולקמן: שאדם בשירות הציבורי לא יתמודד מול מועמד חיצוני, והוא יקבל ערך.

רועי פולקמן: הרי יש ערך לניסיון: הוא מכיר את המשרד, הוא מכיר את העבודה.

רועי פולקמן: יגידו לו על זמן הלמידה שלו.

רועי פולקמן: זה לא לא להחשיב את הניסיון המקצועי שלו באותו גוף קודם.

משה דיין: אז זה משהו - - -.

משה דיין: בסדר.

רועי פולקמן: אבל יש הבדל בין להגיד: אתה לא נותן למועמד חיצוני להתמודד; לבין להגיד: אני מעריך את זה שבן אדם - - -

משה דיין: - - - מילה אחרת.

עודד פורר: אני רוצה לתת לך דוגמה - - -

משה דיין: לא, לא, בסדר.

משה דיין: זו המילה.

משה דיין: שווה לדבר עליה.

עודד פורר: אני רוצה לתת לך דוגמה ממשרד אחד ממשרדי הממשלה: משרד האוצר.

עודד פורר: אגף התקציבים.

עודד פורר: איך עובד הליך הקידום שם?

עודד פורר: לא יגיע מישהו להיות מנהל אגף התקציבים אם הוא לא עבר בשוק הפרטי.

עודד פורר: לא קרה כמעט.

עודד פורר: כי הוא הגיע אוטומטית.

עודד פורר: אבל מה ההיגיון אומר?

משה דיין: זו החלטה של שר.

משה דיין: אתה מביא דוגמה לא טובה.

עודד פורר: אני מביא דוגמה מצוינת.

עודד פורר: אני אגיד לך למה: כי לפעמים יש מקומות שברמה מסוימת של בכירות אתה אומר: תשמע, אני רוצה שהבן אדם הזה גם יראה ארבע-חמש שנים, שלוש שנים, ארבע שנים – מה קורה בחוץ.

עודד פורר: מה קורה בחוץ.

עודד פורר: זו דוגמה.

עודד פורר: אני אומר: זו דוגמה אחת.

עודד פורר: עכשיו, צריך למצוא את האיזון.

עודד פורר: מסכים איתך שצריך למצוא את האיזון: מה נותן לעובדים, מה נותן - - -.

עודד פורר: אבל - - - שבאופן טבעי, תמיד חייבים לעשות מכרז במשרד לפני שאתה יוצא עם מכרז - - - אגב, אני לא בטוח שהיא תעמוד במבחן בג"ץ היום.

עודד פורר: אני לא בטוח.

משה דיין: אנחנו - - -

רועי פולקמן: רגע, אדוני הנציב.

רועי פולקמן: רק להבין: האם יש על מה לדבר כשאנחנו באים ואומרים: הצעד הזה שאומר לצמצם באופן משמעותי את נושא המכרזים הפנימיים.

<קריאה: אין מכרזים פנימיים יותר.

רועי פולקמן: מה זאת אומרת?

<קריאה: - - - בין-משרדי - - -

<קריאות: - - -

<קריאה: אותו הדבר.

<קריאה: לא, זה לא אותו דבר.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: מאה אחוז.

רועי פולקמן: האם ניתן לדבר על מודל - - -

עודד פורר: יותר רחב, אבל זה אותו דבר - - - חיצונית.

רועי פולקמן: קודם כל, אני מברך על זה.

רועי פולקמן: זו התקדמות חשובה.

רועי פולקמן: אני שואל: האם יש מקום לדבר על מודל שבו כן כמובן נותנים ניקוד ונותנים ערך לניסיון ולהיותך עובד, אבל גם אומרים: אין סיבה שאפשר להחליט על היקף מסוים או בכלל?

רועי פולקמן: אבל שהמכרזים בגדול, הנורמה הנוהגת תהיה מכרזים פתוחים לכלל הציבור, עם יתרון למועמד הפנימי.

רועי פולקמן: למה לחסום את זה?

<דורון קרני: קודם כל, צריך לחשוב על מה שאתה אומר.

<דורון קרני: אבל ככה, בפעם הראשונה שאני שומע את העניין הזה.

<דורון קרני: אבל על פניו יש גם ערך מאוד חשוב לשמור על כוח האדם בארגון ולתת לו את התחושה שיש לו לאן להתקדם.

רועי פולקמן: נכון.

<דורון קרני: כי אם אתה יותר מצב שבעצם הכול פתוח, אתה יוצר בדיוק את ההיפך.

<דורון קרני: ואם רוצים באמת להשביח את כוח האדם של שירות המדינה, ובזה בעצם עוסקת הרפורמה, אז אני חושב שזה חלק מהעניין.

<דורון קרני: כי אם הכול פתוח, אז הכול פתוח.

<דורון קרני: כבר היום, נושא הוותק, לצורך העניין, הוא משני.

<דורון קרני: ואני אסביר גם למה אני מתכוון: בעבר, עד לפני שנתיים – לא יודע.

<דורון קרני: הגברת גבריאלה אשכנזי שפה תתקן אותי – עובד מינהלי; אל תשכח שהרבה עובדים חדשים - - -

<קריאה: מי אדוני?

<דורון קרני: קוראים לי דורון קרני.

<דורון קרני: אני המזכיר הארצי בהסתדרות עובדי המדינה.

<דורון קרני: אני אומר: גם היום, נושא הוותק הוא די משני.

<דורון קרני: זאת אומרת, הוא לא מכריע.

<דורון קרני: ואסביר גם: נושא ההשכלה הוא הרבה יותר משמעותי.

<דורון קרני: ועל זה גם, דרך אגב, הרבה עובדי מדינה ותיקים מלינים.

<דורון קרני: והנציב שמע את זה לא פעם ולא פעמיים במו אוזניו מעובדים.

<דורון קרני: הרי העובדים הוותיקים, בחלקם הגדול, למרות שאני אומר פה באמת לזכות הנציבות; והנציבות מאוד מעודדת לימודים, מאוד דוחפת לשיפור ההשכלה.

<דורון קרני: אין לנו שום טענה בקטע הזה.

<דורון קרני: להיפך.

<דורון קרני: רק מילות תודה; אבל יחד עם זאת, לא כולם הולכים ללמוד.

<דורון קרני: ויוצר מצב שהיום בעצם עובד בדירוג המינהלי, מה שנקרא, שהוא חסר השכלה אקדמית – כמעט ואין לו שום סיכוי להתקדם.

<דורון קרני: עכשיו, אתה יכול לראות את זה לחיוב.

<דורון קרני: אז מה אמרנו?

<דורון קרני: הרבה שנים זה באמת תפס.

<דורון קרני: היום זה כבר כמעט ולא תופס.

<דורון קרני: שאמרנו ניקח את הוותק ונעשה בתור המרה להשכלה אקדמית.

<דורון קרני: כי כמו שנאמר פה, גם על ידי הפרופסור וחבר הכנסת מנואל טרכטנברג, שחלק גדול מהאקדמאים הם לא אקדמאים ספציפיים.

<דורון קרני: זאת השכלה כללית.

<דורון קרני: רק מה לעשות, זה הסיפור.

<דורון קרני: וגם על כך אנחנו צריכים לדבר.

<דורון קרני: ואנחנו מדברים גם על זה בינינו.

<דורון קרני: לכן, קשה לי מאוד כרגע לעכל את העניין הזה.

<דורון קרני: כי אני חושב שאנחנו גם צריכים לשמור על העובדים בתוך הארגון, כדי שיהיה להם גם אפיקי - - -

<רון צור: אדוני היושב ראש, אני רוצה ברשותך רגע להתייחס לאמירה.

<רון צור: כי מקודם, על ידי חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, נאמר משהו מאוד חשוב.

<רון צור: ושלא ייווצר מצב כאילו שביטול המכרז הפנימי והמעבר לבין-משרדי הוא כמעט חסר ערך.

<רון צור: תחשבו על הסרת החסם שיש במעבריות של הידע, של האנשים, של השפה, של הדיאלוג, מזה שאנשים יתחילו לזוז בתוך שירות המדינה.

<רון צור: זאת קפיצת מדרגה נורא גדולה.

<רון צור: אפרופו שדובר - - -

<קריאה: - - -

<רון צור: זה מה שעומדים לעשות.

עודד פורר: אני אומר: זה משהו שקורה גם.

עודד פורר: - - - גם אחרי מכרז פנימי - - - אתה יכול לצאת לבין-משרדי.

<רון צור: לא.

<רון צור: לא.

<רון צור: לא.

<רון צור: אם יורשה לי, אתה טועה.

<גבריאלה אשכנזי: אתה יכול.

<גבריאלה אשכנזי: אבל אתה רואה שלא עושים.

עודד פורר: למה?

<רון צור: העובדה היא שבמציאות, מה שקורה, מיד אחרי המכרז הפנימי יוצאים לפומבי.

<רון צור: והשינוי הוא שבפעם הראשונה תהיה הזדמנות.

<רון צור: קודם כל, תחשבו על המאתר.

<רון צור: אתה בוחר ממאתר אנשים יותר רחב.

<רון צור: כך שקודם כל בבחירה הראשונה - - -

עודד פורר: זה שזה עדיף על הפנימי אין מחלוקת.

עודד פורר: אין מחלוקת שזה עדיף על הפנימי.

<רון צור: בסדר.

<רון צור: אז רצינו קודם כל להבהיר.

משה דיין: אבל רבותיי, תבינו: זה בסדרי גודל.

משה דיין: שנבין: זה פי חמישה מועמדים, לדעתי.

<קריאה: זה ארבעה וחצי.

<גבריאלה אשכנזי: יותר.

משה דיין: יותר.

משה דיין: אפילו - - -

<גבריאלה אשכנזי: ההערכה שלנו שזה יהיה 40 מועמדים - - -

<קריאה: - - - אם האתר יותר גדול.

משה דיין: רבותיי, זה שינוי דרמטי.

משה דיין: תחשבו ראש מנהל אגף, לא יודע, תקציבים במשרד התיירות.

משה דיין: כמה במשרד התיירות יכולים בפנימי להתמודד?

משה דיין: אולי שניים-שלושה.

משה דיין: מחר זה יכול להיות עשרות, מכל - - -

עודד פורר: זה שזה ממש לא נכון - - -

<קריאה: לא במקום מה - - -.

<קריאה: חבר הכנסת עודד פורר - - -

עודד פורר: ניתן לך דוגמה: מנהל אגף התקשוב במשרד התיירות.

עודד פורר: יכול להיות שעכשיו, אם אתה תעשה פרסום, אתה תגלה שהמנכ"ל של מיקרוסופט החליט שהוא עוזב את השוק הפרטי והוא רוצה עכשיו ללכת לשוק הציבורי ולהיות.

עודד פורר: הוא יכול להתמודד - - - עכשיו בבין-משרדי?

עודד פורר: הוא לא יכול.

<רון צור: וברגע זה זה יקרה.

עודד פורר: תחשוב מה אתה מפסיד.

עודד פורר: תחשוב מה אתה מפסיד כשאתה לא יוצא החוצה.

רועי פולקמן: על החיצוני זה ברור.

משה דיין: רבותיי, אנחנו אחרי.

משה דיין: אמרתי: משנת 1949, בשירות מדינה קטן – רק פנימי.

משה דיין: אנחנו עכשיו הגענו להסדר היסטורי בעולם משאבי האנוש.

משה דיין: וצריך להסתכל גם על חצי הכוס המלאה - - -

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: אנחנו מברכים על ההתקדמות הזאת.

רועי פולקמן: שאלה על לוחות הזמנים: מתי אנחנו יוצאים לדרך עם המכרזים הבין-משרדיים?

<רון צור: במארס 2016 מתחיל פיילוט בשישה משרדי ממשלה.

<רון צור: מתחילים את הפיילוט מהדרג הבכיר וזה ירד כלפי מטה.

<רון צור: עד סוף השנה הפיילוט הזה יעזור לנו להכיר את המערכת ולהבין אותה.

<רון צור: וב-2017 ההסדר יחול באופן מלא על כל המערכת.

רועי פולקמן: ב-2017 על כל המערכת ועל כל הדרגות?

<רון צור: כן, כן, כן.

משה דיין: אדוני, רק חשוב לי להדגיש: שימו לב, מה שקורה, המעבר, שאני כל כך מתלהב ממנו אפילו, מעביר לנציבות שירות המדינה את הטיפול במכרזים הללו.

משה דיין: פנימי, לא בכיר – מתנהל במשרד.

משה דיין: ברגע שזה כלל ממשלתי, זה מתנהל בנציבות.

משה דיין: לכן, יש פה גם סוגיה של משאבים.

משה דיין: הכוונות שלנו טובות.

משה דיין: אני מקווה שיהיו לנו שותפים להעמדת המשאבים.

משה דיין: זה אומר שנציבות שירות המדינה תעסוק, בשלב המיידי, רק על הבכירים, בסדרי גודל של עוד 4,000 מועמדים.

מנואל טרכטנברג: אבל למה אתם צריכים לנהל את המכרז?

מנואל טרכטנברג: הרי אתם יכולים לסייע למשרד הספציפי לגשת למאגר הגדול או - - -

משה דיין: לא.

משה דיין: ברגע שמתמודדים מכל משרדי הממשלה, אז זה מתנהל בנציבות.

משה דיין: אנחנו יכולים לחשוב אחרת - - -

מנואל טרכטנברג: אפשר.

מנואל טרכטנברג: אפשר.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שצריך לחשוב אחרת.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אני אגיד יותר מזה: אנחנו ניגע בסוגיה, שהיא מהותית, בדיון על הרפורמה, והיא סוגיית האצלת הסמכויות למשרדים.

רועי פולקמן: אחד מעקרונות הרפורמה היה להעביר אחריות מנציבות שירות המדינה למשרדים.

רועי פולקמן: ופה אני רוצה מאוד לחזק את אמירתו של חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

רועי פולקמן: אנחנו עושים מעשה הפוך.

רועי פולקמן: ואני מבקש שתבחנו את העניין הזה, כיוון שהמהלך צריך להיות הפוך.

רועי פולקמן: מטה הנציבות והנציבות צריכים להיות גורם מטה, גורם שמפתח תורה, שעושה רגולציה, שאוסף נתונים, שקובע נהלים.

רועי פולקמן: מי שאמור לטפל בכל התהליכים, מלמעלה ועד למטה, זה המשרדים עצמם.

רועי פולקמן: וככל שתרחיק מהם את זה – מה שאמרנו על זה שהמשרדים הם פסיביים.

רועי פולקמן: שהמשרד לא מנהל את כוח האדם שלו, אלא מתנהל – אתה תעצים את זה.

רועי פולקמן: ולכן גם פה, אני מסכים, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

רועי פולקמן: אין שום סיבה, שום סיבה.

רועי פולקמן: אם אני הולך לקלוט מנהל לאגף התקציבים במשרד התיירות – כל הכבוד.

רועי פולקמן: זה שייגש אליי מנהל אגף התקציבים במשרד הבריאות, עדיין אני קולט אותו.

רועי פולקמן: למה אתה צריך למיין לי את העובד?

רועי פולקמן: - - -

משה דיין: לא, לא.

משה דיין: אז משהו פה לא מובן - - -

עודד פורר: אני רוצה להוסיף, אדוני היושב ראש.

עודד פורר: אני אוסיף רק עוד משהו.

עודד פורר: שנייה, לפני שאתה עונה.

עודד פורר: כי תתייחס אולי גם לזה.

עודד פורר: הרי בסוף, אם אני משווה את מכרזי כוח האדם למכרזים הפומביים הרגילים; זה כמו שיגיד עכשיו אגף החשב הכללי למשרדי הממשלה: אל תעשו את המכרזים.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: אני עושה את המכרז.

עודד פורר: אני עושה לכם את המכרזים.

<רועי דרור: לא, לא.

<רועי דרור: זו לא אותה השוואה.

עודד פורר: אני עושה לכם את - - -

רועי פולקמן: למה אני צריך להתעסק במכרז?

רועי פולקמן: כן.

<רועי דרור: רועי דרור, משרד ראש הממשלה.

<רועי דרור: קודם כל, יש פה שני בלבולים.

<רועי דרור: אחד, היה לנו דיון ארוך בוועדת ההיגוי בין מכרז בין-משרדי לבין מכרז פומבי, ומה עדיף.

<רועי דרור: חיצוני תחילה.

<רועי דרור: ומה עדיף ביניהם.

<רועי דרור: אגב, מדינות מפותחות, כפי שציין חבר הכנסת לשעבר יוחנן פלסנר – יש מדינות מפותחות שיש הליך מכרז בין-משרדי שקודם להליך החיצוני, ויש מדינות שלא.

<רועי דרור: אגב, גם בטבע מתנהל מכרז או ועדה קודם, לפני היציאה החוצה, בין העובדים של טבע.

<רועי דרור: שמונה 20 אלף.

<רועי דרור: עשרת אלפים עובדים פחות משירות המדינה, לא כולל בתי חולים.

<רועי דרור: שניים, לגבי ועדת הבוחנים.

<רועי דרור: בסופו של דבר, המשרד הוא שבוחר.

<רועי דרור: הוא ראש הוועדה.

<רועי דרור: השאלה אם תשתיתית, מי שמנהל את הרצף, את ה-flow, זה אגף בחינות ומכרזים או המשרד.

<רועי דרור: יש מכרזים, שלפני רגע אמרנו שיש חשיבות לא-פוליטיות; יש חשיבות שה-flow יהיה על ידי קצין רצף – מה שהיו קוראים לו בצבא.

<רועי דרור: ולכן השאלה על תפקוד המשרד וההאצלה של יותר, נקרא לזה גמישות מהותית, כמו שקרא לזה חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, בהליך המכרז, הוא דיון שצריך לקיים אותו לגבי מי מחזיק 2,000 פלוס המכרזים הפנימיים – עוד 5,000, 7,000 מכרזים – לא בטוח שההאצלה תשרת את הגמישות המהותית שדובר עליה מקודם.

רועי פולקמן: טוב.

רועי פולקמן: אני רוצה רק שנשים על השולחן את סוגיית ההאצלה.

רועי פולקמן: כי תראו, באופן כללי, ככל שהבירוקרטיה עולה למעלה, לקצה הפירמידה, זה מייצר שירות פחות טוב.

רועי פולקמן: ויותר מזה, אם מדברים על הון אנושי ועל העובדה שאתה אומר למנכ"ל משרד, ומשרשר את זה למטה, במדרג של המנהלים: חבר'ה, אתם אחראים על כוח האדם.

רועי פולקמן: אתם אחראים.

רועי פולקמן: פוליטיזציה ולא פוליטיזציה – בסדר.

רועי פולקמן: יהיו נהלים, יהיו נורמות, יהיה מה מותר ומה אסור.

רועי פולקמן: אבל אם אני המנהל, אז אני אחראי על העובדים שלי.

רועי פולקמן: ואם אני רוצה לקלוט עובדים טובים – הגברת גבריאלה אשכנזי תקבע את הסטנדרטים והגברת גבריאלה אשכנזי תקבע את הנורמות ותיתן לי את הכלים.

רועי פולקמן: תגיד לי: הנה אדם-מילא.

רועי פולקמן: זה ה-SLA.

רועי פולקמן: אבל אני עושה את זה.

רועי פולקמן: למה אתה צריך לנהל בשבילי מכרז לאגף התקציבים?

משה דיין: אדוני, אני אחדד.

משה דיין: אז אני אסביר.

משה דיין: היה פה בלבול, אני אחדד.

משה דיין: חלק מהמלצות הרפורמה, ואנחנו מאמינים בזה, שיש מינהל סגל בכיר – תוקדש לזה ישיבה, אם אינני טועה.

משה דיין: אבל הסגל הבכיר מתנהל בנציבות שירות המדינה, ויש לזה סיבות מצוינות.

רועי פולקמן: סגל בכיר זה משהו אחר.

רועי פולקמן: אני מדבר על שאר העובדים.

משה דיין: לא.

משה דיין: שנייה.

משה דיין: ואני דיברתי על זה.

משה דיין: אנחנו מתחילים בשכבה העליונה.

משה דיין: כשאמרתי 4,000 מועמדים בשנה, נוספים, זה בסגל הבכיר.

משה דיין: עוד לא.

משה דיין: בלי קשר - - -

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: אז לגבי הסגל הבכיר, אני מבין.

רועי פולקמן: האם הכוונה היא שלגבי עובדים בכלל, גם בבין-משרדי, זה ייעשה במשרדים?

<גבריאלה אשכנזי: ברור.

<קריאה: כן.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: אז כנראה - - -

<גבריאלה אשכנזי: כמו שזה נעשה - - -

משה דיין: אבל העומס יהיה במשרדים.

<גבריאלה אשכנזי: וכבר הייתה השמה, כמובן.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: גם לזה תצטרכו לדעת להתמודד.

משה דיין: אנחנו גם לזה צריכים לתת מענה.

משה דיין: גם המשרדים הם בני אדם.

<גבריאלה אשכנזי: כדי להתמודד עם העומס, חשוב לי פה להדגיש שאנחנו עושים פיילוט נוסף בתוך הפיילוט הזה.

<גבריאלה אשכנזי: שבעצם נאשר את המועמדויות על פי הצהרה, כמו שאמרתי בהתחלה.

<רון צור: כדי להקל על התהליך.

<גבריאלה אשכנזי: אם מעל ל-70% מהאנשים עומדים בתנאי הסף.

<גבריאלה אשכנזי: ואז נעביר אותם לתהליך אבחון מקצועי וועדת בוחנים.

<גבריאלה אשכנזי: אני מתארת לעצמי שזה יקצר מאוד את לוחות הזמנים, ונוכל גם כן - - -

מנואל טרכטנברג: יש לי הערה קצרה מאוד: העניין הזה שאמרת להתבסס על הצהרה של העובד לגבי תנאי הסף.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שזה מהלך מבורך, אבל צריכה להיות סנקציה.

<גבריאלה אשכנזי: מישהו שיקר.

מנואל טרכטנברג: כי, אתה יודע, אם אני מוסר נתונים שקריים או משהו כזה, כן?

מנואל טרכטנברג: שתהיה סנקציה.

מנואל טרכטנברג: ואז אתה יכול להסתמך הרבה יותר על הדבר הזה.

<גבריאלה אשכנזי: מסכימה.

<גבריאלה אשכנזי: מסכימה - - -

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, יש דברים כאלה בארצות הברית, דרך אגב.

מנואל טרכטנברג: משתמשים הרבה מאוד בכלי הזה - - -

משה דיין: זה הוויזות.

מנואל טרכטנברג: מה?

משה דיין: ככה נותנים ויזות.

משה דיין: מדינות שמעל 10% - - -

מנואל טרכטנברג: כן.

מנואל טרכטנברג: בדיוק.

מנואל טרכטנברג: בדיוק.

<גבריאלה אשכנזי: מסכימה איתך.

<גבריאלה אשכנזי: לעיתים מועמד יכול להצהיר, אבל הוא לא הבין את - - -

מנואל טרכטנברג: מחוסר ידיעה.

מנואל טרכטנברג: בסדר.

<גבריאלה אשכנזי: אבל אם זה באמת שקר – מסכימה.

רועי פולקמן: טוב.

רועי פולקמן: אני מבקש ככה: תראו, לגבי הסוגיה שעלתה כאן, של האצלת סמכויות למשרדים – אנחנו נדבר על זה.

רועי פולקמן: אנחנו נשמח להתייחסות שלכם.

רועי פולקמן: כיוון שבעיניי חלק מהותי מהרפורמה – אנחנו ניגע בזה בהטמעה שלה, כתהליך on going – אבל בסופו של דבר, אם המשרדים לא הופכים את הרפורמה לעבודה שלהם, לאחריות שלהם, וזה נשאר משימה שלכם – מן הסתם, רחוק לא נגיע.

משה דיין: אין חולק.

משה דיין: אין חולק.

<גבריאלה אשכנזי: חשוב לי פה להדגיש שב-2008 – אני עדיין לא הייתי בתפקיד הזה – אבל בתחילת 2008 הייתה כבר האצלה בעצם לכלל המשרות פרט לבחינות.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אבל זה נעצר.

<גבריאלה אשכנזי: זה כבר נעשה.

משה דיין: - - -

<גבריאלה אשכנזי: זה נעשה.

<גבריאלה אשכנזי: זה היה קודם בנציבות וזה עבר הלאה.

<קריאה: נמשיך הלאה.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: לנושא המידע, אני רגע שם - - -, כי גם ראינו את הנתונים.

רועי פולקמן: אני רוצה שנקפוץ לנושא הסטודנטים.

רועי פולקמן: כי אני "קצר" בזמן, וזה נושא משמעותי שדיברנו עליו.

רועי פולקמן: אז אני, ברשותכם, רוצה לומר את הדבר הבא.

רועי פולקמן: תיכף אני אתן לנציגי הסטודנטים שכאן להתייחס.

רועי פולקמן: עלו סוגיות רבות של נושא קליטת הסטודנטים.

רועי פולקמן: אבל הנושא המרכזי, שלגביו גם נעשו תהליכים לפני הישיבה הזאת, ולכן אתם תתחילו בלהציג את הכיוון שעליו דובר – על איזשהו פיילוט, שאני מקווה שמהר מאוד יהפוך למצב קבוע.

רועי פולקמן: שיאפשר לסטודנטים, שבסופו של דבר מהווים עתודה; שבעצם היתרון היחסי בה, שכבר כאילו עברת תהליך מיון; כלומר, אדם בא.

רועי פולקמן: כבר שנה וחצי נמצא בתפקיד.

רועי פולקמן: אנחנו יכולים לדעת אם הוא מתאים לתפקיד, לא מתאים לתפקיד.

רועי פולקמן: ואפשר בעניין הזה לייצר כלים.

רועי פולקמן: כמובן, אנחנו לא רוצים לייצר כאן איזו דלת אחורית, לחלוטין לא שוויונית, לכניסה לשירות המדינה.

רועי פולקמן: אבל יש כאן אמצעי לייצר עתודה, שאפשר לקלוט אותה.

רועי פולקמן: והיום זה יחסית חסום.

תמר זנדברג: גם הסטודנט מגיע איכשהו לשירות המדינה - - -

רועי פולקמן: מגיע, תיכף נדבר על זה.

<גבריאלה אשכנזי: ולצערי, אנחנו נאלצים בעצם לתת להם ללכת, כאשר אנחנו יודעים שהם כבר למדו.

<גבריאלה אשכנזי: יש להם את הזיכרון הארגוני.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: ושוחחו איתי גם מנכ"לים של משרדים, שדיברו על החשיבות של הסטודנטים, ועל זה שהם היו רוצים לקלוט אותם, ושזה חסום, ושבאמת זה דובר.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים לתת גז על העניין הזה.

רועי פולקמן: אז מה המתווה שעליו אנחנו מדברים?

רועי פולקמן: הגברת גבריאלה אשכנזי, קחי שלוש דקות.

רועי פולקמן: תציגי את המתווה של מה שאנחנו רוצים לעשות.

רועי פולקמן: והתייחסות של ההסתדרות, של הסטודנטים.

רועי פולקמן: ונראה אם אנחנו מתכנסים למתווה שהוא טוב.

רועי פולקמן: אז קדימה.

משה דיין: רק משפט פתיחה: שימו לב, נושא שכן אתם מוצאים ערך להון אנושי קיים.

משה דיין: לא אומרים: בואו נפתח לכולם.

משה דיין: אני אומר את זה - - -

עודד פורר: אני חייב לומר, שלא יובהר לא נכון:

עודד פורר: אנחנו רואים ערך גדול בהון האנושי הקיים.

עודד פורר: אני חושב שזה חשוב שבאים אנשים מתוך המשרדים ומתקדמים בתוך המשרדים.

עודד פורר: אני חושב שהאיזון היום הוא לא טוב.

עודד פורר: ההון האנושי הקיים בשירות המדינה, ופתחתי את זה בדבריי, הוא מצוין.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: יש שם אנשים מצוינים.

עודד פורר: באמת אני אומר.

רועי פולקמן: חברים, נושא נהלי הטיפול בסטודנטים.

רועי פולקמן: בבקשה.

<גבריאלה אשכנזי: הנושא הזה של הסטודנטים הוא מאוד קרוב לליבי.

<גבריאלה אשכנזי: היום אגף בחינות ומכרזים, עם העלייה הגדולה בכמות המועמדויות והעבודה שהתווספה – היום אני יכולה להגיד ש-50% מכוח העבודה האיכותי שיש לי באגף נעשה על ידי סטודנטים.

<גבריאלה אשכנזי: וכתוצאה מכך יש פה סטודנטים שמבצעים את עבודתם נאמנה.

<גבריאלה אשכנזי: מה שאנחנו בעצם רוצים לעשות זה ככה: ברירת המחדל זה בעצם פרסום של מאגר סטודנטים או מספר מאגרים.

<גבריאלה אשכנזי: כרגע עדיין לא סגרנו את אשכולות התפקיד, אבל הם יוכלו להגיש את מועמדותם.

<גבריאלה אשכנזי: נבצע להם איזשהו תהליך מיוני מקוצר.

<גבריאלה אשכנזי: ותהיה איזושהי ועדה שתוכלו להתחיל לעבוד במשרדי הממשלה, בתנאי שעברו 18 חודשים להעסקה.

<גבריאלה אשכנזי: כמו עובד רגיל שנכנס במכרז פנימי.

<גבריאלה אשכנזי: ובסופו של דבר הוא יוכל, תינתן לו האפשרות להגיש מועמדות למכרז פנימי או בין-משרדי.

<גבריאלה אשכנזי: לשם אנחנו הולכים.

<גבריאלה אשכנזי: זו המסה הגדולה וברירת המחדל שאנחנו רוצים.

<גבריאלה אשכנזי: במקביל, אנחנו רוצים מסלול ייחודי.

<גבריאלה אשכנזי: למשל: אם אנחנו נרצה סטודנט, מישהו שיתמקצע באיתור אקטיבי בנושא של חיפוש עובדים, אז נפרסם שם את זה כמשרה אחת לסטודנטים.

<גבריאלה אשכנזי: כמו מכרז לכל דבר.

<גבריאלה אשכנזי: יעבדו 18 חודשים.

<גבריאלה אשכנזי: בעצם, אין כמעט הבדל בין עובד לסטודנט.

<גבריאלה אשכנזי: אבל ברגע שהמועמד או הסטודנט ירצה להגיש מועמדות, הוא צריך להיות כמובן בעל השכלה ולעמוד בתנאי הסף.

<גבריאלה אשכנזי: סך הכול, זה התהליך.

<גבריאלה אשכנזי: זה נשמע מאוד קצר, אבל אנחנו מאמינים שיהיו לנו שם אלפים של מועמדים.

רועי פולקמן: אז רק אני אגיד בקצרה את הרעיון: הרעיון אומר בפשטות שפיילוט, שאנחנו מדברים על להתחיל בחודש אפריל הקרוב, - -

<גבריאלה אשכנזי: הפיילוט הוא על המסלול הייחודי.

רועי פולקמן: - - שבו בעצם עיקר העניין – כי יש שורה של נושאים – אבל הנושא המרכזי יהיה שסטודנט יוכל להתמודד במכרז פנימי.

<רון צור: בין-משרדי.

רועי פולקמן: בין-משרדי.

רועי פולקמן: אין יותר - - -

<רון צור: בסיום לימודיו - - -

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אחרי תקופת - - -

<גבריאלה אשכנזי: לפני שהוא עומד בתנאי הסף.

<גבריאלה אשכנזי: זה ברור.

<קריאה: כמו כולם.

<גבריאלה אשכנזי: כמו כולם.

מנואל טרכטנברג: לאחר 18 חודשים לפחות ובסיום לימודיו, נכון?

רועי פולקמן: בסיום לימודיו.

רועי פולקמן: נכון.

<גבריאלה אשכנזי: כן.

<גבריאלה אשכנזי: בסיום לימודיו.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: יהיו שני תנאים מצטברים: אחד, זה ה-18 חודשים ותק במשרד.

רועי פולקמן: אבל אנחנו בעצם חוסכים את האירוע הזה שבו בעצם הוא עבד, סיים לימודים ולא יכול להתקבל במכרז.

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: העניין הזה של סיום לימודיו: סטודנטים בדרך כלל – זאת אומרת, תואר רגיל הוא שלוש שנים.

תמר זנדברג: יש תארים של שלוש וחצי שנים ויש ארבע שנים או אפילו ארבע וחצי שנים בחלק מהמקרים, של הנדסאים ודברים מן הסוג הזה.

תמר זנדברג: מה משך העבודה במשרת סטודנט בשירות העבודה?

תמר זנדברג: זה דבר שתחום בזמן?

<גבריאלה אשכנזי: כל עוד הוא סטודנט - - -

תמר זנדברג: זה יכול להיות לאורך כל תקופת לימודיו?

תמר זנדברג: גם ארבע שנים?

משה דיין: תואר ראשון - - -

<גבריאלה אשכנזי: לא.

<גבריאלה אשכנזי: יש - - -

<קריאה: יש לנו פה את הנתונים.

<קריאה: אז נוכל להקריא לכם.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אני רק אגיד מה אני רוצה: אני רוצה למנוע מצב.

תמר זנדברג: זאת אומרת, ברור לנו שסיום לימודיו, כי אז הוא סיים.

תמר זנדברג: הוא כבר לא סטודנט והוא סיים.

<דורון קרני: אבל אז לא יהיה לו תואר אקדמאי.

<דורון קרני: איך הוא יתמודד?

תמר זנדברג: אז רגע.

<קריאה: - - - סטודנט לתואר שני?

<קריאה: אם הוא סטודנט לתואר שני הוא יוכל - - -

רועי פולקמן: סליחה?

רועי פולקמן: מה שאלת, מר דורון קרני?

<דורון קרני: לא יהיה לו תואר אקדמאי.

<דורון קרני: איך הוא יתמודד?

<דורון קרני: זה תנאי סף.

תמר זנדברג: למה לא יהיה לו?

<דורון קרני: אמרת: עם סיום לימודיו יהיה לו תואר.

תמר זנדברג: רגע - - -

רועי פולקמן: זה מדובר - - -.

רועי פולקמן: אבל מדובר על סיום לימודיו.

תמר זנדברג: אבל כיוון שהתפרצת לאמצע דבריי, לא יכולת לשמוע אותם עד הסוף, ולכן לא להבין את הכוונה שלהם.

תמר זנדברג: אז אני רוצה להבהיר שני דברים: אחד, סטודנט שנמצא במהלך לימודיו, וכמובן שהוא יוכל לגשת למכרז הזה עם סיום לימודיו, כאשר יהיה לו את התואר.

תמר זנדברג: אבל נשאלת השאלה: האם קיימת תקופת פער, בין תקופת העסקתו כסטודנט בשירות המדינה לבין התקופה שהוא יוכל לגשת למכרז?

תמר זנדברג: אם, למשל, לימודיו נמשכים יותר מכך וכך שנים, והוא יוכל, למשל, להיות רק שלוש שנים כסטודנט בשירות המדינה, אבל יש לו עוד שנה וחצי ללימודים, ואחר כך הוא כאילו איבד את היותו סטודנט.

תמר זנדברג: זה אחד.

רועי פולקמן: פריצת הדרך שאנחנו רוצים לעשות כאן ולקדם אותה ולדחוף אותה – חלק מהתהליך של הדיונים פה, זו הייתה המטרה: לייצר מודל ראשוני.

רועי פולקמן: פעם ראשונה שסוף סוף פורצים את התקרה הזאת, שבה השילוב בין הוותק לבין זה שהוא צריך לסיים את התואר.

רועי פולקמן: כי הרי הוא לא ייקלט למשרה הקבועה שלו כל עוד הוא עדיין סטודנט.

תמר זנדברג: לא, לא, לא.

תמר זנדברג: ברור.

תמר זנדברג: אז אני שואלת שוב.

תמר זנדברג: אני שואלת על בעיית שני פערים - - -

<גבריאלה אשכנזי: יכול להיות שהוא לומד תואר שני, והוא כן רשאי להגיש - - -

רועי פולקמן: זו לא בעיה.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: זו לא בעיה.

תמר זנדברג: אם הוא לומד תואר שני – זה בסדר.

תמר זנדברג: אם הוא בתואר ראשון, אני מזהה שתי בעיות מבחינת רציפות הזמנים: אחת, זה מבחינת אם התואר שלו נמשך יותר מאיזושהי תקופה מסוימת – האם הוא יכול - - -

רועי פולקמן: אז הוא יצטרך לסיים את התואר.

תמר זנדברג: אבל השאלה האם הוא, במהלך הזמן הזה, ממשיך - - -

<קריאה: אין מגבלה.

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: תנו לי בבקשה לסיים.

תמר זנדברג: השאלה אם במהלך הזמן הזה הוא ממשיך להיות מועסק כסטודנט?

תמר זנדברג: האם זה אפשרי?

תמר זנדברג: האם הוא יכול לעשות את זה או שיש איזושהי מניעה?

תמר זנדברג: אחת.

<גבריאלה אשכנזי: והוא לא סטודנט?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: הוא עדיין סטודנט.

תמר זנדברג: הוא סטודנט.

רועי פולקמן: הוא ארבע שנים סטודנט.

תמר זנדברג: הוא סטודנט ארבע וחצי שנים.

תמר זנדברג: האם הוא יכול לעבוד בשירות המדינה ארבע וחצי שנים או לא?

תמר זנדברג: ואני - - - שהסטודנטים יתייחסו לזה.

תמר זנדברג: שתיים, האם יש פער בזמנים שאתם מזהים בין שירותו בשירות המדינה כסטודנט, סיום חובות השמיעה או חובות הלימוד, עד קבלת התואר בפועל?

תמר זנדברג: כי לפעמים זה דבר שלוקח חצי שנה או יותר מזה.

תמר זנדברג: והאם אתם לוקחים כסיום לימודיו – האם תעודה על סיום חובות שמיעה מספיקה טרם קבלת התעודה הרשמית?

תמר זנדברג: שזה דבר שיכול לקחת זמן.

תמר זנדברג: ואיזשהו פער זמנים כזה, שהרבה פעמים הוא לרועץ לסטודנטים להירשם - - -

רועי פולקמן: טוב.

רועי פולקמן: אתם תתייחסו לזה תיכף.

רועי פולקמן: מי מטעם הסטודנטים?

<עידן מגידיש: קוראים לי עידן מגידיש.

<עידן מגידיש: עבדתי במשרד הפנים עד לפני חודשיים, וסיימתי שם.

<עידן מגידיש: אנחנו התאספנו פה דרך קבוצת פייסבוק.

<עידן מגידיש: הקמנו קבוצת פייסבוק המונה כיום 2,200 עובדים –סטודנטים עובדי משרדי הממשלה.

<עידן מגידיש: זה הוקם מתוך צורך אחד: לאחד את הכוחות שלנו.

<עידן מגידיש: אין לנו בעצם.

<עידן מגידיש: לסטודנטים אין אבא ואימא, בכלל בשירות המדינה.

<עידן מגידיש: אנחנו לא יודעים למי לפנות.

<עידן מגידיש: עם מי לדבר - - -

<דורון קרני: יש.

רועי פולקמן: נציג ההסתדרות פה מרים גבה.

רועי פולקמן: אבל בסדר.

<דורון קרני: אם תשאלו, תאמינו לי, אתם תדעו למי לפנות.

<עידן מגידיש: שאלנו - - - ביררנו - - -

<קריאה: - - -

<עידן מגידיש: גם לקבל את הפרטים, כמה סטודנטים בדיוק יש במשרדי הממשלה, זו קצת בעיה.

<עידן מגידיש: השכר: להבין בדיוק ממה הוא מורכב – זו גם בעיה.

<עידן מגידיש: אנחנו יכולים להראות לכם שכר.

<רועי צייכנר: שמי רועי צייכנר.

<רועי צייכנר: עובד במשרד החוץ.

<רועי צייכנר: סטודנט לתואר שני.

<רועי צייכנר: אז יש לנו פה תלוש שכר של סטודנט שעובד באוניברסיטה העברית.

<רועי צייכנר: שכר הבסיס של סטודנט בשירות המדינה שעובד באוניברסיטה העברית, פחות - - -

רועי פולקמן: שעובד באוניברסיטה העברית או לומד באוניברסיטה העברית?

<רועי צייכנר: גם לומד וגם עובד.

רועי פולקמן: אז כשאתה אומר סטודנט שעובד במשרד החוץ או עובד - - -

<רועי צייכנר: ספציפית, התלוש עצמו שייך - - -

רועי פולקמן: עובד באוניברסיטה.

רועי פולקמן: לא במשרדי הממשלה.

<רועי צייכנר: כן.

<רועי צייכנר: אבל האוניברסיטה נמצאת תחת ההגדרה של - - -

רועי פולקמן: הבנתי.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: בסדר.

<קריאה: לא, זה לא שירות - - -

מנואל טרכטנברג: - - - מה פתאום.

מנואל טרכטנברג: מה פתאום.

<קריאה: - - -

רועי פולקמן: אבל זה לא הנושא שאנחנו מדברים עליו.

<דורון קרני: זה שירות ציבורי.

תמר זנדברג: שירות המדינה.

רועי פולקמן: אנחנו מדברים על שירות המדינה.

רועי פולקמן: לא - - -

<רועי צייכנר: שכר הבסיס הוא פחות מ-15 שקלים.

<רועי צייכנר: התוספת - - -

מנואל טרכטנברג: האוניברסיטה העברית היא לא - - -

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: עובדי אוניברסיטה זה שירות ממשלתי?

תמר זנדברג: זה שירות המדינה?

<קריאה: לא.

מנואל טרכטנברג: ממש לא.

מנואל טרכטנברג: ממש לא.

מנואל טרכטנברג: ממש לא.

תמר זנדברג: זה לא שירות המדינה?

מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא, לא.

מנואל טרכטנברג: ממש לא.

<קריאה: גם במשרדי הממשלה.

רועי פולקמן: מר רועי צייכנר, בואו תדברו על הנושאים.

רועי פולקמן: אבל עם כל הכבוד, תנאי העסקה והתנאים של עובד, של סטודנט שעובד באוניברסיטה העברית; ובאופן כללי, דרך אגב, סטודנטים שעובדים באוניברסיטאות זה דיון נפרד לחלוטין.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: נכון.

רועי פולקמן: צריך להעלות אותו מול המל"ג.

רועי פולקמן: זה לא הנושא שלנו היום.

<רועי צייכנר: בסדר גמור.

<רועי צייכנר: שכר הבסיס הוא בין 14 שקלים ל-15 שקלים.

<רועי צייכנר: כלומר, זה שכר הבסיס של סטודנט שעובד במשרד ממשלתי.

<רועי צייכנר: עליו יש תוספות: תוספת ותק של שלוש שנים בצה"ל.

<רועי צייכנר: תוספות על שירות לאומי.

<רועי צייכנר: ותוספת נוספת על שירות מילואים.

<רועי צייכנר: אנחנו מבקשים, בתור התחלה, ואנחנו - - -

תמר זנדברג: זה עומד בחוק שכר מינימום, הדבר הזה?

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: לא, לא.

מנואל טרכטנברג: - - -

<קריאה: מתחת לשכר מינימום.

<רועי צייכנר: זה מתחת לשכר מינימום.

<רועי צייכנר: החוזה הזה נחתם בשנת 2009 על ידי מר בועז טופורובסקי, שהיה יושב ראש התאחדות הסטודנטים בזמנו.

<רועי צייכנר: אנחנו מבקשים, כמובן לשדרג את החוזה הזה.

<רועי צייכנר: חשוב לי להגיד שאנחנו מאוד מעריכים את העובדה שהוועדה הזו מתכנסת ואת העובדה שנציבות שירות המדינה כאן, ואת האחריות האישית שאתם לוקחים בנושא הזה.

<רועי צייכנר: אנחנו רוצים להעלות את השכר של הסטודנטים.

תמר זנדברג: איך אפשר לחתום על חוזה של פחות משכר מינימום?

מנואל טרכטנברג: כי זה משרת סטודנט.

תמר זנדברג: 15 שקל?

<רועי צייכנר: כן.

<רועי צייכנר: אנחנו מעוניינים להעלות את שכר הסטודנטים.

<רועי צייכנר: שכר המינימום בישראל היום הוא 25 שקלים, והוא אמור לעלות עד שנת 2017 בעוד שניים - - -

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: אז סוגיה אחת שמר רועי צייכנר מעלה היא סוגיית השכר.

רועי פולקמן: תיכף יתייחסו אליה.

רועי פולקמן: ניגע בה.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: נושאים נוספים.

<רועי צייכנר: נושא נוסף זה השוואת התנאים מבחינת עבודה.

<רועי צייכנר: אנחנו שווי ערך לעובדים האחרים, אבל יש דברים מסוימים שאני זכאי להם במשרד ממשלתי, שסטודנטים אחרים לא זכאים להם.

<רועי צייכנר: כלומר, אם זה שי לחג או אם זה כרטיס עובד כבר בתחילת עבודתו.

<רועי צייכנר: יש סטודנטים שמקבלים כרטיס זמני.

<רועי צייכנר: אני, ספציפית, קיבלתי כרטיס קבוע, אבל יש דברים נוספים שאנחנו רוצים לשדרג אותם.

רועי פולקמן: אז רק תרשמו את זה, הגברת גבריאלה אשכנזי, או אני לא יודע מי מתייחס אצלכם לזה.

רועי פולקמן: סוגיית השכר עלתה.

רועי פולקמן: סוגיית התנאים השווים לעובד.

רועי פולקמן: אני בדקתי את הנושא הזה, ולי נאמר שזו החלטה של מנכ"ל המשרד ואין כאן איזו אמירה, אבל נבדוק.

רועי פולקמן: שיש משרדים שבהם העובד מקבל תנאים שווים לחלוטין, סטודנט – תנאים שווים לחלוטין, לעובד אחר.

רועי פולקמן: זאת אומרת, שי לחג, כרטיס וכולי.

רועי פולקמן: ויש מקומות שלא.

רועי פולקמן: האם יש כאן איזשהו נוהל?

רועי פולקמן: האם יש כאן הנחיה מהנציבות?

רועי פולקמן: אין הנחיה מהנציבות?

רועי פולקמן: יש משרדים שאמרו לי שזה מה שקורה בפועל.

<רועי צייכנר: יש גם הנחיה של שלושה חודשים, בתחילת עבודה, שאתה עדיין לא יכול לקבל - - -

משה דיין: זה לעובד.

משה דיין: זה גם לעובד - - -

<דורון קרני: - - -

רועי פולקמן: טוב.

רועי פולקמן: זה משהו אחר.

רועי פולקמן: זה גם נכון לעובד זמני.

<רועי צייכנר: - - - בפני עצמו - - -

רועי פולקמן: זה, עם כל הכבוד, - - -

<דורון קרני: זה גם עובד רגיל.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: וזה לגיטימי וזה עובד זמני.

<רועי צייכנר: הסוגיה השנייה היא סוגיית השעות, והגברת רעיה קלימי תדבר עליה.

<רעיה קלימי: כן.

<רעיה קלימי: אז ככה: כיום ההגבלה של הסטודנטים מוגבלת ל-120 שעות.

<רעיה קלימי: אנחנו מבקשים להעלות את זה ל-140 שעות.

<רעיה קלימי: כיוון שיש סטודנטים כמו מר רועי צייכנר וכמוני, שאנחנו לומדים לתואר שני; בעצם, יש לנו 120 שעות.

<רעיה קלימי: זה לא מספיק.

<רעיה קלימי: אנחנו עדיין רוצים לעבוד בשירות הציבורי.

<רעיה קלימי: דווקא.

<רעיה קלימי: ובנוסף, גם להנמיך את המכסה ל-50 שעות.

<רעיה קלימי: שגם סטודנטים לתואר ראשון שלומדים מספר רב של ימים, יוכלו לעבוד במגזר הציבורי ולצבור ניסיון.

<רועי צייכנר: אם נפרוט את זה לתהליכים, מבחינת מקסימום השעות שכרגע אפשר לבצע – זה 120 שעות.

<רועי צייכנר: אנחנו מעוניינים להגדיל את התקן ל-140 שעות.

<רועי צייכנר: במידת האפשר.

<רועי צייכנר: דבר נוסף:

<רועי צייכנר: להתייחס לסטודנטים שלומדים תארים כמו הנדסה או רפואה או תחומים אחרים, שלא מאפשרים להם לסיים את התואר בטווח זמן קצר יותר – הם לומדים יותר שנים, ובגלל זה גם צריך להאריך להם את התקן בהתאם.

<רועי צייכנר: וזה משהו שהיינו רוצים לבחון ולבקש.

רועי פולקמן: - - -

<רועי צייכנר: כן.

<רעיה קלימי: - - - שחברת הכנסת תמר זנדברג העלתה.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: עוד דברים?

<עידן מגידיש: זאת נקודה אחרונה, שהיא מאוד-מאוד חשובה, לאמירה לגבי הסטודנטים.

<עידן מגידיש: שזה בעצם הכנסה של דם חדש לשירות המדינה.

<עידן מגידיש: אני לא רואה גם בפתרון, מה שאתם מציעים פה, איפה אתם אומרים שהסטודנטים עכשיו – אנחנו חושפים אותם לשירות הציבורי.

<עידן מגידיש: לוקחים את הסטודנטים ממשרד הפנים, ממשרד האוצר.

<עידן מגידיש: עושים להם חשיפה וימי עיון ממוקדים לסטודנטים – מה יש בשירות הציבורי, איפה אתה יכול להתקדם, איפה העתודה הניהולית.

<עידן מגידיש: אני לא רואה את זה בפתרון.

<עידן מגידיש: ואני חושב שבתור אמירה זה מאוד חשוב שאתם תציגו את זה למנכ"לי המשרדים, שהסטודנטים זה כוח איכותי.

<עידן מגידיש: כמובן, אחרי מיון.

<עידן מגידיש: שזה לא דלת אחורית וכל הדברים האלה.

<עידן מגידיש: שזה עתודה ניהולית.

<עידן מגידיש: זה חבר'ה איכותיים שבאים ורוצים לשפר את השירות.

רועי פולקמן: רק להבין: אתה מדבר על הצורך באיזושהי פעילות, פעילות וחשיפה פנימית של הסטודנטים?

<עידן מגידיש: כן.

<עידן מגידיש: כן.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: זאת אומרת, סוג של תכנית מנהיגות, צוערים או לא יודע.

רועי פולקמן: צוערים זה לא הגדרה נכונה.

רועי פולקמן: אבל להסתכל על האוכלוסייה הזאת כאוכלוסייה בטיפוח.

רועי פולקמן: אני אגיד גם פה – זו נקודה מצוינת: גם פה זה נורא תלוי משרד.

רועי פולקמן: כלומר, יש משרדים.

רועי פולקמן: כמובן, זה ידוע במשרד המשפטים, והמנכ"לית שם ששותפה.

רועי פולקמן: מחר, לדעתי, אני משתתף באירוע עם הסטודנטים ועם מנכ"לית משרד המשפטים, שנוגע בדיוק לזה, כתכנית שהוגדרה במשרד לחשיפה של הסטודנטים במשרד המשפטים – דרך אגב, סטודנטים ומתמחים – לשירות הציבורי.

רועי פולקמן: לתכניות המנהיגות השונות בשירות הציבורי.

רועי פולקמן: זה מאוד תלוי משרד.

רועי פולקמן: גם פה, יכול להיות שיש כאן את התפקיד, נקרא לזה המנחה והמעודד של הנציבות.

רועי פולקמן: בסוף זה אחריות המנכ"ל של המשרד – האם הוא רוצה לעשות את זה או לא.

רועי פולקמן: לא בטוח - - - עוד פעם: אני חסיד גדול של לתת סמכויות למשרדים, ולא כל דבר צריך לבוא מהנציבות.

רועי פולקמן: אבל יכול להיות שצריך לעודד את זה.

<הילה כהן: שאלה.

רועי פולקמן: כן, הגברת הילה כהן.

<הילה כהן: שאלה על הנוהל.

רועי פולקמן: הגברת הילה כהן ממע"ש.

רועי פולקמן: מארגון מע"ש.

<הילה כהן: אני לא רואה התייחסות לעניין הוותק.

<הילה כהן: האם מוכר להם הוותק - - -?

<רועי צייכנר: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

<רועי צייכנר: הנושא של ותק בשירות המדינה, לצורך העניין ניקח את זה בצורה כזו: היום הוותק שלנו לא נחשב לנו במידה ואנחנו מתמודדים.

<רועי צייכנר: אנחנו מעוניינים שהוותק ייחשב, במידה - - -.

<רועי צייכנר: אוקיי?

רועי פולקמן: מר רועי צייכנר, זה אני כבר יכול להגיד לך: שלפי הפיילוט, מדובר - - -

<רועי צייכנר: ונקודה נוספת בנואש הוותק: עובדים שביצעו שליחות לאומית, במסגרות של המוסדות הלאומיים; עובדים שיש להם שירות קבע, שלא מוכר להם.

<רועי צייכנר: לצערנו.

<רועי צייכנר: שזה דבר שאפשר להכניס אותו בתוך הרפורמה הזו – היינו רוצים שגם שירות הקבע ייחשב להם, שירות המילואים שלהם, שירות בשליחות - - -

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: מילואים זה לא - - -

<רועי צייכנר: לא מילואים.

<רועי צייכנר: סליחה.

<רועי צייכנר: שירות הקבע.

<רועי צייכנר: כלומר, שנות הקבע.

<רועי צייכנר: ובמידה ומישהו ביצע, כלומר אחד העובדים ביצע שליחות של שנת שירות – זה משהו שאפשר להתחשב בו, גם מבחינת הוותק.

<רועי צייכנר: אנחנו רוצים גם להגיד תודה על הנושא הזה של המכרזים הבין-משרדיים.

<רועי צייכנר: כי זה חשוב לנו.

<רועי צייכנר: העובדה שנוכל להתמודד במכרזים בין-משרדיים כשווי ערך לשאר העובדים, וזה דבר שאנחנו מכבדים אותו.

<רועי צייכנר: תודה לכם בנושא הזה של הרפורמה ובנושאים אחרים.

רועי פולקמן: הגברת הילה כהן?

<הילה כהן: התכוונתי לוותק גם בעניין של הכרה בהתמודדות וגם בהכרה בשכר לאחר מכן.

<הילה כהן: אחרי כניסה - - -

רועי פולקמן: מר דורון קרני, לפני שהנציבות מתייחסת לסוגיות שעלו.

<דורון קרני: יש לי כמה הערות: אל"ף, אנחנו עובדים כל הזמן עם התאחדות הסטודנטים.

<דורון קרני: אחת הבעיות תמיד זה שהחבר'ה שם מתחלפים.

רועי פולקמן: למה זה בעיות?

מנואל טרכטנברג: זה יתרון.

רועי פולקמן: זה אולי יתרון.

<דורון קרני: כי אתה מדבר עם אחד – הוא עוזב.

<דורון קרני: הוא לא מעביר את - - - נגמר הסיפור.

רועי פולקמן: זה - - -, אבל הידע - - -

<דורון קרני: אז קודם כל צריך לדעת לאן לגשת.

<דורון קרני: כי חלק מהדברים, למשל, שנאמרו פה – זה לא השולחן הזה בכלל.

<דורון קרני: אני לא רוצה לייצג את הממשלה, אבל רוב הדברים שהצגתם פה זה מישהו אחר, שהוא היה פה והוא הלך – הנציג של הממונה על השכר.

<קריאה: בסדר.

<קריאה: אני אענה בשמו.

<דורון קרני: בי"ת, כבר בהסכם האחרון – אתם לא מעודכנים.

<דורון קרני: בהסכם שייחתם, שכרכם משודרג: בשקל אחד מעל שכר המינימום.

<דורון קרני: אז זה קודם כל שתדעו.

<דורון קרני: אז זה כבר משהו שעשו לפני שביקשתם.

<דורון קרני: משום שיש.

<דורון קרני: יש איזשהו.

<דורון קרני: אני לא יודע כל כך, עוד פעם, מי מייצג אתכם ומי לא.

<דורון קרני: כי גם בהסכם של 2009 – אני לא יודע אם אתם יודעים – קמה קבוצה דומה לשלכם, והיה הסכם.

<דורון קרני: טוב?

<דורון קרני: לא טוב?

<דורון קרני: נעזוב את זה רגע בצד.

<דורון קרני: והם הלכו ותבעו את ההסתדרות על איזו תביעה ייצוגית.

<דורון קרני: משהו.

<דורון קרני: הם הפסידו בתביעה.

<דורון קרני: זה לא שאני אומר לכם אם ללכת לתביעה, אבל חשוב שתלכו בדרך המלך.

<דורון קרני: הרי בסופו של דבר ההסתדרות חותמת בשמכם, כמו שהיא חותמת בשם אחרים, על הסכמי שכר.

<דורון קרני: אז חשוב שתעבדו עם הגורמים שבהסתדרות.

<דורון קרני: כי חלק מהדברים הם נעשים גם ככה, וחבל - - - לגבי הגדלה וזה: הערה אחת – אין לנו בעיה עם זה.

<דורון קרני: חשוב שתיקחו לתשומת לבכם, בייחוד חברי הכנסת: זה לא כזה פשוט מבחינת העובדים.

<דורון קרני: אנחנו בעד הסטודנטים.

<דורון קרני: אנחנו בעד שהם יהיו עתודה ניהולית.

<דורון קרני: אנחנו בעד ובעד.

<דורון קרני: יש הרבה חריגות לטעמנו.

<דורון קרני: משום שברעיון הבסיסי של העסקת סטודנט, היה שסטודנט גם מועסק במשהו שהוא קשור ללימודיו.

<דורון קרני: בפועל, זה לא בדיוק קורה.

<דורון קרני: אבל, ואתה ציינת שדיברת עם מנכ"לים, והם מאוד.

<דורון קרני: בטח שהם מאוד בעד.

<דורון קרני: במקום שייתנו להם תקנים, נותנים להם סטודנטים.

<דורון קרני: בואו ניקח שתי דוגמאות ובזה אני אסיים.

<דורון קרני: דוגמה אחת: בית המשפט.

<דורון קרני: כשאתה ממנה שופט, יש מה שנקרא שובל.

<דורון קרני: אתה צריך לתת לו עוזר, אתה צריך לתת לו עוזר משפטי, פקיד עזר וקלדן/קלדנית.

<דורון קרני: ממנים שופט בלי השובלים.

<דורון קרני: מה עושים?

<דורון קרני: מביאים סטודנטים.

<דורון קרני: עכשיו, זה טוב.

<דורון קרני: אבל הסטודנט מרוויח מה שהוא מרוויח.

<דורון קרני: הרבה פחות מזה.

<דורון קרני: אין תקנים.

<דורון קרני: ואז יבוא אגף התקציבים ויציג: תראה איך צמצמנו את השירות הציבורי.

<דורון קרני: בואו ניקח דוגמה אחרונה וזהו זה.

<דורון קרני: כי זה היום מאוד פופולרי, העניין של תאונות העבודה במתקנים.

<דורון קרני: יש שם 40 ומשהו מפקחים בסך הכול.

<דורון קרני: המקבילה שלהם, שבעקבות המאבק של ההסתדרות, של האכיפה של חוקי העבודה – יש 200 מפקחים, אבל יש גם 100 סטודנטים.

<דורון קרני: כלומר, יש 300 עובדים, אבל שליש מהם הם סטודנטים.

<דורון קרני: הוא מתלווה לעובד הרגיל, ועובד כמעט כמוהו.

<דורון קרני: ועל זה צריך לדעת.

<דורון קרני: גם הסטודנטים צריכים לחשוב על העניין הזה.

<דורון קרני: אנחנו נורא בעד, אבל בואו לא נגזים.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: מר דורון קרני, זו הערה מאוד חשובה.

רועי פולקמן: שתי התייחסויות קצרצרות: אין ספק שסטודנטים זה סוג של, זה חלק מבניית אותה עתודה.

רועי פולקמן: זה חיבור באמת של אותם מקומות שיש יתרונות יחסיים ללימודים.

רועי פולקמן: וזה לא יכול להיות פתרון קבע להחלפת תקנים.

רועי פולקמן: אני אגיד משהו שאני אמרתי גם יותר מפעם אחת ליושב ראש ההסתדרות, מר אבי ניסנקורן:

רועי פולקמן: אנחנו בתקופה – אני יכול לפחות להגיד על שר האוצר הנוכחי, שאותו אני מכיר היטב – שהיה פוטנציאל אדיר לטפל בנושא קליטה מסיבית: גם של עובדי קבלן וגם בכלל – כל סוגיית המחסור בתקנים.

רועי פולקמן: אבל זה ולך עם צעד היסטורי, שאתם צריכים לעשות, לסוגיית הגמישות הניהולית.

רועי פולקמן: כלומר, זה ברור שלא יוכלו להגדיל באופן מהותי תקנים, באלף ואחד מקומות שצריך להגדיל בהם את התקנים, כל עוד לא יוצעו כלים, שמגיעים דרך משובי עובדים והערכת עובדים, ואולי נדבר על זה; - -

<דורון קרני: שלזה הסכמנו גם כן.

רועי פולקמן: - - שמאפשרים גם גמישות ניהולית למנהל להגיד: רועי נקלט כי הגדילו לי את התקנים.

רועי פולקמן: קלטתי אותו.

רועי פולקמן: הוא עובד.

רועי פולקמן: הערכתי אותו.

רועי פולקמן: הוא לא מספיק טוב והוא הולך הביתה, וייכנס עובד אחר.

רועי פולקמן: כל עוד אנחנו לא שם, אז גם יש נטייה גוברת – ואני לא אוהב את הנטייה הזאת.

רועי פולקמן: אני אומר את דעתי.

רועי פולקמן: אבל נטייה שקיימת.

רועי פולקמן: ואתם מכירים אותה באגף התקציבים ובמקומות אחרים ובממונה על השכר – להגיד: לא יהיו תקנים, ונוציא את זה להפרטה.

רועי פולקמן: רק לאחרונה, לפני הדיון הזה, ניגשו אליי על עובדי כתף אל כתף מגופי המחשוב: טלדור, מל"מ.

רועי פולקמן: כל העולם הזה.

רועי פולקמן: וזה בימים אלה, לדעתי, בבית המשפט.

<דורון קרני: - - - בעיה - - -

רועי פולקמן: ובאים ואומרים לך: מה, עובד מחשוב במשרד ממשלתי, דרך חברת קבלן, מחברות המחשוב האלה שהזכרתי, ואחרות – ולמה הוא לא נקלט?

רועי פולקמן: ודרך אגב, זה כל מיני תפקידים שאין שום סיבה.

רועי פולקמן: למה הוא לא נקלט במשרדים?

רועי פולקמן: היד הקמוצה הזאת על התקנים היא לא סתם עניין תקציבי.

רועי פולקמן: אני אומר לך מהחוויות של השירות הציבורי שאני מכיר, שמנהל אומר לעצמו: ברגע שאני קולט בתקן, - -

<קריאה: מסמר בלי ראש.

רועי פולקמן: - - מסמר בלי ראש.

רועי פולקמן: ויש לזה השלכות שליליות אחרות.

רועי פולקמן: זה מביא אותך למכרזים התפורים.

רועי פולקמן: שאז המנהל אומר: תראו, לפני המכרז אני כבר צריך לדעת את מי אני מקבל.

רועי פולקמן: כי אם, חס וחלילה, אני אהמר ואקבל עובד שאני לא יודע מיהו – אני אחר כך אתקע איתו 20 שנה והלך עליי.

רועי פולקמן: ולכן אני חושב שקבוצת הדרך - - -

תמר זנדברג: כן, אבל אדוני היושב ראש, אני חייבת להוסיף משהו בנושא הזה של התקנים: זה לא רק עניין של מנהל.

תמר זנדברג: יש פה מדיניות, שהיא מכוונת מלמעלה.

תמר זנדברג: היא הולכת אחורה לתקופת האיש השמן והאיש הרזה, לפיה התקנים בשירות המדינה זה דבר בעיקרון שלילי, מושחת, לא טוב וכולי.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: נכון.

תמר זנדברג: אנחנו שומעים כאן, והוועדה הזו, חלק מהאג'נדה הגלויה שלה היא להיפך: להעצים את שירות המדינה.

תמר זנדברג: דיברתם על האנשים האכפתיים שבאים עם תשוקה לשירות המדינה.

תמר זנדברג: אנחנו רואים את זה בחברת החשמל.

תמר זנדברג: אנחנו רואים את זה במקומות אחרים.

תמר זנדברג: המחשבה שתקן בשירות המדינה זה אומר – סליחה: עציץ מושחת שלא עושה כלום, כמו שהרבה פעמים בשירות, נוהגים, הדימוי השלילי של השירות הציבורי.

תמר זנדברג: ובכוונה השוויתי את זה לדימוי של הפוליטיקאים.

תמר זנדברג: כי יש פה בהחלט תחרות.

תמר זנדברג: מרוץ התחתית, מה שנקרא.

תמר זנדברג: אבל אני חושבת שבין היתר אנחנו לא צריכים לשתף פעולה עם המדיניות הזאת, אלא להיפך.

תמר זנדברג: להגיד: יש תקנים.

תמר זנדברג: הם צריכים להיות בשירות המדינה.

תמר זנדברג: המחשבה שצריך להעסיק, החל מעובדי קבלן ועד עובדים בחוזים זמניים, בכל מיני חוזים שמתחדשים, כאלה ואחרים, ולקראת סיום.

תמר זנדברג: עובד לכל דבר.

תמר זנדברג: זה נקרא חוזה ייעוץ בשירות המדינה.

תמר זנדברג: אני מכירה הרבה כאלה, שכל חצי שנה צריכים להאריך את חוזה הייעוץ הזה.

תמר זנדברג: הם עובדים לכל דבר.

תמר זנדברג: עובדים קבועים.

תמר זנדברג: לא עבודה זמנית.

תמר זנדברג: לא ייעוץ.

תמר זנדברג: לא שום דבר.

תמר זנדברג: רק מה?

תמר זנדברג: כל חצי שנה או שנה, לקראת חידוש החוזה, הם צריכים להיות בחשש מאותו הבוס, שלא רצה להגיע למצב שבמירכאות ייתקע איתם, אבל מגיע למצב שהוא לא יכול לבצע את עבודתו והאינטרס הציבורי נפגע.

<רעיה קלימי: אני רוצה להגיד על מה שחברת הכנסת תמר זנדברג אמרה: שגם אצל הסטודנטים – לפעמים מחתימים אותנו על שלושה חודשים, לחצי שנה.

<רעיה קלימי: אף פעם אין לנו החתמה באמת לשנה מלאה.

<רעיה קלימי: גם אנחנו, אחרי שלושה חודשים - - - אולי מחר אני אהיה כבר בלי עבודה.

<עמית כתר: אני יכול להוסיף משהו בקצרה?

<עמית כתר: קודם כל, אני עמית, עובד במשרד לביטחון הפנים.

<עמית כתר: עבדתי בשנה שעברה פה כסטודנט כסדרן.

<עמית כתר: שני דברים שחשוב לי להעלות אותם ולהבהיר אותם: אחד, שוב פעם, על הסוגיה של הוותק.

<עמית כתר: האם יש מקום, אופציה, לבחון את זה כרטרואקטיבי או שזה?

<עמית כתר: הרי אמרתם שאתם מתחילים את זה מחודש אפריל, את הפיילוט, נכון?

<עמית כתר: השאלה האם הוותק ייספר מחודש אפריל או שאפשר להחיל את זה כרטרואקטיבי?

רועי פולקמן: ברור שהוותק הוא.

רועי פולקמן: מאפריל, הוותק שהיה לעובדים - - -

מנואל טרכטנברג: זה ייספר.

מנואל טרכטנברג: זה ייספר - - -

<עמית כתר: כאילו מהמשרד שהתחלנו בו.

<עמית כתר: כביכול, ממתי שהתחלנו כסטודנטים.

<עמית כתר: זה אחד.\

<עמית כתר: דבר שני, קצר: זה גם הסוגיה שיש משרדים שכל שלושה חודשים או אחת לחצי שנה מחתימים אותנו עוד פעם על חוזה.

<עמית כתר: אז האם יש פה אולי את העניין של הספירה הרציפה או ש-?

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: חברים.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: אנחנו צריכים להתקדם.

רועי פולקמן: ומר תומר לוטן, אל תדאג.

רועי פולקמן: לא שכחנו אותך.

רועי פולקמן: כן.

מנואל טרכטנברג: מילה אחת לגבי העסקת סטודנטים.

מנואל טרכטנברג: תראו, אני כמובן מברך על זה.

מנואל טרכטנברג: ומה שאתם עושים לקראת ההרחבה, זה צעד מאוד חשוב.

מנואל טרכטנברג: מה שאסור שיקרה זה שמשרדי הממשלה יראו בסטודנטים כוח עבודה זול, זמין, שאפשר לקחת ולזרוק באותה קלות.

מנואל טרכטנברג: כן?

מנואל טרכטנברג: ועל כן, כפתרון נוח, כן?

מנואל טרכטנברג: לכל דיכפין, במקום להתמודד עם השאלות היותר עמוקות.

מנואל טרכטנברג: כמי שעבד כסטודנט במשרדים ממשלתיים פה ושם, התנסיתי בדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: אמנם זה היה מזמן.

מנואל טרכטנברג: בכל אופן, צריך מאוד להיזהר מהדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: זה קיים בכל מיני מערכות.

מנואל טרכטנברג: תראו את עולם המתמחים בתחום עורכי הדין.

מנואל טרכטנברג: זה ניצול של כוח האדם.

<קריאה: ומתמחים בשירות המדינה – גם על זה לא דיברנו.

מנואל טרכטנברג: גם.

מנואל טרכטנברג: אז יש פה עניין.

מנואל טרכטנברג: לכן, העניין של השוואת התנאים, מבחינת השכר וכולי וכולי, זה חלק מהמהלך, כדי שמשרדי הממשלה יראו בהם פוטנציאל ולא ככוח אדם זול לניצול.

רועי פולקמן: תודה רבה.

רועי פולקמן: כן, חברים, התייחסות לעיקרי הדברים שעלו.

רועי פולקמן: כי את מהות הרפורמה דיברתם, אבל הסוגיות שעלו: השעות, השכר, התנאים השווים, הכתף אל כתף ונושא הוותק.

משה דיין: מילה אחת, אדוני היושב ראש: סטודנטים – אני שומע את זה גם מהשטח – בהחלט אוכלוסייה יקרה, וגם נותנת תפוקות עדכניות, במיוחד בתחומים.

משה דיין: הם מצויים עוד בבית המדרש – מה קורה בעולם, מה קורה.

משה דיין: ההתפתחויות.

משה דיין: באמת.

משה דיין: תורמים המון.

משה דיין: רק יש לי הערה קטנה: אני חושב שאנחנו דנים פה ברפורמה בשירות המדינה.

משה דיין: קל מאוד להיכנס לתנאי העסקה, כאלה ואחרים, של מגזר זה או אחר.

משה דיין: אני כן מציע לאדוני ולוועדה, להתמקד ברפורמה, במסה שלה ובנתיב המרכזי שלה.

משה דיין: על הפרק, אגב, אני לא הזכרתי את זה כי קיצרתי: יש רפורמה.

משה דיין: היא לא נועדה לכבוש את כל העולם.

משה דיין: היא נועדה להסיט את הכיוון של נושאת המטוסים הזו, שנקראת שירות המדינה.

משה דיין: את זווית ההפלגה, לכיוון יעד יותר נכון.

משה דיין: ואנחנו מתמקדים שם.

משה דיין: יש עוד המון מה לעשות.

משה דיין: המון רעיונות טובים.

משה דיין: אני תמיד אומר שאני, נציב שירות המדינה, היעד שלי זה להיות פלטפורמה לנציב הבא.

משה דיין: להניח לו יסודות.

משה דיין: את כל הבניין לא נבנה.

משה דיין: לכן, אני אומר את זה, מבחינת סדרי הדיון.

משה דיין: חבל שניכנס לרמה של משא ומתן של שכר.

משה דיין: אבל אם ישאלו אז אני אענה.

רועי פולקמן: רגע, אדוני הנציב: תראה, אין כוונה, ואני רוצה להדגיש את זה, אדוני הנציב, עם הרבה מאוד כבוד – אנחנו לא קורס אקדמי.

רועי פולקמן: אנחנו לא מתכוונים להתעסק, ועשינו את זה.

רועי פולקמן: הייתה שדולה, והיה דיון כללי, ויש חוברת, ועקרונות הרפורמה ומצגות.

רועי פולקמן: אנחנו לא שם.

רועי פולקמן: אנחנו הולכים לבחור את אותם נושאים, שבהם אנחנו חושבים: או שיש לקונות.

רועי פולקמן: חלקן פוליטיות יותר.

רועי פולקמן: חלקן מבניות וכולי.

רועי פולקמן: או שבהם אנחנו חושבים שיש דחיפה.

רועי פולקמן: לא סתם, לפחות שלושה או ארבעה מחברי הכנסת ואחרים נגעו בסוגיית הסטודנטים.

רועי פולקמן: הופיעה ברפורמה, התייחסו אליה, אבל עד רגע זה לא התקדמנו איתה.

רועי פולקמן: ועכשיו אנחנו באים ואומרים: נתקדם.

רועי פולקמן: ובמקומות שאנחנו חושבים שצריך לעשות שינוי כיוון או התקדמות נוספת – בסוף השטן הוא בפרטים.

רועי פולקמן: ולכן חשוב לי לומר: גם בדיונים בהמשך, אין לנו כוונה להישאר ברמת מצגות כלליות, לוחות זמנים, דברים.

רועי פולקמן: זה חשוב כרקע.

רועי פולקמן: זה שתיים-שלוש דקות בתוך דיון, אבל בסוף אנחנו נבחר את אותם נושאים.

רועי פולקמן: ולכן, עוד פעם: יש רפורמה על סטודנטים.

רועי פולקמן: אנחנו מקדישים לה חצי שעה, שלושת רבעי שעה, מתוך הדיון הזה.

רועי פולקמן: מצוין.

רועי פולקמן: אבל זה בסוף בפרטים.

רועי פולקמן: אז אוקיי.

רועי פולקמן: אז לכן אני אומר: בוא.

משה דיין: לא, לא.

משה דיין: אדוני היושב ראש, אני לא חולק עליך.

משה דיין: יש פה רפורמה אדירה, והיא בהחלט - - - על סדר היום.

רועי פולקמן: מאה אחוז.

רועי פולקמן: אנחנו ניגע בה.

רועי פולקמן: יש לנו מספר שבועות לגעת בזה.

משה דיין: ואני אמרתי: זה שהם שער כניסה להיקלט בשירות המדינה – דיברו פה על הבעיה.

משה דיין: דיברה פה גם חברת הכנסת תמר זנדברג על הפער.

משה דיין: היא העלתה נקודה נכונה שטעונה בהחלט בחינה ופתרון.

משה דיין: אני רק אומר לגבי הסוגיות השכריות: הרפורמה מבחינתי - - -

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: לגבי השכר נענתה תשובה.

רועי פולקמן: אני חושב שהדברים ברורים.

רועי פולקמן: נחתם הסכם שכר.

רועי פולקמן: אז על השכר קיבלנו תשובה.

משה דיין: זה מה שאני רציתי לומר.

משה דיין: לא.

משה דיין: אבל זה היה - - -

רועי פולקמן: לגבי השעות.

רועי פולקמן: לא, לא.

רועי פולקמן: הייתה שאלה על השעות.

משה דיין: הוא התייחס.

רועי פולקמן: בבקשה.

משה דיין: גם נושא השעות, זו סוגיה שאנחנו דנים בה מול ההסתדרות.

<גבריאלה אשכנזי: היום.

משה דיין: לדעתי, העמדה היום היא אפילו פחות מ-100 שעות.

משה דיין: 96 שעות.

משה דיין: ועל המעבר ל-120 שעות – אנחנו צריכים לשכנע.

משה דיין: אני כן תומך במספר הגבוה יותר, אם יש ספק.

משה דיין: אבל זה נושא לשיח בגלל שהם לא נועדו להחליף עובדים מין השורה.

משה דיין: תזכרו את זה.

משה דיין: זה אדם שהוא בא כמתלמד.

משה דיין: אנחנו גם רוצים ללמוד אותו.

משה דיין: נותנים לו כרטיס כניסה, אבל הוא לא בא להיות במקום עובד.

משה דיין: אנחנו כשירות ציבורי, ברגע שמישהו לומד רפואה, אז גם לנו חשוב שהוא ילמד רפואה, ולא כל היום יעבוד.

משה דיין: אני אומר את זה כסוגריים.

משה דיין: כי כששאלתי מה המקור להגבלת השעות בהסכמים הקיבוציים ההיסטוריים, אז אמרו לי שאפילו המל"ג הביעה את העמדה הזו שאם אתם תעסיקו עובדים סטודנטים full time, אז הם כנראה - - -.

משה דיין: אבל אני רק אומר את הסוגיה, את המורכבות, אבל זה חלק מהנושא שנדון.

משה דיין: בעיקרון, הייתה כוונה או מגמה להנמיך את זה לכיוון ה-90 ומשהו שעות.

משה דיין: אני, באופן אישי – לא בעקבות הדיון הזה – הנחיתי את אנשיי שמנהלים את השיח הזה, ללכת על הטווח הגדול יותר.

<רעיה קלימי: אני רק רוצה להזכיר שביקשנו להעלות את זה ל-140 שעות.

משה דיין: אני יודע, אבל אתם לא חיים לבד בעולם.

<רון צור: בסדר.

<רון צור: מתקיים שיח.

משה דיין: מתקיים שיח.

משה דיין: אני רק אומר.

<רעיה קלימי: ואנחנו נשמח - - -

<עמית כתר: - - - איתנו הסטודנטים, שבאים מהשטח, לשבת ביחד ולתאם את זה?

<רון צור: - - -

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: אז ממש שני משפטים, מר רון צור, ואני רוצה.

רועי פולקמן: יש לי הצעה איך לסכם את הסוגיה הזאת כרגע.

<רון צור: שלושה משפטים.

<רון צור: אני אשתדל לגעת בנקודות שנגעתם.

<רון צור: קודם כל, אוריינטציה לשירות המדינה.

<רון צור: גם סגן נציב שירות המדינה, מר מוטי אהרוני, הגברת גבריאלה אשכנזי, אני, מר עמרי דגן – אנחנו מגיעים לאוניברסיטאות.

<רון צור: אנחנו נותנים הרצאות.

<רון צור: ככל שקוראים לנו אנחנו מספרים לנו על שירות המדינה, כי חשוב לנו שיכירו.

<רון צור: אולי אנחנו לא עושים מספיק, אבל משתדלים.

<רון צור: דבר שני: אוריינטציה לשירות המדינה.

<רון צור: הרבה מאוד שנים גם עובדי מדינה וכאלה שרוצים להיקלט למדינה לא כל כך הכירו אותה.

<רון צור: אנחנו עושים עכשיו תהליך מסודר שנקרא אוריינטציה לשירות המדינה, שבאמצעות מערכות מסודרות, בעצם הגשת המועמדות ולפני, אנשים יוכלו לקבל סקירה מסודרת מה זה המערכת הציבורית, מה זה שירות המדינה, איך הוא בנוי.

<רון צור: אין את הדבר הזה.

<רון צור: לדעתי, בשנה הקרובה אתם תראו תהליך מאוד יפה שנעשה על זה בצורה ממוכנת.

<רון צור: זאת אומרת, על ידי מערכות המידע שאנחנו מפיצים ושקיפות לציבור.

<רון צור: נושא השכר: נגעו בזה.

<רון צור: כבר בהיבט השכרי, היה כבר הסכם שנחתם לאחרונה, והיקפי השעות נמצאים כרגע במשא ומתן ובשיח עם הממונה על השכר, נציבות שירות המדינה והסתדרות עובדי המדינה.

<רון צור: הנושא של ההתאמה בין העולם המקצועי לבין העבודה הרגילה: תראו, נניח במקצועות בחסר, למהנדסים, שאנחנו משוועים להם – נגעה בזה הגברת גבריאלה אשכנזי מקודם – וזה פה יפתור הרבה מאוד בעיות.

<רון צור: אנחנו רוצים לקחת סטודנטים או בשלב הסטודנטיאלי.

<רון צור: כי כנראה קשה לנו, בחלק מהמקצועות, לשכנע אנשים שכבר אחרי שסיימו את הלימודים, להגיע אלינו.

<רון צור: ולכן המאגרים ייתנו מענה, גם להתאמה המקצועית וגם לעניין של הזכות להיכנס לתוך שירות המדינה, גם אם זה לא מיידי.

<רון צור: זאת אומרת, מכרזי המאגר, אדם שייקלט, דווקא על הרקע המקצועי שלו – כשהוא ייכנס למסלול של ההכרה, בתקופת הניסיון, אם תרצו, זה כבר יהיה בהקשר המקצועי הרלוונטי ולא איזו העסקה כללית.

<רון צור: עוד משפט אחרון: הפיילוט הוא פיילוט, כי הוא צריך להיבחן משפטית.

<רון צור: אנחנו צריכים ללמוד איך הדבר הזה נעשה.

<רון צור: אי אפשר כרגע להגיד מראש אם זה ייחשב לאחור או לא.

<רון צור: בשביל זה עושים פיילוט.

<רון צור: אנחנו רוצים להעמיק את התקופה של הבחינה, דרך אגב, גם לגבי עובדי מדינה רגילים.

<רון צור: הרבה מאוד זמן לא עשינו עבודה מספיק טובה בדבר להגדיר מהי תקופת ניסיון ומה בודקים בה.

<רון צור: ולכן אנחנו עושים גם מהמקום הזה עבודה.

<רון צור: כשתחלוף העבודה, שכשפרק הזמן יחלוף, נוכל להגיד בבטחה שאכן האדם עבר בצורה נאותה - - -

רועי פולקמן: חברים, תראו מה אני מציע לסיכום של הפרק הזה: תראו, אנחנו נוציא את עיקרי הדברים שעלו, אליכם, בצורה מסודרת, להתייחסות.

רועי פולקמן: כיוון שאנחנו רוצים לראות שיש פיילוט; אנחנו רוצים לדעת שברור לאן מתקדמים.

רועי פולקמן: ודרך אגב, פיילוט לאיזו תקופה?

רועי פולקמן: והיעד היה שעד סוף 2016 אנחנו נכנסים למתווה קבוע.

רועי פולקמן: ההערות – נראה שאנחנו מקבלים מענים.

רועי פולקמן: לא הכול כמובן בהכרח מתממש, אבל יש פה את התאחדות הסטודנטים – את הגברת ליאת הלבץ; יש פה את מר נציג ההסתדרות, מר דורון קרני; יש פה אתכם.

רועי פולקמן: אנחנו נעביר את זה ביניכם להתייחסויות, וכמובן את - - - ממע"ש.

<רועי צייכנר: אדוני היושב ראש, רק שאלה: מתי אמור להיכנס החוזה החדש לתקף?

<רועי צייכנר: חוזה השכר החדש.

<רון צור: מר דורון קרני, אתה זוכר?

רועי פולקמן: מר דורון קרני, חוזה השכר החדש של הסטודנטים.

רועי פולקמן: ממתי הוא אמור להיכנס לתוקף?

<רון צור: כשנחתם.

<רון צור: איך שנחתם - - -

<דורון קרני: כשייחתם כל ההסכם.

<דורון קרני: עוד לא נחתם כל ההסכם.

רועי פולקמן: אבל לצורך העניין, מה, במארס?

רועי פולקמן: באפריל?

רועי פולקמן: בטווח של החודשיים הקרובים?

<דורון קרני: כן, כן, כן.

רועי פולקמן: אוקיי.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: אז הטווח הוא של החודשים הקרובים.

רועי פולקמן: אנחנו נעלה את הסוגיות האלה ונראה.

רועי פולקמן: חברים, כיוון שהנושא הזה, אנחנו הולכים לצאת ממנו עם משהו מאוד אופרטיבי.

רועי פולקמן: הגדרנו יעד ואנחנו נראה את הסוגיות, ואנחנו נראה שאנחנו מקבלים תשובות, ונעקוב אחרי הפיילוט - - -

<הילה כהן: לא הייתה התייחסות לנושא הוותק.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: אני אומר: לגבי הוותק, שוחחנו על זה לפני.

רועי פולקמן: אתם תקבלו גם את התשובות.

רועי פולקמן: יהיו לנו אותן בכתב.

רועי פולקמן: שרוב הנושאים כן יוכרו כוותק.

רועי פולקמן: אבל את צודקת, לא התייחסנו לזה.

רועי פולקמן: לפני סיום, שאני אגיד משפט סיום – מר תומר לוטן, אנחנו שומרים את האחרונים חביבים.

רועי פולקמן: כי חשוב לי את ה-say שלך גם לנושא שנידון כיום.

רועי פולקמן: ואם יש לנקודות מרכזיות להמשך.

רועי פולקמן: בבקשה, מר תומר לוטן.

<תומר לוטן: תראו, האמת שאני חושב שגם כשנכנסנו לדיון הזה, ומתוך ההיכרות של הקבוצה הדי נוכחת פה.

<תומר לוטן: אנחנו גם מכירים אחד את השני; אני חושב שכולנו מבינים שקורה פה דבר מאוד-מאוד משמעותי וחשוב.

<תומר לוטן: וכפי שאמרת קודם, מר רועי צייכנר, היכולת לזהות בתוך הרפורמה את הדברים שעוד זקוקים לדחיפה.

<תומר לוטן: לעדכן אותם.

<תומר לוטן: לבקש עליהם תשובות, ולקבל בעצם מענה מאוד-מאוד ברור ומובהק עם לוחות זמנים – אני חושב שזה דבר מאוד חשוב שרצינו שיקרה כאן.

<תומר לוטן: אנחנו מדברים עליו כבר הרבה מאוד זמן.

<תומר לוטן: ואנחנו נמשיך כמובן להסתכל ולבדוק שהדברים האלה קורים.

<תומר לוטן: אני רוצה אבל רגע להגיד עוד מילה אחת לגבי הדבר שאיתו התחלת, גם אתה וגם אחרים את הדיון הזה, ולהגיד בצורה, אולי אפילו בוטה, שמה שמתרחש בשבועות האחרונים סביב משרתי הציבור והיוזמות הפוליטיות בעניין הזה, זה לא פחות ממתקפה מתוזמרת על השירות הציבורי.

<תומר לוטן: מאוד.

<תומר לוטן: ואני חושב שכל מי שכאן, יושב בחדר, צריך להיות חרד ממה שמתרחש סביב העסק הזה.

<תומר לוטן: וכל יום אנחנו קמים לדבר חדש.

<תומר לוטן: אבל, וזו אולי הנקודה החשובה ביותר: המענה הטוב ביותר ליוזמות או להימנע מהיוזמות האלה ולעצור אותן ולבלום אותן הוא הרפורמה.

<תומר לוטן: וזה מה שחשוב להגיד כאן.

<תומר לוטן: כלומר, היכולת להבין, גם בקרב הפוליטיקאים שלא מכירים את הרפורמה הזאת מספיק, ואנחנו רואים את זה כל הזמן, כן?

<תומר לוטן: אמנם, חברי כנסת שהיו כאן נכנסו לתמונה, אבל כמה קשה היה לנו להביא את הרפורמה הזאת לשיחה בתוך הכנסת, כי היא הרי כאילו מתקיימת במסדרונות הממשלה.

<תומר לוטן: וכשאתה לא מכיר את הרפורמה, ואתה לא יודע שיש בה אלמנטים שמטרידים את השרים.

<תומר לוטן: כמו משך מכרזים.

<תומר לוטן: לכאורה, דבר קטן ומטופש אפילו, הייתי אומר.

<תומר לוטן: אבל מטריד את השרים ומטריד את המנכ"לים ומטריד את הסמנכ"לים.

<תומר לוטן: ויציאות עובדים וכניסות עובדים וכולי וכולי.

<תומר לוטן: והדברים הרבים שדיברנו עליהם כאן מותחים קשר ישיר לחוסר צביעות הרצון הפוליטי, נקרא לזה, מהתפקוד של שירות המדינה.

<תומר לוטן: ואני חושב שלכן האינטרס שלנו כאן הוא לא רק להיות, נקרא לזה קטנוניים, על סעיף (א) או סעיף (ג) או סעיף (צ) ברפורמה, שזה כמובן חשוב לכשעצמו.

<תומר לוטן: אלא אני חושב שאנחנו במובן הזה, במה שאנחנו עושים כאן, עכשיו, משמשים ממש חומת מגן אזרחית, פוליטית, ציבורית, לפעולות שעלולות לסכן את השירות הציבורי.

<תומר לוטן: ואני חושב שזה גם צריך להיות המסר שיוצא מכאן.

<תומר לוטן: כלומר, אנחנו עומדים לימינו של השירות הציבורי, עומדים לימינה של הרפורמה, מתוך ההבנה שהיא הפתרון האמיתי, הנדרש, המקצועי והעמוק למה שצריך לקרות במערכת הזאת.

<תומר לוטן: ואני מקווה שברוח הזאת גם נעשה את הדיונים הבאים - - -

רועי פולקמן: מאה אחוז.

רועי פולקמן: תודה, מר תומר לוטן.

רועי פולקמן: כן, דוקטור יצחק קליין מפורום קהלת.

<יצחק קליין: כן.

<יצחק קליין: רק הערה בקצרה, לא על הנושא הזה.

<יצחק קליין: אני הוזמנתי לישיבה הזאת או פורום קהלת הוזמן.

<יצחק קליין: אני למדתי.

<יצחק קליין: הדיון היום היה בנושא שאני חושב שבלי לנקוט - - -, ולכן אין לי מה להגיד.

<יצחק קליין: אני מבין שמתוכננות מספר ישיבות עם נושאים שכבר מוכנים.

<יצחק קליין: נא להפיץ את זה למוזמנים.

רועי פולקמן: בסדר גמור.

<יצחק קליין: - - -

רועי פולקמן: הייתה מחשבה אם לעבוד משבוע לשבוע או קדימה.

רועי פולקמן: אבל אנחנו בהחלט לפחות שתי ישיבות קדימה נעביר את הנושאים שמתוכננים, כדי שאפשר יהיה להתייחס.

רועי פולקמן: מאה אחוז.

רועי פולקמן: הישיבה הבאה – יכול להיות שאנחנו נעשה עוד איזשהו עיסוק מסוים בנושא המכרזים מול, נקרא לזה הלקוחות.

רועי פולקמן: כלומר, יש לנו עניין רב לייצר אינטראקציה עם המנכ"לים של המשרדים, ואולי גם עם הדרג הפוליטי.

רועי פולקמן: כיוון שאנחנו לא רוצים לייצר שיח בשני עולמות מנותקים: שיח אחד הוא השיח הפוליטי, שמדבר בשפה.

רועי פולקמן: אמר הנציב בתחילת הדיון היום שרוצים לשנות שפה.

רועי פולקמן: יש לנו גם אתגר, אני חושב, סביב הוועדה הזאת והשיח הציבורי – לייצר חיבור של שפות.

רועי פולקמן: אבל שפות לא במובן המקצועי בתוך השירות הציבורי, אלא בין השיח של הציבור, השיח של הדרג הנבחר והפוליטי, וכמובן השיח של המערכות המקצועיות, שלא מעט מהן זה האנשים שיושבים כאן היום סביב על השולחן.

רועי פולקמן: יש גם פה פער מאוד גדול.

רועי פולקמן: ואני היום נמצא במערכת הפוליטית.

רועי פולקמן: רבים מחבריי הם פוליטיקאים, איך נאמר.

רועי פולקמן: ואני משוחח איתם.

רועי פולקמן: וכמובן הדרג המקצועי הבכיר.

רועי פולקמן: ויש פער מאוד גדול בשפה, ועלינו לגשר.

רועי פולקמן: כיוון שהצדק לא נמצא בצד אחד.

רועי פולקמן: יש כמובן טענות צודקות משני הצדדים.

רועי פולקמן: ובלי ספק המטרה שלנו היא לגשר גם בפער השפה הזאת, בין הקבוצות האלה, אם תרצו.

רועי פולקמן: וזו אחת המטרות של הוועדה הזאת.

רועי פולקמן: אז חברים, תודה רבה לכל מי שהגיע היום, ונתראה בשבוע הבא.