ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 163, 2016-02-14 10:00

איתן כבל: בוקר טוב, שבוע טוב.

איתן כבל: אני שמח לפתוח ישיבה נוספת של ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: אנחנו עוסקים בהצעת חוק רישוי שירותים לרכב, התשע"ג-2013.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועץ המשפטי.

איתן כבל: כבוד גדול נפל בחלקנו, אדוני המנכ"ל.

<עוזי יצחקי: אני פה כיסא קבוע.

איתן כבל: כן, אבל לפעמים הוא פנוי.

<עוזי יצחקי: לא היה מנכ"ל שהופיע ככה.

איתן כבל: עוזי, למה על הבוקר?

<לאה ורון: אני מציעה לא לבקש את העדות שלי, כי אם אני נדרשת להעיד, אעיד שהיו הצעות חוק שלוו על-ידי השר מהסעיף הראשון של הצעת החוק ועד הסעיף האחרון.

<לאה ורון: אז בוא נשאיר את זה ככה.

<לאה ורון: בלי עדויות.

איתן כבל: אז קודם כול, אני אומר את זה – אמרתי, רק מה, אתה כל דבר, היו שורטים לך את הראש.

איתן כבל: לאט-לאט לא קרה כלום.

<עוזי יצחקי: בסדר גמור.

איתן כבל: באהבה.

איתן כבל: אני מניח שיהיו בקרוב גם חברי כנסת.

איתן כבל: אנחנו ברשות

איתן כבל: כם נמשיך במקום בו הפסקנו.

איתן כבל: איזה סעיף זה?

<איתי עצמון: 39, אם אני לא טועה.

איתן כבל: 39, כן.

איתן כבל: ואזכיר לכם את המחלוקת, שאם אינני טועה, יורם הציג את הבעייתיות.

איתן כבל: שוחחתי עם חברי הקבועים בוועדה, עם פרי ועם עיסאווי, ואני רוצה ללכת בכיוון הזה, לרכך את הסעיף הזה, להזכירך, עם הוועדה המייעצת – אתה זוכר על מה אני מדבר?

איתן כבל: אתם אתי?

איתן כבל: לאה, את אתי?

<לאה ורון: כן.

איתן כבל: ששם, אם אנחנו מדברים על לקיחת רישיון – לא על כל אותם תהליכים אחרים, אלא על לקיחת רישיון, לתת לזה עוד איזה שלייקעס, שאומרים, אם כבר, שזה מעשה מאוד מאוד, איך אומרים - -

<לאה ורון: קיצוני.

איתן כבל: - - קיצוני, שתהיה עוד אוזן או תהיינה אוזניים נוספות שתוכלנה לתת את דעתן בעניין.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<איתי עצמון: אני רק רוצה להבין בדיוק את הכוונה בעניין הזה.

איתן כבל: זה רעיון שלכם.

<איתי עצמון: לא, הפנינו את תשומת הלב לכך, שכל החלטה לעניין התליה, ביטול, הגבלה או סירוב לחדש של רישיון יבואן רכב, על המנהל במשרד התחבורה להיוועץ במועצה.

<איתי עצמון: השאלה מה הקישור לסעיף הזה, כי הסעיף הזה מדבר, אני מזכיר, על שקילת שיקולי תחרות בעת מתן רישיון יבואן רכב.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני זוכר היטב את הנקודה הזו, אני זוכר גם מה יורם אמר, מה כל אחד אמר.

איתן כבל: אני גם הזכרתי ליורם, שבקדנציה הקודמת זה כבר עבר.

איתן כבל: אז כן, רק הזכרתי, "שנהיה על זה", מה שנקרא בשפת העם.

איתן כבל: כן, יורם.

<יורם בונן: ברשות אדוני - - -

איתן כבל: אבל ממש קצר, אני לא מתכוון להתעכב.

<יורם בונן: אלך ישר לשורות התחתונות.

<יורם בונן: מה אנחנו מבקשים?

<יורם בונן: על הבעייתיות דיברנו.

<יורם בונן: אנחנו מבקשים שני דברים: אחד, כיוון שמדובר פה על סיטואציה של חשש לריכוזיות ענפית, ומכיוון שיש פה ייבוא של הסדר מחוק הריכוזיות, אז בחוק הריכוזיות לגבי חלק גדול מהנושאים, בוודאי הנושאים המהותיים, מחויבת התייעצות עם הממונה על ההגבלים העסקיים.

<יורם בונן: ונראה לנו מאוד מתאים פה, שלפני שהשר מפעיל סמכות מהסוג הזה, תהיה התייעצות עם הממונה על ההגבלים העסקיים.

<יורם בונן: לנו זה נראה – פשוט אני אומר את זה, כי בחוק הריכוזיות, שוב פעם, בגלל - - -

איתן כבל: תתקדם, הבנו.

<יורם בונן: נקודה ראשונה.

<יורם בונן: נקודה שנייה, מכיוון שבכל זאת נכנסים פה לאיזושהי סיטואציה שמצלמים מצב קיים – יש מצב נתון.

<יורם בונן: אגיד רק במשפט: היום רישיונות ייבוא, כל מה שאתה צריך לעשות, אם יש לך הסכם עם היצרן, זה לעמוד בדרישות תקינה, בטיחות וכדומה.

<יורם בונן: פה לוקחת המדינה את הרישיון והופכת אותו - - -

איתן כבל: יורם, שורה תחתונה.

<יורם בונן: שורה תחתונה, אנחנו מבקשים שתהיה הוראת מעבר.

<יורם בונן: שהתחולה לא תהיה על הפעם הראשונה שמקצים את הרישיונות אלא רק על החידוש הבא שלהם.

איתן כבל: אם אנחנו מעבירים - - -

<לאה ורון: לא הבנתי את ההצעה.

<לאה ורון: אתה מדבר בטח על התחילה, לא על התחולה.

<לאה ורון: ולא הבנתי מה אתה מציע, סליחה.

<יורם בונן: אנחנו מבקשים שההסדר הזה יחול רק על - - -

<איתי עצמון: שלא ישקלו שיקולי תחרות בעת מתן רישיונות ראשוניים ליבואני הרכב המסחריים?

<יורם בונן: נכון, על-פי החוק הזה.

<יורם בונן: לראשונה.

<איתי עצמון: למה?

<יורם בונן: למה?

<יורם בונן: מכיוון שזה מצב נתון.

<יורם בונן: יש להם היום רישיונות, אלה רישיונות - - -

איתן כבל: יורם, "אכלת לי את היד".

איתן כבל: אני מנסה לתת, איך אומרים, ללכת קצת בקטנה, ופתאום מצאתי את עצמי בלי יד.

איתן כבל: בוא נעשה כאן סדר.

<איתי עצמון: שנייה, שאלת הבהרה.

<איתי עצמון: לעניין ההצעה שלכם לקבוע חובת היוועצות עם הממונה על ההגבלים.

<איתי עצמון: אני רוצה להבין בצורה יותר מדויקת: מדובר כאן, שוב, על שקילת שיקולי תחרות בעת מתן רישיון.

<איתי עצמון: באיזה שלב בדיוק אתם מבקשים שתהיה חובת היוועצות עם הממונה?

<איתי עצמון: מדובר על סמכות של כל רגולטור לשקול שיקולים מסוימים בעת מתן רישיון.

<יורם בונן: אז אני רוצה להפנות לסעיף 13 לחוק הריכוזיות, שמדבר על סיטואציה שבה ברגע שהממונה מכניס זכות מסוימת - - -

<איתי עצמון: לרשימת הזכויות.

<יורם בונן: אז הגורם המאסדר, כמו במקרה שלנו, מחויב בהיוועצות - - -

<איתי עצמון: אז ככל שהוא יחליט לכלול את הרישיונות האלה ברשימת הזכויות, אז ההוראה הזאת תחול ממילא.

<יורם בונן: זה בדיוק העיוות, איתי.

<יורם בונן: כי אנחנו, כל מה שרצינו זה שיחולו הוראות חוק הריכוזיות כפי שהן.

<יורם בונן: ברגע שעושים הסדר ספציפי, אז מה שאנחנו מבקשים, שגם ההוראה הספציפית הזאת תחול.

<יורם בונן: הרי לממונה אין סמכות להכריז את ההכרזה הזאת, מכיוון - - -

איתן כבל: יורם, חבר'ה, שנייה.

<יורם בונן: אני לא מבין למה צריכה להיות התנגדות שהממונה יגיד מה דעתו.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: אני מדבר עכשיו בקול, ברשותכם.

איתן כבל: ואני רוצה להתקדם – כן כן, לא לא.

איתן כבל: רוצים לשים את זה בצד, לחשוב על זה?

איתן כבל: כי זה סעיף, מבחינתם הוא בעייתי, אבל אני רוצה לחדד את העניין הזה.

איתן כבל: מה שאומר יורם בעניינם של היבואנים, שהם טוענים שאנחנו – אבל זה הסיפור?

איתן כבל: זו פתיחת השוק?

איתן כבל: זה לא כדי להשאיר את זה אצל היבואנים.

אומר ככה: אומר יורם, שאם הממונה ראה לנכון ושקל לקחת, זאת אומרת שיש כאן פגיעה - - -

<איתי עצמון: או לא לתת.

איתן כבל: או לא לתת – לא, זה לא - - -

<קריאה: או לחדש.

איתן כבל: לחדש.

<איתי עצמון: - - - זה לא לתת.

<איתי עצמון: בעת מתן רישיון הוא צריך לשקול שיקולים של תחרות ענפית לפי הסעיף.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: את כל אותן אופציות העומדות לרשותו, אם יש כאן לדעתו פגיעה בתחרותיות.

<עידית פרוים: כן.

<עידית פרוים: אנחנו מבקשים להחיל באמת את ההסדר, שהאיזון של חוק הריכוזיות, בעצם שיחול גם כאן.

<עידית פרוים: זאת אומרת, אם הממונה רואה שיש צורך להתייעץ, אז בהחלט יש לו את הסמכות לייעץ.

<עידית פרוים: מעבר לזה, הגוף המאסדר הוא משרד התחבורה.

איתן כבל: אני מקבל את זה.

<עידית פרוים: והוא צריך להיות - - -

איתן כבל: גברתי, חבל על הזמן.

איתן כבל: העניין ברור.

<עידית פרוים: מאה אחוז.

<עידית פרוים: אז מה שאני מציעה, שלא תהיה חובה להתייעץ עם הממונה אלא באמת כמו בחוק הריכוזיות, רק במקומות שבהם הממונה מבקש להתייעץ אפשר - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני מקבל את זה.

איתן כבל: אני מקבל את העצה.

איתן כבל: כדי שלא בסוף יהיה לנו בג"צים על זה – כן התייעץ אתו, לא אמר לו, כן אמר לו.

איתן כבל: מה שהיא הציעה, שכמו בחוק הריכוזיות: נראה לממונה לנכון - - -

<עידית פרוים: בדיוק כמו שכתוב בחוק הריכוזיות.

<עידית פרוים: אני חושבת שזה ממילא ההצעה הנוכחית.

איתן כבל: זה לא משנה.

איתן כבל: אבל אני רוצה שזה ייקבע.

<עידית פרוים: אם הממונה סבור שיש מקום להתייעץ - - -

איתן כבל: שזה יחודד.

<עוזי יצחקי: והוא עושה את זה מעת לעת.

<איתי עצמון: לא, אבל את מציעה להוסיף הוראה חדשה?

<עידית פרוים: לא.

<עידית פרוים: אני מציעה בדיוק את סעיף 13 - - -

איתן כבל: סליחה, לא לא, גברתי, תודה רבה.

איתן כבל: זאת אומרת, נכון שאני אוהב לדבר, אבל לא עד כדי כך.

<עוזי יצחקי: הוא שאל שאלה, היא ענתה לו.

איתן כבל: מה ההבדל?

איתן כבל: אם כבר כתוב, אז מה אני צריך עכשיו את כל הפרשנות שלך?

איתן כבל: אני פה, לא צריך שתפרשני אותי או את הדברים.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד לך, ברשותך, שמה שאני מבקש, שהברור מאליו יהיה ברור יותר.

<עידית פרוים: בסדר.

איתן כבל: זו הבקשה שלי.

איתן כבל: זאת אומרת, שזה לא יהיה, את יודעת, נתון ל – זאת אומרת, שזה יהיה בצורה שכזו שאחר כך לא נצטרך עורכי-דין כדי להסביר את העניין.

איתן כבל: זה כל מה שאני מבקש.

איתן כבל: אין כאן שינוי, אני רק מנסה שהדברים יובהרו, שהאפשרות הזו מתקיימת.

<עידית פרוים: אם הממונה מעוניין בחוות דעת.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אפשר גם כן פה, איתי, אני גם חושב שזה יכול להיות אופציה נוספת: החליט המנהל שלא לתת רישיון רכב בשל שיקולים של קידום תחרותיות ענפי, לא יעשה כן אלא בהתייעצות על הממונה על ההגבלים.

<איתי עצמון: זה רק בשל אותם שיקולים הוא מחליט שלא לתת.

<עוזי יצחקי: לא, זה רק מסבך.

<איתי עצמון: לא, אני מבין שזה מסבך, אבל - - -

איתן כבל: אגיד לך, אדוני המנכ"ל, מה הבעיה שלי עם – היא לא בעיה, אין לי שום בעיה עם החוק בגדול.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד, שזאת פעולה בכל זאת אגרסיבית.

<עוזי יצחקי: נכון.

איתן כבל: ואנחנו לא נהיה שם.

איתן כבל: זאת אומרת, אנחנו מחוקקים את החוק ונוסעים לדרכנו, והמציאות אחר כך מייצרת כל מיני עניינים ובעיות.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאני אומר: וואלה, אנחנו פה עושים מעשה לא פשוט, שאנחנו פותחים את השוק, בעזרת השם, אני מקווה שבאמת נצליח לפתוח אותו כמו שצריך.

איתן כבל: ובעניין הזה אפשר כן ללכת לקראתם.

איתן כבל: זה לא לשנות לגמרי, אלא העניין הזה, אני שוקל באמת לבחון את האפשרות ללכת לקראת היבואנים בקטע הזה, מבלי לשנות.

איתן כבל: זאת אומרת, נתחום זמן שהוא צריך את חוות הדעת שלו.

איתן כבל: בכל זאת, קשה לי לקבל את זה כראה וקדש.

<עידית פרוים: אגיד לך מה.

<לאה ורון: - - -

איתן כבל: 21 יום, ראיתי.

<עידית פרוים: מה שחשוב לי - -

איתן כבל: מה מפריע לך?

<עידית פרוים: - - אני לא רוצה שיהיה מצב שבסופו של יום מי שקובע - - -

איתן כבל: לא, ברור לי.

<עידית פרוים: עכשיו, המחשבה היא, שאם הממונה רואה לנכון, אם יש איזשהו קושי, הוא רואה שיש בעיה, הממונה יכול - - -

איתן כבל: עברנו את זה.

איתן כבל: הממונה הוא הקובע.

<עידית פרוים: הממונה הוא הגוף - -

איתן כבל: הוא הסמכות על-פי חוק, אין ויכוח.

<עידית פרוים: - - שיכול לייעץ, אם הוא חושב שזה מתאים שהוא ייעץ בסיטואציה הספציפית.

<עידית פרוים: לא בכל רישיון ורישיון.

<עוזי יצחקי: לא, במקרה הזה הוא - - -

איתן כבל: מי?

<עוזי יצחקי: הממונה.

איתן כבל: לא, התכוונתי המנהל, אני מתנצל.

<איתי עצמון: המנהל במשרד התחבורה.

איתן כבל: אני מתנצל, המנהל.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: המנהל הוא זה שקובע ממילא.

<עידית פרוים: נכון.

איתן כבל: אני רוצה שבעניין הזה תישמע דעתו.

איתן כבל: כן, שם ותפקיד, רונן.

<רונן לוי: רונן לוי, יושב-ראש איגוד המוסכים בישראל.

<רונן לוי: אנחנו כמובן מתנגדים, ואנחנו גם שמים לב כל הזמן שיש פה איזושהי נסיגה.

<רונן לוי: החוק הזה, מעבר להיותו חוק רישוי של שירותי רכב, הוא מחליף את הצו, והוא חוק שבעצם בא לקדם רפורמה ותחרות.

איתן כבל: רונן, אני רוצה לקטוע אותך, ברשותך.

איתן כבל: זה בסדר, תפקידך הוא ללחוץ.

איתן כבל: אבל אני רוצה להזכיר לכם שלעתים לחץ יתר - - -

<רונן לוי: לא לחץ יתר.

איתן כבל: לא, תן לי, רונן.

<רונן לוי: בעצם השאלה - - -

איתן כבל: רונן, סליחה.

איתן כבל: רונן, בוא נעשה את זה כך.

<רונן לוי: אין בעיה של תחרות - - -

איתן כבל: רונן, סליחה, אני רוצה להבהיר גם לך.

איתן כבל: גם בדיונים הקודמים, שיפרנו את החוק אף ביתר שאת עוד מפעמים קודמות בכל ההקשר לזה.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד זה רק דבר אחד: אין כאן שום פגיעה או שום נסיגה.

איתן כבל: בסך הכול לפעמים אפשר גם להיות בחוק בן-אדם, גם אם זה יבואנים.

<רונן לוי: אני לא חושב שזה קשור.

איתן כבל: לא, אני בסך הכול מנסה להגיד - - -

<רונן לוי: האמירה היא לא במקום.

<רונן לוי: אין לזה קשר בין בן-אדם או לא בן-אדם.

<רונן לוי: אני לא רוצה לקחת מאף אחד - - -

איתן כבל: לא, אגיד לך מה הקשר.

איתן כבל: סליחה, אתה לוקח מהם, ועוד מעט נגיע, למוסכים, שזה לב ליבו - - -

<רונן לוי: נו?

<רונן לוי: ראה עשרות מוסכים שלקחו להם את הזיכיונות, אני מזכיר.

<רונן לוי: אנחנו לא רוצים לקחת מאף אחד שום דבר.

איתן כבל: לא, ברור.

<רונן לוי: רוצים להגן על מי שלקחו לו כבר.

איתן כבל: רונן, אני לא - - -

<רונן לוי: לא, רק לא צריך לשנות.

<קריאה: אל תשנה.

איתן כבל: רונן לוי, אני רוצה להגיד לך את הדבר הבא.

איתן כבל: אתה יודע, לכל אחד יש דעה טובה על דעתו, במקרה הזה.

איתן כבל: בסדר, הבנתי.

איתן כבל: כן, יורם, משפט.

<יורם בונן: רק משפט אחד.

<יורם בונן: כי 39, עם כל הכבוד, בעיני לפחות, הוא לא העניין של החוק.

<יורם בונן: העניין של החוק זה לפתוח לתחרות ולהכניס יבואנים נוספים, ולא לקחת - - -

איתן כבל: די די די, גמרנו.

<עוזי יצחקי: לא, אבל שנייה, אני רוצה להעיר.

איתן כבל: בבקשה.

<עוזי יצחקי: ה-39 הוא כן כלי ואמצעי לפתוח את התחרות.

<עוזי יצחקי: ולכן, אני כן מקבל פה את מה שאומרים, אני מבקש להשאיר את הנוסח כמו שהוא.

<עוזי יצחקי: ועדת הכלכלה אמורה לתת כלים ובסיס לפתוח את השוק.

<עוזי יצחקי: הסעיף הזה הוא מאוד חשוב.

<עוזי יצחקי: אני רוצה לציין שהוא עבר כבר בכנסת הקודמת, אני יודע שאתם לא אוהבים שאנחנו מזכירים את זה.

<עוזי יצחקי: גם מה שאומר רונן לעניין של הנסיגה הזוחלת בסעיפי החוק, אני חושב שההסברים שקיבלנו פה מהגורמים המקצועיים הם מניחים את הדעת.

איתן כבל: סליחה, אדוני המנכ"ל.

<עוזי יצחקי: והדבר נותן כלי חשוב לשר התחבורה, למנהל – סליחה, זה אפילו לא השר, זה המנהל המקצועי, לטפל בעניין הזה.

<עוזי יצחקי: זה כן מאוד מהותי לפתיחת התחרות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה לדעת, המנכ"ל, האם דיווחתם לו שאנחנו נסוגים מהחוק?

איתן כבל: זאת אומרת, יש פה נסיגה בתהליכי החקיקה.

איתן כבל: אני לא יודע מזה.

איתן כבל: אני יודע שאנחנו רק משפרים, כדי שהחוק יהיה הרבה יותר טוב ממה שהבאתם אותו לפתחנו.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: אפילו לא נפגשתי פה עם אנשים.

איתן כבל: נפגשתי פעם אחת עם מר אנוך, וזה הכול.

איתן כבל: סליחה, במקום הזה דנים את הדברים לגופו של העניין, ושוקלים את השיקולים בתוך האינטרסים השונים.

איתן כבל: ויש כאן אינטרסים שיכולים למלא כאן בניינים שלמים.

איתן כבל: וזה בסדר גמור, כל עוד הם נעשים פה על השולחן.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך, אדוני המנכ"ל, שלאורך כל הדרך אני מדבר על כך שבסוף תהיה תחרות אמיתית והמחירים ירדו.

איתן כבל: ואין כאן שום פגיעה.

איתן כבל: כל העניין הוא שזה מעשה מאוד ברוטלי – במירכאות כמובן, במירכאות כפולות ומכופלות – במובן הזה שאיננו מבקשים או מחלישים את המנהל.

איתן כבל: ממש לא.

איתן כבל: הוא הקובע, הוא בעל הסמכות, אף אחד לא חולק.

איתן כבל: אם תרצו, אפשר לחדד את זה עוד יותר, אין לי שום בעיה.

איתן כבל: אבל בעניין זה, אם יש כאן שיקולים שנובעים כאן, שיקולי תחרות, אני רוצה להיות בטוח שבעניין כזה תישמע גם דעתו של הממונה, זה הכול.

<חוה ראובני: אדוני, אם אפשר.

<חוה ראובני: חוק הריכוזיות, שכבר כפי שנאמר בוועדה הזו בדיונים הקודמים הוא חוק גנרי, שיודע לטפל, קבע מסגרת וכללים מתי הממונה מתערב ומתי לא.

<חוה ראובני: ולא שמעתי פה, ועוד פעם, אני מצטטת דברים שנאמרו כלפינו בהקשרים אחרים, למה להבחין את ההסדר המסוים הזה מהסדרים אחרים של חוק הריכוזיות?

איתן כבל: אז נהפוך הוא.

איתן כבל: ומה ביקשתם?

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך, שבדיון הקודם – הרי כבר נאמר:

איתן כבל: יש חוק שם, למה צריך לחדד את זה גם פה?

איתן כבל: אי-אפשר להחזיק – סליחה.

<חוה ראובני: אסביר.

<חוה ראובני: אני לא מנסה לאחוז במקל משני קצותיו, לגמרי לא.

<חוה ראובני: חוק הריכוזיות בנה מבנה, שבו הוא אומר, שככלל המאסדר הוא זה ששוקל שיקולי תחרות.

<חוה ראובני: רק כאשר הממונה מוצא שיש השפעה משמעותית על התחרות בסיטואציות מסוימות שהוא מוצא, יש לו את הריבונות להחליט, פה אני נכנס פנימה על אפו וחמתו של המאסדר, הוא יהיה חייב לדבר אתי.

איתן כבל: אין ויכוח על זה.

<חוה ראובני: עד שלא עוברים דרך השלב הזה, אז נכון להיום אנחנו שומעים, עמדתו של הממונה על הגבלים עסקיים היא שאין הצדקה לכך.

<חוה ראובני: הוא אומר: אני לא בפנים, זה סמכותו של המאסדר.

<חוה ראובני: חוק הריכוזיות יאפשר לו בכל עת בעתיד, אם הוא יראה צורך בזה, להיכנס.

<חוה ראובני: זה מבנה שחוק הריכוזיות עצמו יצר.

איתן כבל: סליחה, לא אצביע על זה, אני מבקש נוסח יותר נהיר.

איתן כבל: נוסח יותר בהיר.

איתן כבל: זה שאת יושבת ומסבירה לי את זה פה וכל אחד עסוק בלהסביר – אנחנו בוועדה.

איתן כבל: אני רוצה שהדברים האלה יובהרו ויחודדו.

איתן כבל: יהיה משפט.

איתן כבל: אני לא נסוג בי, אני רק רוצה שהדברים יובהרו.

איתן כבל: לא פעם אתם מבקשים מאתנו כל מיני דברים להבהיר, למרות שכל אחד אומר: זה כתוב.

איתן כבל: אז אני מבקש שהדברים יחודדו.

<איתי עצמון: אני יכול רק להשלים אולי את הדברים שאמרה עורכת-הדין ראובני.

<איתי עצמון: הכוונה היא כזו: הכלל הוא שכל רגולטור, אם המדובר בזכות, כאמור בחוק הריכוזיות, צריך לשקול שיקולים של קידום תחרותיות ענפית.

<איתי עצמון: אם מדובר בזכות מיוחדת שהוחלט לכלול אותה ברשימת הזכויות, רק אז יש חובה להיוועץ עם הממונה על ההגבלים העסקיים.

<איתי עצמון: מה שאמרו כאן נציגי הממשלה, שלהבנתם אין כרגע סיבה מהותית טובה לכלול את הזכות, את הרישיונות של יבואני רכב, ברשימת הזכויות שמחייבת היוועצות עם הממונה.

<עידית פרוים: אין סיבה לקבוע בחוק כרגע, שחובה תמיד להתייעץ עם הממונה.

איתן כבל: לא אמרתי חובה.

איתן כבל: סליחה, הרי זו בדיוק הנקודה.

איתן כבל: מה שדיברנו כאן, שאם ראה שיש כאן פגיעה בריכוזיות, שיש כאן פגיעה מהותית שבעקבותיה הוא לוקח את זה.

איתן כבל: אם זה פגע באיזה עניין אחר שהוא חשב – לא מתווכח אתו.

<איתי עצמון: לא, אבל אולי יש כאן איזושהי אי הבנה.

<איתי עצמון: אני שוב חוזר ואומר: לא מדובר על לקיחת רישיון או אי מתן רישיון, מדובר על שקילת שיקולים של קידום תחרותיות ענפית בעת בחינת הבקשה לרישיון.

<איתי עצמון: זה הכול, זה הסעיף שאנחנו מדברים עליו כרגע.

<איתי עצמון: לא מדובר על סמכות לבטל או לא לתת רישיון, מדובר על שיקולים שעל הרגולטור לשקול.

<איתי עצמון: זה הסעיף.

איתן כבל: אבל תראה, שים לב, איתי, זאת בדיוק הנקודה.

איתן כבל: כבר דיון קודם והיום, וכולנו מסבירים.

<איתי עצמון: כי חוק הריכוזיות מאוד מסובך.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אז אני לא רוצה שנעסוק בהסברים.

איתן כבל: אני בסך הכול רוצה משפט של בני-אדם, לא של עורכי-דין.

איתן כבל: מה כל כך מסובך?

איתן כבל: עצם העובדה שיושבים פה, וזה מסביר וההוא מחרה אחריו וכל אחד עסוק בלהסביר את השני.

איתן כבל: לא רוצה הסברים, רוצה את הסעיף במהות שלו אותו דבר, אני רוצה רק שהוא יובהר, שיהיה חד.

איתן כבל: תמצאו לי את הניסוח שיהיה - - -

<קריאה: תכתבו את אותו דבר, רק יותר - - -

<אבנר פלור: בסדר.

<חוה ראובני: ננסה להציע נוסח שיהיה יותר - - -

<אבנר פלור: יותר ברור.

איתן כבל: אבין מה אני רוצה, בסדר.

איתן כבל: אגיד לך מה העניין.

איתן כבל: תסלח לי, איתי, אגיד לך מה העניין לגבי נוסח או לא נוסח.

איתן כבל: אם יש כאן שיקולי תחרות - - -

<איתי עצמון: שהוא צריך לשקול.

איתן כבל: כן, זה הכול.

איתן כבל: יש אנשים שגם זו סמכותם.

איתן כבל: מי שקובע את העניינים של זה זה הממונה, סך הכול אני רוצה שתישמע דעתו בעניין הזה.

איתן כבל: מה כל כך מסובך?

<עידית פרוים: אם הוא חושב שיש צורך, הוא יכול להודיע - - -

איתן כבל: אם הוא חושב שיש כאן - - -

<עידית פרוים: לא על כל - - -

איתן כבל: סליחה, אני כבר פה, אין מה לפרשן אותי בחיי.

<עידית פרוים: מאה אחוז.

איתן כבל: אני פה, אני אומר את זה כאן, אומר את זה בצורה מפורשת: רק במה שנוגע לצד הצר הזה.

איתן כבל: לא ביקשתי שום דבר שהוא מעבר לענייני תחרות.

איתן כבל: אני לא מבין גם ממה הממונה חושש.

<חוה ראובני: אין משהו אחר פה חוץ מאשר תחרות.

<חוה ראובני: הפעם אני מרגישה שאני לא מבינה את אדוני.

<חוה ראובני: וכיוון שאני רוצה לספק נוסח כפי שאדוני מבקש, אז אני לא בטוחה מה הבקשה.

איתן כבל: אסביר.

איתן כבל: את מה שאנחנו רואים פה בסעיף, בסופו של עניין יכול המנהל לקחת את הרישיון או לא לחדש רישיון, נכון?

<חוה ראובני: אנחנו כרגע מדברים על הקצאה של רישיון, לא על חידוש וגם לא - - -

<אהוד שניידר: הקצאה זה כולל חידוש, נכון?

<אבנר פלור: כן, גם חידוש.

<אהוד שניידר: הקצאה זה כולל חידוש.

איתן כבל: סליחה, לא ביקשתי את עזרתך.

איתן כבל: אני רוצה רק להזכיר.

איתן כבל: בדיון הקודם כבר עסקנו במנעד הרחב של התהליך, לא עסקנו רק במתן של הרישיון.

איתן כבל: אני זוכר בדיוק – על ההקצאה.

איתן כבל: גם הזכרנו את העובדה, שיש שלב שבו הוא יכול גם למנוע חידוש של רישיון, אמת או לא?

<חוה ראובני: אין לקיחה.

<אהוד שניידר: אי חידוש.

<חוה ראובני: אי חידוש?

איתן כבל: אי חידוש.

איתן כבל: זה אותו דבר.

<חוה ראובני: לא לא, לגמרי לא.

<חוה ראובני: משפטית זה שונה לגמרי.

איתן כבל: אוקיי, יכול להיות.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: זה עניין למשפטנים, ההבדל של המילים, אבל בשורה התחתונה אין לו רישיון.

איתן כבל: לא משנה, אוקיי, אני מתנצל.

איתן כבל: כאילו, יורם, סליחה.

איתן כבל: יורם, לא, מספיק, אני עובר הלאה.

איתן כבל: אני רוצה הבהרה בעניין הזה.

איתן כבל: בבקשה, סעיף הבא.

איתן כבל: מה אנחנו?

איתן כבל: 39א – ברור תלונות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: קצר.

<אינגריד הר אבן: קודם כול, למה רק של צרכנים ולא של עוסקים אחרים בענף?

<אינגריד הר אבן: אני לא יכולה להתלונן על האופן שבו יבואן רכב מפעיל את רישיונו?

<אינגריד הר אבן: המילה של צרכנים מיותרת, צריך להוריד אותה.

איתן כבל: היא צודקת.

<אינגריד הר אבן: שנית, אנחנו מבקשים להשאיר שיקול דעת למנהל, שהוא לא יהיה כפוף להמלצות המועצה המייעצת.

<אינגריד הר אבן: הוא כמובן יתייעץ, אבל שיקול דעת הוא חייב - - -

איתן כבל: זה המלצה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: המלצה.

<איתי עצמון: אם יהיה צורך, נחדד את זה בנוסח.

<איתי עצמון: מדובר על המלצה, ברור ששיקול הדעת הוא של המנהל.

<אינגריד הר אבן: ואנחנו גם כן ממליצים שהוא יצטרך להתייעץ עם הממונה על ההגבלים.

איתן כבל: אה, פה זה בסדר?

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: יש לכם בעיה עם הסיפור הזה של צרכנים, לא צרכנים?

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: היום בעצם הפעולה של המועצה המייעצת - - -

איתן כבל: אבנר פלור.

איתן כבל: חבר'ה, שכחתם שצריך להגיד שמות, כל אחד מדבר פה כאילו הפרוטוקול זוכר אותו משבוע שעבר.

<אבנר פלור: אה, אנחנו כולם מכירים אחד את השני.

<אבנר פלור: אבנר פלור, אני סמנכ"ל תנועה.

איתן כבל: רק הם מתחלפים גם - - -

<לאה ורון: הרשם הפרלמנטרי לא מכיר אתכם.

איתן כבל: הרשם.

איתן כבל: גם הדיון משודר, אז ברשותכם.

<אבנר פלור: סליחה.

<אבנר פלור: בעצם היום עיקר הפעילות של המועצה המייעצת היא בנושא הצרכני.

<אבנר פלור: בנושאים שיש ויכוחים או עימותים בין עוסק, בין יבואן למוסך או בין מוסך ליבואן, זה לא במסגרת המועצה המייעצת.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: כל אשר אני מבקש לדעת, שכל תלונה אחרת שאיננה תלונה של צרכנים, יש לה איזה סעיף שמפנה אותה לטיפול.

<חוה ראובני: מאחר שהגורמים האחרים שמוסדרים בחוק פועלים במסגרת החוק, ברור שהמנהל מוסמך לפקח עליהם ולאכוף אותם.

<חוה ראובני: הצרכנים הם מחוץ למסגרת החוק, ולכן אותם צריך להגיד במפורש.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: ולחדד את זה שמדובר בהמלצה.

<רונן לוי: - - - מתקשר.

<רונן לוי: אם יש חשד, מפעילים עלינו חסמים, לצורך העניין.

<רונן לוי: ומדובר על החוק, בדיוק מדובר על הסעיף של התחרות.

<רונן לוי: וזה מה שהוא לא רוצה - - -

איתן כבל: זה לא הסעיף הזה.

איתן כבל: חבר'ה, זה רק בירור תלונות.

<רונן לוי: ברור, אני מדבר על תלונות של חסמים.

<רונן לוי: מה שפעם היינו עושים לפי הצו הנוכחי - - -

איתן כבל: אבל זה לא פה.

איתן כבל: אפילו אני מבין את זה.

איתן כבל: זה לא פה.

איתן כבל: סליחה, כל עניין החסמים - - -

<רונן לוי: איפה זה קיים בתלונות?

איתן כבל: עסקנו בדיוק בסעיף 39, שאז רצינו להביא שהממונה, תישמע דעתו בעניין הזה.

איתן כבל: גברתי, זה לא מספיק לי שאתם רק אומרים: כן, איפה שזה, והוא בדיון.

איתן כבל: לגבי השאלות האלה, שאלות שאינן נוגעות לצרכנים אלא כל סוגי החסמים האחרים, ארצה אחר כך שתסבירו לי איפה זה בא לידי ביטוי.

איתן כבל: בעד אישור סעיף 39א – פה אחד

איתן כבל: אוקיי, 39א מאושר, עם התיקונים הנדרשים.

<איתי עצמון: יש הבהרה.

איתן כבל: הבהרה, בדיוק.

איתן כבל: 40, סימן ג'.

סימן ג': אני למען הסדר הטוב להזכיר, ש-35(א)(9) ו-36(א)(8) טרם הוצבעו.

איתן כבל: כן כן, בסדר.

איתן כבל: בואי תגידי לי, מה אפשר להקריא בלי – בוקר טוב, דוד.

<איתי עצמון: את רוצה להסביר לוועדה מדוע הפסקאות האלה לא אושרו?

<חוה ראובני: הפסקאות האלה לא אושרו בזמנו, כיוון שאלה הפסקאות שמטילות חובה על היבואנים הישירים והעקיפים.

<חוה ראובני: אקריא.

<חוה ראובני: בשניהם הנוסח הוא אותו נוסח.

איתן כבל: אז בואו נחזור אליהם.

<חוה ראובני: שבו נאמר, אקריא את הנוסח, שאחת הדרישות למתן רישיון יבואן זה "הוא הוכיח קיומה של תשתית למתן שירותי תחזוקה לרכב, בהתאם להוראות שקבע השר לעניין המוסכים למתן אותם שירותים".

<חוה ראובני: זה גם ליבואן הישיר, גם ליבואן העקיף.

<חוה ראובני: וכאן עלתה השאלה שהעלה איגוד המוסכים, לאסור על יבואנים להחזיק יותר ממוסך אחד בבעלותם.

<חוה ראובני: ולפיכך הוועדה רצתה להקדיש לזה דיון נוסף, ולא הצביעה על הסעיף הזה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אז בואו רק שנייה, רק נאזכר את זה, כדי שנראה איפה אנחנו עומדים.

איתן כבל: עכשיו, אני קורא פה מדוע לא אושרה אותה פסקה.

איתן כבל: מה שקרה, רונן, כך כתוב, דרש או ביקש להגביל את היבואנים למוסך אחד או שניים בלבד.

<רונן לוי: לאמץ את המלצות ועדת זליכה.

איתן כבל: כן כן.

<איתי עצמון: למרות שאני מזכיר שהפסקאות האלה לא בדיוק דומות - - -

<רונן לוי: - - -

איתן כבל: לא משנה.

דוד ביטן: לא קיבלנו את זה למוסך אחד או שניים.

דוד ביטן: אמרנו שצריך להגביל, אבל לא - - -

איתן כבל: לא משנה.

<אינגריד הר אבן: עלתה הצעה גם - - -

איתן כבל: חברים.

איתן כבל: ומנכ"ל משרד התחבורה אמר שהעניין הזה ייבדק.

איתן כבל: אתה רוצה להתייחס, אבנר?

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: בדקנו את זה, וגם הועבר אליך, אדוני היושב-ראש, מכתב מיום 7 בפברואר 2016, ואני יכול בתמצית - - -

איתן כבל: בבקשה.

<אבנר פלור: הבקשה בעצם לחייב מוסך אחד בבעלות, היום ישנם למעלה מ-16 יבואנים.

<אבנר פלור: כמו שאמרתי, ישנם למעלה מ-5,000 מוסכים כלליים, לא רק בנושא מכונאות אלא בכלל, מתוכם 600 מוסכים שהם מוסכי שירות של יבואן.

<קריאה: מורשה יבואן.

<אבנר פלור: מורשה יבואן.

<אבנר פלור: מתוך ה-600 האלה, מוסכים שהם בטיפול רכב פרטי, רק 40 הם בבעלות היבואנים.

<אבנר פלור: כלומר, מתוך ה-5,000 אחוז אחד זה בבעלות היבואנים.

דוד ביטן: כמה היקף הפעילות במוסכים האלה?

איתן כבל: תן לו להסביר, דוד, שאבין.

<אבנר פלור: חבר הכנסת דוד, אענה לך.

דוד ביטן: זה לא רק מספר, גם היקף הפעילות.

דוד ביטן: אם יש 500, וב-40 יש 50% מהפעילות, אז זה משמעותי.

<אבנר פלור: אענה, בסדר?

<אבנר פלור: מבחינת היקף הפעילות, זה נכון שבשנתיים ובשלוש שנים הראשונות של הרכב, נושא של מימוש אחריות וה"ריקולים" מבצעים במוסכי היבואן.

<אבנר פלור: זה נכון.

<אבנר פלור: עכשיו, היקף הפעילות הכוללת של ה600 מוסכים, כמו שאני אומר, לא כל ה-600 הם בבעלות יבואן, 600 זה מוסכי שירות שמורשה גם יבואן, אחוז גבוה מהטיפולים והתחזוקה מבוצע באותם מוסכים, זה נכון.

דוד ביטן: 40?

דוד ביטן: כמה באחוזים?

<אבנר פלור: אין לי נתון לומר אחוז, אי-אפשר למדוד אחוז.

<אבנר פלור: אני אומר: ישנה כמות, למעלה מ-50% - - -

איתן כבל: אז מה ההמלצה שלכם?

דוד ביטן: זה אומר הכול.

<אבנר פלור: לא המלצה, רק אמרתי למה יש קושי לחייב מוסך בבעלות אחת.

<אבנר פלור: אז כמו שאמרתי, אלה היו הנתונים הקיימים היום.

<אבנר פלור: גם כן מבחינת הבדיקה שעשינו, אני רוצה פשוט להיצמד למסמך שהועבר אליך, אדוני היושב-ראש, בעצם ישנם מקומות שבהם – אני רוצה פשוט את הנימוקים למה יש קושי בזה.

<אבנר פלור: מעבר להיבט המשפטי, אני רוצה להתייחס להיבט המקצועי.

<אבנר פלור: דבר ראשון, אנחנו באים בחקיקה הזו ומטילים על היבואנים הישירים, מטילים עליהם לבצע מימוש אחריות, לבצע "ריקולים", לכלי רכב שמיובאים ארצה גם על-ידי היבואן העקיף וגם על-ידי היבואן הזעיר.

<אבנר פלור: כלומר, אנחנו מטילים עליהם מטלות, ומצד שני אנחנו אומרים להם: שמע, אתה לא יכול להקים מוסך או שאתה לא יכול מוסך בבעלותך, מכיוון שישנם - - -

דוד ביטן: אבל אני מתקן גם במוסכים אחרים.

<אבנר פלור: תן לי לסיים, אם יהיו שאלות, אענה.

<אבנר פלור: זה דבר ראשון.

<אבנר פלור: הנושא השני, ישנם מקומות שיש קושי להקים מוסכים.

<אבנר פלור: כמו שאתם יודעים, בעצם הקמת המוסכים, הציוד, המכשור, הדרישות הן על-פי הנחיות יצרן הרכב.

<אבנר פלור: לא כל מוסך יכול להקים מוסך כזה שעונה על-פי הנחיות יצרן הרכב.

<אבנר פלור: ולכן אם פה נחייב מוסך אחד בבעלות, עלול להיווצר מצב, וזו דוגמה, במקום שזה לא כלכלי, אז לא יוקם שום מוסך, כי לא יהיה מי שיקים מוסך.

איתן כבל: תודה, אבנר.

איתן כבל: רונן, בבקשה.

<רונן לוי: קודם כול, אני מבקש שמשרד התחבורה ישנה את הטרמינולוגיה לעניין שאיגוד המוסכים ביקש.

<רונן לוי: זו הייתה המלצה של ועדת זליכה, זו הייתה המלצה אחר כך של ועדה – ככה, כהערת פתיח.

<יורם בונן: זה לא הוצע על-ידי הממשלה.

<רונן לוי: דיברת פה הרבה, לא הפרעתי לך, אולי - - - בנימוס.

איתן כבל: יורם, יכול להיות שיהיה לי יותר שקט, אוציא אותך פשוט.

<רונן לוי: נכון שאתם יותר גדולים, אבל מנומס אתה גם יכול להיות.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: רונן, רק תעזוב את המיקרופון, זה מפריע.

<רונן לוי: אני מבקש, את הטרמינולוגיה הזו – להפסיק איתה.

<רונן לוי: מי שהמליץ על זה זה ועדת זליכה, אחר כך הוועדה הבין-משרדית, כולל שלדור, זה לא איגוד המוסכים ביקש.

<רונן לוי: הדבר הזה והפרקטיקה של היבואנים נבחנה כבר על-ידי הממונה על ההגבלים העסקיים, וגם דובר שם שהפרקטיקה להגבלת כמות המוסכים היא פרקטיקה פסולה.

<רונן לוי: זה אחד.

<רונן לוי: שניים, ביקש פה חבר כנסת פרי למצוא משהו שיגביל, ולא לעשות משהו קיצוני של הגבלה של מוסך אחד ליבואן.

<רונן לוי: בדקנו את זה.

<רונן לוי: בדקנו את כל מה שקרה עם שוק הדלק, עם תחנות הדלק, בדקנו את כל שקרה בשוק המזון.

<רונן לוי: אפשר לעשות הגבלה.

<רונן לוי: רק אתן דוגמה.

<רונן לוי: קודם כול, אפשר לעשות הגבלה, לדעתנו, של 20% בשוק מסוים.

<רונן לוי: אתן דוגמה, בירושלים למשל היום קרסו יש לו מוסך בבעלותו, בסוף החודש הוא יהיה לבד, "רנו" ו"ניסן".

<רונן לוי: אגב, אמות המידה זה לא בדיוק יצרן, כי ל"רנו" ו"ניסן" אין אותן אמות מידה, אלא הם עושים באמות מידה ישראליות.

<רונן לוי: אות דבר "מזדה", "פורד" – רגע, אל תפריע לי.

<דידי רוזנפלד: לא הוצאתי מילה.

<רונן לוי: אני מכיר קצת את הדברים האלה.

<רונן לוי: "מזדה", "פורד" זה גם מוסך, זה גם אותו מוסך שמקבל שני יצרנים בתוך אותו מקום.

<רונן לוי: אז אמות, בסופו של דבר, מסונכרנות למה שהם צריכים.

<רונן לוי: עכשיו, אפשר לעשות את זה, הם לא חייבים למכור את המוסכים.

<רונן לוי: אם למשל בירושלים צריך שיהיה ארבעה מוסכים והם יהיו 20%, או שיהיה שניים ויישארו רק 20%, אז הם יקימו עוד מוסך, ויפעיל אותו מישהו אחר אם לא יהיה לו כסף.

<רונן לוי: ב"טויוטה" בירושלים יש שני מוסכים בזכיינות בלעדית, זה לא של היבואן.

<רונן לוי: ב"קאיה" בירושלים יש גם לא של היבואן, נותנים שירות שם לאנשים.

<רונן לוי: זה אבסורד להגיד שרק כשהבעלות יבואן אפשר לתת שירות.

<רונן לוי: זה מה שאתה אומר.

<אבנר פלור: זה לא מה שאמרתי.

דוד ביטן: מה המגמה אבל?

איתן כבל: תנו לו לסיים.

איתן כבל: דקה יש לך.

<רונן לוי: "מרצדס" בירושלים לבד.

<רונן לוי: "מרצדס" בירושלים, שוק המוניות לבד.

<רונן לוי: המסחריות לבד.

<רונן לוי: אנחנו, אגב, לא הגבלנו את זה לרכב פרטי: גם משאיות, גם בעלי מוסכי משאיות, שלוקחים להם עכשיו את הזכיינות, רוצים שיהיו להם זכיינויות וגישה לאינפורמציה וגישה ללקוחות.

<רונן לוי: כשלוקחים לך את הזיכיון זה לוקח לך גם את הגישה - - -

איתן כבל: אוקיי, רונן, אתה מרחיב באותו עניין כבר.

איתן כבל: תודה, רונן.

איתן כבל: דוד.

דוד ביטן: אני רוצה לשאול שאלה, עוד לפני שמשרד התחבורה מתייחס.

דוד ביטן: מה המגמה?

דוד ביטן: לפני עשר שנים, כמה היו מוסכי - - - וכמה היום?

דוד ביטן: היום יש 40 מתוך 600 אתה אומר?

<אבנר פלור: יש למעלה מ-5,000 מוסכים כלליים.

<אבנר פלור: מתוך ה-5,000 יש 600 מוסכים שהם מורשי יבואן.

דוד ביטן: כמה היה לפני עשר שנים?

<אבנר פלור: מבחינת הכמות?

<אבנר פלור: הכמות הייתה פחותה מ-600.

דוד ביטן: פחותה.

<אבנר פלור: גם כמות כלי הרכב הייתה קטנה.

דוד ביטן: בדיון הקודם – אני נאלץ, לצערי הרב, פה לא לקבל את המלצת משרד התחבורה, כיוון שצריך להבין דבר אחד: הם מייבאים את הרכב, נגישות המידע היא שלהם, החלפים שלהם.

דוד ביטן: יש היום מגמה מאוד גדולה להיכנס לנושא הזה של התיקונים, של המוסכים, מכיוון שזה עלויות מאוד גבוהות וזה שוק מאוד גדול.

דוד ביטן: נוצר פה סוג של מונופול – מונופול לאותו רכב, לא מונופול באופן כללי – ואנחנו לא יכולים להרשות את זה לעצמנו.

דוד ביטן: אנחנו צריכים לאפשר, והם ימצאו את הפתרונות.

דוד ביטן: באיזה מובן ימצאו פתרונות?

דוד ביטן: יש הרבה מוסכים, שאם יספקו להם את המידע למחשב ואם יספקו להם את הידע, ואם הם יוכלו להשתלם בעניין הזה, הם יוכלו לעשות את אותם תיקונים שעושים במקום אחר.

דוד ביטן: אין שום סיבה שחברות הייבוא גם ישלטו על שוק המוסכים.

דוד ביטן: אין שום סיבה.

דוד ביטן: זה פוגע בחופש העיסוק, זה פוגע בחופש התחרות, זה מעלה את המחירים.

דוד ביטן: למה זה מעלה את המחירים?

דוד ביטן: כי אם אני רק יכול לתקן אצלם ולא במוסך אחר, זה באופן אוטומטי מעלה את המחירים.

דוד ביטן: זה מנוגד לרפורמה שאתם בונים אותה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

דוד ביטן: הרי הרפורמה היא גם להפחתת מחירים.

דוד ביטן: אז מה זה שווה - - -

איתן כבל: תודה, דוד.

דוד ביטן: אין היום חברי כנסת, אז תן לי יותר זמן.

איתן כבל: אין לי בעיה לתת לך.

דוד ביטן: אם אתם רוצים להוריד מחיר של אוטו באמצעות היבוא המקביל וכל מיני דברים, ואחר כך לתקן עולה פי שניים, אז מה עשיתי פה?

דוד ביטן: לא עשיתי פה שום דבר.

<חוה ראובני: יש סדרה של הגבלות.

דוד ביטן: אז לא הפחתתי את המחיר באופן כללי.

דוד ביטן: לכן אני אומר: בעניין הזה אתם צריכים להגביל במובן מסוים, להגביל את העניין הזה, אין מה לעשות.

דוד ביטן: במיוחד שהמגמה זה להשתלט על הכול.

איתן כבל: אני רוצה לחדד את השאלה שלו יותר.

איתן כבל: תראה, או שעושים רפורמה, ורוצים לעשות רפורמה שהולכת לכל המרחב.

איתן כבל: ועובדה היא שהיה מי שכבר חשב אחרת ממה שאתם בסוף ממליצים במכתבתם.

איתן כבל: כי מה הנקודה?

איתן כבל: הנקודה היא כזאת, שאתה גם רוצה לפתוח את שוק הרכב מחד, לגרום שהרכבים המיובאים שלא דרך היבואן הישיר, יטופלו כמו שצריך.

איתן כבל: ואתה רוצה גם שתהיה תחרות על הרכבים.

איתן כבל: הרי ממה החשש הכבד, וממה גם הדאגה?

איתן כבל: אתם זוכרים את הדיון שקיימנו, לגבי רכבים מיוחדים – יטפלו בהם, לא יטפלו בהם, מי יטפל הם, לא יטפל בהם?

איתן כבל: ואנחנו שואלים: למה שלא יתאפשר, בדיוק כמו שאתה פותח, אבנר, את הייבוא, תעשה בדיוק את אותו דבר במוסכים?

<רונן לוי: לנהג מונית יש אופציה - - -

איתן כבל: רגע, רונן, לא ביקשתי עזרה.

איתן כבל: אתה רוצה לענות לי עכשיו?

<אבנר פלור: אענה בסוף.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: כן, בבקשה, שם ותפקיד.

<יעקב אנוך: יקי אנוך, נשיא איגוד יבואני הרכב.

<יעקב אנוך: לחבר הכנסת דוד, ה-600 מוסכים שהוא דיבר עליהם זה לא מוסכים בבעלות יבואן.

<יעקב אנוך: זה מוסכים עצמאיים, כמו כל מוסך אחר, שיש ביניהם הסכם שירות עם היבואן.

<יעקב אנוך: אין לו שום שליטה על המוסכים האלה.

<יעקב אנוך: כל מה שהיבואן עושה, נותן להם את האפשרות, את הידע ואת כל מה שצריך על מנת להקל.

<יעקב אנוך: זה בדיוק מה שאמרת.

<יעקב אנוך: מה שרונן מתכוון - - -

דוד ביטן: אני מדבר על בעלות מוסכים, אין בעיה.

<יעקב אנוך: אז זה 40 מוסכים.

דוד ביטן: אז שיוגבל בחוק.

<יעקב אנוך: אותם 40 מוסכים, אין להם משמעות בשוק.

<יעקב אנוך: לטעון שיש להם משמעות בשוק זה טעות, ואגיד למה.

<יעקב אנוך: רוב העבודה במוסכים האלה היא עבודה באחריות, שמשולמת על-ידי היצרן, לא במונחי תשלום של שוק רגיל אלא במונחי עלות בלבד.

<יעקב אנוך: היצרן שמשלם תיקוני אחריות לא נותן להרוויח, הוא מספק את החלקים, משלם את החלקים במונחי - - -

איתן כבל: יקי.

איתן כבל: חברים, סליחה, מי שיפריע עכשיו אוציא אותו.

איתן כבל: חבר'ה, אין לי סבלנות, קמתי על רגל שמאל הבוקר.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: יקי, סליחה.

<יעקב אנוך: תן לי משפט סיום.

איתן כבל: אתן לך משפט לתת סיום.

איתן כבל: חברים, אפשר להתחיל לדבר כל פעם לעניין?

איתן כבל: ללא ללכת לי מסביב.

איתן כבל: בסך הכול פה אני רוצה הסבר – לא בזול, יותר בזול, במחיר עלות.

איתן כבל: אני רוצה לדעת למה לא יתאפשר שתהיה תחרות חופשית.

איתן כבל: אתן לך.

<דידי רוזנפלד: יתאפשר.

<יעקב אנוך: תן לי להשלים.

דוד ביטן: גם בתקופת - - -

איתן כבל: דוד, תן לו לענות.

דוד ביטן: למה שלא יעשו את זה עוד מוסכים?

דוד ביטן: תנו להם את המידע.

<יעקב אנוך: כי הוא לא יכול.

<יעקב אנוך: אין לו קשר עם היצרן, היצרן לא חתום מולו על הסכם, והוא לא ישלם לו על תיקון.

<יעקב אנוך: זה הכול.

<יעקב אנוך: היצרן קובע למי הוא משלם על התיקון, לא אנחנו קובעים.

<יעקב אנוך: אין דבר כזה בשום שוק, שהיצרן נותן לכל אחד שעובר ברחוב לתקן תיקוני אחריות.

<יעקב אנוך: אני רוצה להדגיש פה, הציג חבר כנסת דוד ביטן את הנושא של נתח שוק.

<יעקב אנוך: אז בנתח שוק, הנתח שוק של מוסכי היבואן הוא קטן, רובו באחריות, באותן שלוש שנים של האחריות.

<יעקב אנוך: רובו עבודה עבור היצרן, אין בהם שום שמץ של נגיעה לתחרות החופשית בשוק.

<יעקב אנוך: והגבלת המוסכים, אחרי שחייבו אותנו בעבר, שיהיה לנו ארבעה מוסכים ברחבי המדינה, היא לא משמעותית.

<יעקב אנוך: מעבר לזה, בשום דוח מהדוחות שהזכיר, למעט זליכה, לא מופיעה המלצה לרדת למוסך אחד.

<יעקב אנוך: אין דוח כזה.

<יעקב אנוך: הדוח היחיד שזה מופיע זה אצל זליכה, שלא התקבל על-ידי הממשלה.

<יעקב אנוך: ולכן יש פה עניין, שהוא לא מדבר על המהות של כמות עבודה, הוא מדבר פשוט על לנסות לעשות נזק לאחר.

<יעקב אנוך: תודה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: עורך-דין שניידר, שם ותפקיד.

<אהוד שניידר: עורך-דין אהוד שניידר מטעם איגוד יבואני הרכב.

<אהוד שניידר: יש 17-16 יבואני רכב.

<אהוד שניידר: מבין יבואני הרכב, יש כאלה שיש להם מוסך אחד בבעלותם, יש כאלה שיש להם שני מוסכים בבעלותם או שלושה מוסכים בבעלותם.

<אהוד שניידר: אין יותר מזה.

<אהוד שניידר: אז כשחבר כנסת דוד ביטן מדבר על 600 מוסכים, זה לא מוסכים בבעלות יבואני הרכב.

דוד ביטן: זה לא אני, זה הוא אמר, זה הסמנכ"ל.

<אבנר פלור: לא בבעלות.

<אבנר פלור: רק 40 אמרתי.

<אהוד שניידר: יש פה טעות עובדתית.

<אהוד שניידר: לא מדובר במוסכים בבעלות יבואני הרכב.

<אהוד שניידר: בבעלות יבואני הרכב יש בין אחד לארבעה מוסכים בסך הכול.

<אהוד שניידר: עכשיו, ניקח את הדוגמה של רונן לוי לגבי מוסך של "מרצדס" באותו מסמך שהוא שלח אליך.

<אהוד שניידר: משנת 2002 הממונה על ההגבלים העסקיים קבע שכל מוסך שרוצה להיות מוסך של יבואן רשאי מכוח החוק או מכוח הצו של הממונה על ההגבלים העסקיים לאכוף את עצמו על יבואן הרכב אם הוא עומד באמות המידה, אני מדבר על מוסכים מורשים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: שורה תחתונה, שניידר.

<אהוד שניידר: ל"מרצדס" אין אמות מידה - -

איתן כבל: הבנו, שניידר, שורה תחתונה.

<אהוד שניידר: - - מפני שאף אחד לא חשב שזה כלכלי לפתוח עוד מוסך.

איתן כבל: אוקיי.

<אהוד שניידר: והרעיון שרונן מציין, שיבואן הרכב יקים עוד מוסך – מכוח מה?

<אהוד שניידר: זאת אומרת - - -

איתן כבל: אוקיי, תודה.

<אהוד שניידר: בשביל מה הוא צריך - - -

איתן כבל: שניידר, העניין ברור.

<אהוד שניידר: בסך הכול יש 40 מוסכים בבעלות היבואן, יש אחוז אחד.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: בבקשה.

<דידי רוזנפלד: דידי רוזנפלד, "שלמה SIXT".

<דידי רוזנפלד: ראשית, רונן - - -

איתן כבל: דברו אלי.

<דידי רוזנפלד: ראשית, הטעו את הוועדה, כי כשיש "מזדה" ו"פורד", לכל אחד יש את אמות המידה שלו, וזה כניסות נפרדות וזה מוסכים נפרדים, אם כי הם נמצאים באותו שטח.

<דידי רוזנפלד: זה אחד.

איתן כבל: אין ויכוח.

<דידי רוזנפלד: שניים, כדי לחסוך - - -

<רונן לוי: יש פה מוסך "מאזדה"-"פורד".

<רונן לוי: כניסה אחת.

<דני הולנדר: כניסה אחת.

<דידי רוזנפלד: אתה לא מוסך יבואן, עד כמה שאני יודע.

<רונן לוי: מה זה קשור?

<דידי רוזנפלד: אתה מוסך יבואן?

איתן כבל: חברים, סליחה.

<דידי רוזנפלד: בבעלות יבואן?

איתן כבל: דידי.

<רונן לוי: אמות מידה.

<דידי רוזנפלד: אנחנו מדברים על בעלות יבואן עכשיו.

<דידי רוזנפלד: על זה מדובר.

<דידי רוזנפלד: הנושא השני הוא עניין של מוסך מומחה.

<דידי רוזנפלד: כדי להתקדם ולא להכריח את הלקוח, או למנוע מהמוסך שהוא אינו מוסך מורשה לקבל את כל הפרטים של היבואן, יש את נושא - - -

איתן כבל: אוקיי.

<דידי רוזנפלד: שבברכה ממשרד התחבורה.

<רונן לוי: אפשר להגיב?

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: לא, רונן.

<רונן לוי: לא, יש פה הטעיות חופשי.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני חייב לסבול את ההטעיות משני הצדדים?

<רונן לוי: אני לא מטעה.

<קריאה: נשמע את הרשות להגבלים עסקיים.

איתן כבל: אני צריך להחליט.

איתן כבל: כולם מטעים הרי.

<רונן לוי: לא, אבל יש פה דברים - - -

איתן כבל: אתה אמרת.

איתן כבל: אני את דעתך יודע, זה בסדר.

<רונן לוי: אני מציע שתבוא לביקור, תבדוק את הנתונים.

איתן כבל: אבל עזוב.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בבקשה.

<יונתן צוויקל: בוקר טוב, אני יונתן צוויקל, עורך-דין מרשות ההגבלים העסקיים.

<יונתן צוויקל: אנחנו בעיקרון מצטרפים לעמדה של משרד התחבורה.

<יונתן צוויקל: אני לא יודע שיש מגמה של השתלטות, אני לא יודע גם אם הייתה מגמה כזאת, אם היה בה בהכרח משהו פסול.

דוד ביטן: אבל הם יכולים שתהיה מגמה כזאת.

דוד ביטן: הם מחזיקים בכוח, ביידע, בכול, הם יכולים להחליט להשתלט על העניין הזה.

דוד ביטן: אתם צריכים כרשות להגבלים העסקיים לחשוב על האופציה, לא רק על המגמה בפועל.

<יונתן צוויקל: זו בדיוק הנקודה.

<יונתן צוויקל: אני חושב שחוק ההגבלים העסקיים הוא בדיוק החוק המתאים לטפל בבעיה כזו, ככל שתהיה בעיה, כיוון שזה חוק שהוא מבוסס, הוא לא קובע איזשהו כלל מאוד מאוד גורף כמו שמנסים לעשות כאן, כלל שעלול חלילה להגביל חופש פעולה של יבואנים באופן שהוא קצת קיצוני, ותיכף אתן דוגמה למה הכוונה, אלא חוק שהולך בזהירות עקב בצד אגודל, בודק את המצב הכלכלי לגבי כל שוק ושוק, והוא החוק המתאים לטפל בסיטואציה הזאת ככל שיש בעיה.

<יונתן צוויקל: עכשיו, אבנר הזכיר איזשהו משהו שקצת נעלם אולי, וזה החשש שהחובה הזאת עלולה באמת להקשות על יבואנים חדשים להיכנס לשוק.

<יונתן צוויקל: אני עכשיו יבואן חדש, רוצה להיכנס, לייבא רכב חדש לשוק, אין לי הרבה ביזנס להציע למוסכים שלי.

<יונתן צוויקל: אין לי יכולת להבטיח להם, כמו שלמשל מוסך של "יונדאי", שמכר מאות אלפי מכוניות כבר בארץ – אני חדש, אין לי זרם של לקוחות.

<יונתן צוויקל: יכול להיות שאין לי ברירה אלא להקים מוסך משל עצמי, בשביל להתחיל לבסס את המוניטין שלי כמי שגם נותן שירות טוב לצרכן.

דוד ביטן: לא אומרים לך שלא יהיה לך בכלל.

דוד ביטן: זה לא נאמר.

דוד ביטן: לא יודע, אתה הולך לנקודה לא נכונה.

דוד ביטן: אף אחד לא אמר את זה.

דוד ביטן: אנחנו אומרים שיכול להיות שיהיו בבעלותו, אבל צריך להגביל גם את האחוז שזה יהיה.

דוד ביטן: לא אמרנו שלא יהיה בכלל.

דוד ביטן: מה הבעיה עם זה?

דוד ביטן: הדוגמה שלך לא נכונה.

<יונתן צוויקל: אוקיי.

<יונתן צוויקל: לגבי הגבלת אחוזים יש בעיה.

דוד ביטן: גם בהיקף שוק וגם בהיקף המספר.

<יונתן צוויקל: הגבלת אחוזים יוצרת בעיה מאוד קשה, כיוון שהיא בעצם עלולה ליצור תמריץ שלילי לגדול.

<יונתן צוויקל: ואנחנו בתחרות רוצים לגדול, אנחנו רוצים שכל אחד ינסה לתפוס יותר לקוחות, לתת יותר טיפולים, ולשפר את השירות כדי להגדיל את הכמות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

<יונתן צוויקל: מילה אחרונה, בבקשה.

איתן כבל: בבקשה.

<יונתן צוויקל: נאמר פה באיזשהו שלב, אני חושב מר רונן לוי אמר, שהממונה על הגבלים עסקיים אמר איזשהו משהו לגבי הגבלת מספר המוסכים.

<יונתן צוויקל: עד כמה שאני יודע, ואני מלווה את התחום כבר כמה שנים לפחות בשנים האחרונות, אין אמירה כזאת.

<יונתן צוויקל: לא ניתנה תמיכה להצעה מהסוג הזה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רונן, אני נותן לך את המשפט האחרון.

<רונן לוי: קודם כול, אנחנו מדברים על נתחי שוק, לא אכפת לנו שירצה לפתוח בקריית-שמונה – אז שיפתח.

<רונן לוי: אנחנו מדברים על השווקים.

<רונן לוי: בוא נדבר על שליטה של אזורים.

<רונן לוי: רק לאחרונה נפתח "צ'מפיון" בראשון-לציון, מוסך ענק, בבעלות יבואן, והמוסך הקיים שמה, שהיה בבעלות פרטית, יצא.

<רונן לוי: ורק לאחרונה אותו דבר עם "לובינסקי" בראשון-לציון.

<רונן לוי: ואני מזמין אותך לבוא לדבר קצת - - -

דוד ביטן: מה יש להם בראשון?

דוד ביטן: כולם על ראשון.

<רונן לוי: ראשון היום זה שטח גאוגרפי שיש לו נתח שוק גדול.

<רונן לוי: נכון.

<רונן לוי: היום ראשון-לציון שולטת על נתח שוק מאוד גדול, כמו ירושלים, שאנחנו כבר מדברים על נתח שוק של כ-900,000 תושב.

<רונן לוי: ולכן יש להם אינטרס, "לובינסקי" לבד בירושלים, "קרסו" לבד בירושלים, "מרצדס" לבד בירושלים.

<רונן לוי: אלה העבודות.

<רונן לוי: ואנחנו מדברים על עסקים - - -

איתן כבל: מה אתה בעצם מבקש?

<דידי רוזנפלד: ומי עוצר את האנשים לפתוח מוסך?

איתן כבל: דידי.

דוד ביטן: אם אתה מחזיק את כל העבודה, מה הם יפתחו מוסך, בשביל להסתכל על המראה?

<דידי רוזנפלד: איך אתה מחזיק את כל העבודה?

<דידי רוזנפלד: זה שיש לך מוסך - - -

דוד ביטן: אבל זו אופציה שקיימת.

איתן כבל: דידי.

איתן כבל: בבקשה, רונן.

דוד ביטן: מה יפתחו?

דוד ביטן: על מה?

דוד ביטן: יטפלו ב"סוסיתא"?

דוד ביטן: במה הם יטפלו?

<יונתן צוויקל: גם מוסכים לא מורשי יבואן - - - תחרות.

<דידי רוזנפלד: זאת אומרת שלא כדאי להם?

דוד ביטן: אז בשביל לטפל ב"סוסיתא" לא פותחים מוסך.

איתן כבל: לא, חברים, זו לא שאלה של - - -

<אריה אשד: יונתן, אתה לא מכיר את העובדות.

<אריה אשד: אתה מוטה.

איתן כבל: דידי, בוא נעשה סדר.

איתן כבל: בוא קח אתי, איתן יבוא בתור לקוח פרטי, לא הלקוח של - - -

דוד ביטן: אתה לא אומר מה אתה רוצה.

דוד ביטן: אתה לא אומר.

דוד ביטן: אתה צריך לדבר תכלס.

איתן כבל: יש לי את הרכב שלי.

איתן כבל: אין לי יותר מדי.

איתן כבל: זאת אומרת, אני הולך למוסך היחיד שהוא של היצרן כי אני מפחד, כי אני - - -

<דידי רוזנפלד: אבל הוא לא בבעלות היצרן.

איתן כבל: אבל שנייה.

<רונן לוי: - - - שייסע לירושלים?

<רונן לוי: זה מה שאתה מציע לו.

<רונן לוי: אתה מציע לו שאם יש לו "פיג'ו" בראשון והוא גר בירושלים, שייסע לירושלים אם הוא לא מרוצה.

<רונן לוי: זה מה שאתה מציע לו.

<רונן לוי: אם הוא לא מרוצה מהמוסך, אתה אומר לו: סע לירושלים - - - זה מה שאתה מציע לו.

<דידי רוזנפלד: למה אתה לא יכול ללכת לתל-אביב?

<דידי רוזנפלד: בתל-אביב יש יותר מאחד.

איתן כבל: רונן, אני מבקש שתבהיר את עמדתך, בלי להתווכח.

<רונן לוי: אני לא מתווכח.

איתן כבל: לא, אתה סתם משוחח שיחת חולין.

<רונן לוי: נתנו לך לדבר על סעיף 39.

<רונן לוי: תן לי עכשיו על משהו שהוא המהות שלנו קצת לדבר עליו.

<רונן לוי: מבחינתנו המוסכים, זה הלב של הדבר.

<רונן לוי: ואני מבקש כן, לפחות את ההזדמנות הזו לשכנע אותך, שהדבר הזה הוא נדרש.

<רונן לוי: היום לקוח בירושלים, שרוצה שירות בשלוש השנים הראשונות שיש לו "רנו" או "ניסן", יש לו רק מוסך אחד.

<רונן לוי: לקוח בירושלים שיש לו "פיג'ו" או "סיטרואן", יש לו רק מוסך בבעלות יבואן.

<דידי רוזנפלד: רק לצרכי אחריות.

איתן כבל: דידי, מספיק.

<דידי רוזנפלד: אבל לא, מטעים פה.

<אינגריד הר אבן: אבל זה השוק הרלוונטי.

איתן כבל: מה מטעים?

<דידי רוזנפלד: רק לצרכי אחריות - - -

<אינגריד הר אבן: אחריות זה בדיוק השוק הרלוונטי.

<דידי רוזנפלד: לא, אני פשוט - - -

איתן כבל: דידי, כל אחד מטעה בתורו.

<רונן לוי: - - - מפריע לי, הוא לא מטעה.

<דידי רוזנפלד: אבל מה שצריך - - -

איתן כבל: דידי, מספיק.

<רונן לוי: אסביר מה זה קשור אליו.

<רונן לוי: אם אתה רוצה לתקן "אופל" בירושלים, יש רק מוסך אחד של "אופל".

<דידי רוזנפלד: שהוא לא בבעלות היבואן.

<רונן לוי: המוסך עצמו – אה, נכון.

<דידי רוזנפלד: לא המוסך ולא הבעלים.

<דידי רוזנפלד: בוא, תציג את הדברים נכון.

<רונן לוי: נכון, יש זכיין שם.

<דידי רוזנפלד: על הדרך כבר ממציא לנו דברים.

<רונן לוי: רק דקה.

<רונן לוי: אנחנו רוצים שבנתח שוק גדול, כמו ירושלים, ראשון-לציון, חיפה והקריות – באזורים גדולים שיש שם הרבה לקוחות והרבה מכוניות, ועל זה שלחתי את המכתב, שם תוגבל היכולת שלהם להיות לבד ל-20%.

<רונן לוי: זה גם דבר שמקובל בשוק המזון, עשו את זה בשוק תחנות הדלק.

דוד ביטן: זאת אומרת, בפריפריה לא.

<רונן לוי: אין בעיה בפריפריה, לא צריך.

דוד ביטן: לא משנה, אבל ההגבלה היא על כולם.

<רונן לוי: אנחנו מדברים על מקומות שבהם יש הרבה לקוחות, נתחי שוק גדולים, שם להגביל אותם.

<רונן לוי: כמו ראשון-לציון, לצורך העניין, שזה כולל את חולון ואת כל האזורים מסביב.

דוד ביטן: באזור, כן, כולל בת-ים.

<רונן לוי: את כל האזור.

איתן כבל: הטענה שלך, אם אנסה להבין, אתה אומר שהעובדה שיבואן "יונדאי" או לא חשוב איזה רכב, אתה מחויב לבוא אך ורק למוסך - -

<רונן לוי: בשלוש שנים הראשונות.

איתן כבל: - - בשלוש שנים הראשונות.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, ביקשתי את עזרתכם?

<רונן לוי: לא טענתי שאתה מחויב.

איתן כבל: ביקשתי את עזרתכם?

איתן כבל: אני אומר את זה.

איתן כבל: אתם אמרתם?

דוד ביטן: - - -

איתן כבל: אני אומר את טענתו.

איתן כבל: אתם כבר כל כך לא קשובים, אני מבין שכל מילה פה לוקחת מפה כסף, מעבירה לפה כסף, נותנת לפה כסף, אבל קצת בואו נרגיע.

איתן כבל: לא נגיע לשום דבר אם כל אחד יקפוץ.

איתן כבל: כל היום עסוקים פה בהטעיות.

איתן כבל: כל אחד מסביר לי.

איתן כבל: בבקשה, רונן, אני רוצה להבין כדי לחדד את העניין.

איתן כבל: טענתך, שבשלוש השנים הראשונות, היבואן הישיר, שמחזיק מוסך, בעצם כל העבודה – או רובה, אני לא רוצה להגיד כולה, רובה המכריע - - -

<רונן לוי: אם החוק מאפשר, נטיית הלב של הלקוחות כשהם קונים רכב חדש - - -

דוד ביטן: אז מה זה משנה אם אכתוב בחוק - - -

איתן כבל: אז איך תפתור לו את נטיית הלב?

<רונן לוי: שיהיה יותר מוסכים בבעלות פרטית של זכיינים פרטיים.

דוד ביטן: ואחרי השלוש שנים מה קורה?

<רונן לוי: אחרי השלוש שנים, אנשים בדרך כלל – בדרך כלל תקופת הנטישה מתחילה אחרי חמש שנים של מוסכי היבואנים, בגלל - - -

דוד ביטן: אבל רוב העבודה בעצם זה - - -

<רונן לוי: זה הולך למוסכים קטנים.

איתן כבל: אבל אני שואל אותך שאלה.

איתן כבל: עברנו לממד פסיכולוגי, עלינו עוד מדרגה.

איתן כבל: אני מנסה להבין אותה בעצמי, כי מבחינת

איתן כבל: כם זאת ליבת חוק.

<רונן לוי: נכון.

איתן כבל: אני מנסה להבין, איך אתה משכנע אותי לא ללכת למוסך, אתה שומע, שבו הרכב שלי מטופל?

<רונן לוי: אני לא רוצה לשכנע אותך, אני רוצה שליבואן עצמו יהיו יותר זכיינים באותו מקום.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה אומר שיש לו 40 מוסכים, יש לו 600 זכיינים, מה שאתה בעצם אומר לי: למה רק 600?

איתן כבל: בואו נייצר תחרות בתוך - - -

<רונן לוי: זה מה שכתבתי.

דוד ביטן: זה לאפשר לכוחות נוספים – אני הסך הכול מנסה להבין.

דוד ביטן: אתה לא ברור.

דוד ביטן: אתה צריך להיות יותר ברור.

איתן כבל: סליחה שנייה.

איתן כבל: אני רוצה להבין פה עוד דבר.

איתן כבל: אתה בעצם טוען, הרי אנחנו לא עושים את זה רק בשביל לרצות את עצמנו.

איתן כבל: בסוף אנחנו רוצים לייצר מצב, דוד, שהצרכן הוא זה שנהנה.

דוד ביטן: נכון.

איתן כבל: אתה אומר, שאם 40 – אבנר, אתה עוקב אחרי?

איתן כבל: - -

<אבנר פלור: עוקב.

<רונן לוי: כי בתוך "יונדאי", עכשיו למשל בפתח-תקווה, הם יהיו ארבעה בפתח-תקווה – באזור השרון, לצורך העניין – ארבעה, בהוד-השרון, אז תהיה תחרות ביניהם, בתוך "יונדאי", שיש להם את כל הזמינות לתת שירות הכי טוב.

דוד ביטן: - - -

איתן כבל: דוד, אני רץ, אני רוצה להבין.

<זאב פרידמן: ומוסך מתמחה לא מספיק לצורך העניין?

<רונן לוי: לא לא.

<רונן לוי: אין להם שום זמינות.

איתן כבל: אתה אומר שיתאפשר, ואתה אומר לי שכוחות השוק יעשו את שלהם.

איתן כבל: הרי לא כל אחד יכול, לא כל אחד יש לו את היכולת, אלא שהאפשרות הזו תהיה מונחת.

<רונן לוי: נכון.

איתן כבל: אתה רוצה שבשלוש שנים האלה - - -

דוד ביטן: שלא גם תהיה השתלטות.

דוד ביטן: הם יכולים להשתלט על השוק.

דוד ביטן: זאת אופציה קיימת.

<רונן לוי: אני מדבר כרגע על התחרות האנכית.

<רונן לוי: אנחנו רוצים 20%, כי אנחנו חושבים ש-20% זה נכון, אבל גם אם הסעיף הזה ייכנס ויהיה לפי שיקול דעת של השר לפי האזור, גם יספק אותנו.

<רונן לוי: זאת אומרת, אנחנו אומרים: שייבחן אזור אזור.

<רונן לוי: איפה שיש השתלטות - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הבנתי, רונן.

<רונן לוי: הבנת מה שאני אומר?

איתן כבל: סליחה, שניידר, סגרנו את העסק הזה.

<אהוד שניידר: רונן - - -

איתן כבל: סליחה, הוא אחד, אתם תראו כמה, דיברתם כולכם.

איתן כבל: בבקשה, אבנר.

<אבנר פלור: בעצם אני רוצה לתת את המענה למה שעלה פה.

<אבנר פלור: אין שום קשר בנושא של הבעלות.

<אבנר פלור: בעצם איך אנחנו מרחיבים את הכמות של המוסכים מ-600 ל-800, 1,000, 1,200 ויותר.

<אבנר פלור: זה בעצם מה שאנחנו רוצים – להגביר את התחרות.

דוד ביטן: זה לא רק תחרות, זה גם פגיעה בחופש העיסוק, כי ההשתלטות גורמת למונופול.

דוד ביטן: מוסכים ייסגרו בסופו של דבר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בבקשה.

<אבנר פלור: אבל אני רוצה להבין את ההיסטוריה של מה שעשינו ומה אנחנו עושים כאן.

איתן כבל: אבנר, בבקשה, לא להפריע.

<אבנר פלור: בשנת 2002, אדוני היושב-ראש, הוצא צו מוסכם של הממונה על ההגבלים מספר 50ב.

<אבנר פלור: שמה הוא כן נתן את האפשרות לטפל בכל מוסך, לא רק במוסך היבואן.

<אבנר פלור: שמה הוא כן, למיטב זכרוני וידיעתי, הוא גם הגביל שהוא לא יכול לחייב אותו לטפל רק בחלקים מקוריים כאלה ואחרים.

<אבנר פלור: יש שם אסדרה מסוימת.

<אבנר פלור: למרות האסדרה הזו, אנחנו כבר ב-2016, עדיין מרבית האוכלוסייה, עד חמש שנים או שש שנים, מטפלים באותם 600 מוסכים וזה נכון.

דוד ביטן: זה היתרון שיש להם.

דוד ביטן: צריך לפתוח את היתרון הזה.

דוד ביטן: היתרון קיים פסיכולוגית.

איתן כבל: תן לו, דוד.

<אבנר פלור: מה שעשינו כאן, הרחבנו וכן לאפשר תחרות, ואגיד כמה דברים שנעשו.

<אבנר פלור: אחד הדברים החשובים זה שבעצם נדע בדיוק, אמות המידה שהיצרן קובע ליבואן, הוא אמור למסור את אמות המידה אלינו, וזה מה שכתוב ומפורסם בחוק, וכל אחד יכול לראות.

<אבנר פלור: אחד.

<אבנר פלור: שניים, אפשרנו להקים מוסכים מומחים, מוסכים שלא קשורים ליבואן, אבל תהיה להם את האופציה ואת האפשרות, עם ציוד, מכשור, כוח אדם, לטפל באותם כלי רכב.

<אבנר פלור: הרי חלק מזה שאני לא הולך לאותו מוסך, כי אין לו ציוד, אין לו מכשור ואין לו כוח אדם מתאים.

<אבנר פלור: אז למה שאקח את הרכב שלי, 2016, למוסך שאין לו את כל אלה?

<אבנר פלור: נתנו את הנושא של המוסך המורשה.

<אבנר פלור: נתנו גם את האפשרות, וזה מופיע בחוק.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דוד, זה מופיע גם בחוק, נתנו שהוא מחויב, כשמגיע אליו לקוח, לתת לו את האופציות של החלפים הקיימים: מקורי, תחליפי, ועוד חלפים – זאת אומרת, כן נתנו לו את האפשרויות האלה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני רוצה, סליחה, בואו תקשיבו טוב.

איתן כבל: כיוון שמדובר בנושא – הבנתי את העניין.

איתן כבל: אף אחד פה לא צודק.

איתן כבל: סליחה.

דוד ביטן: צריך לאזן בין האינטרסים השונים.

איתן כבל: אף אחד פה לא צודק.

איתן כבל: צריך, בדיוק כמו שדוד אומר, למצוא את האיזון, ברשותכם.

איתן כבל: קודם כול, אנחנו רוצים שתהיה תחרות, אבל אנחנו לא רוצים גם שתהיה פגיעה.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, זה לא רק תחרות.

דוד ביטן: האפשרות של מונופול יכולה לפגוע בחופש העיסוק של הרבה מאוד אנשים - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הכול נכון.

<איתי עצמון: - - - משרד המשפטים.

<איתי עצמון: אם אדוני רוצה.

דוד ביטן: לא, זה לא שייך למשרד המשפטים, תאמין לי.

דוד ביטן: מה הקשר למשרד המשפטים?

איתן כבל: היתרון הוא שאני לא רוצה.

איתן כבל: סליחה, אדוני המנכ"ל, אני מציע, כמו שאנחנו עושים בדברים אחרים ובמקומות אחרים בהצלחה, ואני מניח שיהיו עוד כמה נקודות לאורך החוק שנצטרך לעשות את זה, אעשה דיון סגור אצלי, נתחבט ביחד איך אנחנו מוצאים את נקודת האיזון.

איתן כבל: אנחנו רוצים שתהיה כאן - - -

דוד ביטן: איזושהי פשרה.

איתן כבל: אני לא מחפש – אני רוצה לנסות להגיע לנקודה של מה הכי נכון.

איתן כבל: ברור העניין הזה?

איתן כבל: זאת אומרת, אין כאן איזו אמת מוחלטת, בוא נגיד את האמת.

איתן כבל: אין כאן עכשיו, כל אחד פה, אתה מסתובב עם פלס מים וכל אחד – הקשבתי למה שרונן אומר, איך אומרים, אני מקשיב לתאוותו, כמו שהקשבתי לתאוותם של היבואנים בעניינים אחרים, וכל אשר הוא למצוא את נקודת האיזון.

דוד ביטן: אני רוצה להדגיש, נוסף למה שאמרת.

איתן כבל: לא, לא על זה אני מדבר.

איתן כבל: אני מדבר בכלל לגבי נתונים.

איתן כבל: כל אחד אומר: בירושלים יש, בתל-אביב יש.

איתן כבל: אל תעמידו אותי בצורה - - -

דוד ביטן: אנחנו לא יכולים גם לדעת, אין לנו את הנתונים.

איתן כבל: אין לי כלים, אני גם לא מתיימר.

איתן כבל: בסוף הגורם המקצועי מבחינתי זה משרד התחבורה.

איתן כבל: זה הגורם המקצועי.

איתן כבל: ולכן אני פונה לגורם המקצועי מבחינתי, הוא זה שאמור לתת לי את הייעוץ שעל פיו אני אמור לפעול.

איתן כבל: דוד, משפט אחרון.

דוד ביטן: אני רוצה רק להוסיף דבר אחד קטן.

דוד ביטן: אנחנו לא מוכנים, אני אומר את זה לדעתי גם בשם היושב-ראש, להעביר את הכול למשרד התחבורה, באופן הזה שהוא יעשה לפי מיטב הבנתו.

דוד ביטן: אנחנו רוצים שיהיה לזה ביטוי בחוק.

דוד ביטן: וזה מה ששלחנו אתכם, להביא לנו את האיזון הנכון בחוק.

דוד ביטן: לא זה שאתה כסמנכ"ל בודק ומתמרן את העסק כדי שזה יהיה בסדר.

דוד ביטן: זה לא מספיק לנו במקרה הזה.

איתן כבל: תראו, הייתה לנו בעיה הרבה יותר גדולה בנושא אחר, חוק הביצים.

דוד ביטן: נכון.

איתן כבל: לאין שיעור יותר מורכב, יותר מסובך.

איתן כבל: וברוך השם, כשיושבים וחושבים, ומתברר לפעמים שלכולנו יש גם שכל אם אנחנו מתאמצים.

איתן כבל: וכל הגורמים הצליחו להוציא מתחת ידם באמת פתרון לבעיה מאוד קשה, מאוד סבוכה, גם ברמות המשפטיות.

דוד ביטן: נכון.

איתן כבל: וברוך השם, הצלחנו לתת מענה לשאלה הזו.

דוד ביטן: למרות התנגדות משרד המשפטים.

איתן כבל: לא, גם משרד המשפטים נרתם.

דוד ביטן: בסוף הסכימו, בסוף הסכימו.

<דרור וגשל: אנחנו מוכנים להירתם גם כאן.

איתן כבל: אבל לא, אל תגיד את זה פה.

<דרור וגשל: - - - אבל יש פתרון שנתנו כבר בחוק, פשוט לא הגענו - - -

דוד ביטן: לא קיבלנו את הפתרון בחוק הזה.

<חוה ראובני: לא ראיתם את הסעיפים הרלוונטיים.

דוד ביטן: תתאמץ יותר.

דוד ביטן: תתאמץ יותר הפעם.

איתן כבל: לגבי סעיף 39, שדנו בו קודם, אני רוצה להבהיר, כי גם אותו ארצה לעשות בשיח סגור, אם אפשר אפילו השבוע.

איתן כבל: אגיד לכם מה אני מבקש, כדי שהדברים יובהרו.

איתן כבל: ההתייחסות שלי זה בדיוק ממקום שאתם תיארתם.

איתן כבל: אתם פתחתם את כל העניין הזה, ובדיוק מה שאני אומר לך, גברתי היועצת המשפטית, הבנתי בדיוק מה שנאמר.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה למצוא את השורה שיודעת לחדד, בלי לשלוח אותי, להגיד לי: כן, אבל הוא אומר, וזה מובן.

איתן כבל: עצם העובדה שיש כאן אנשים עם סיבות, שהם רוצים או לא רוצים להבין את הדברים, אז ראוי לחדד את הנקודה הזו, מה קורה כשיש החלטה שלא נותנים לך או לא מחדשים, בשורה התחתונה זה מבחינתי אותו מצב.

איתן כבל: בסך הכול אפשר במחשבה למצוא את החידוד הזה שיודע להסביר את הדברים, אבל לתת את זה קצת לפני שנעשה פעולה כזו קשה.

איתן כבל: אין לי ספק שהכול ברור.

איתן כבל: רונן, סיימתי את הפרק הזה.

<רונן לוי: משפט אחרון.

איתן כבל: לא, רונן, אמרת הרבה משפטים אחרונים היום.

איתן כבל: לא, אין, נגמר.

איתן כבל: אתה יכול להכניס את זה במשפט אחר.

איתן כבל: רונן, די, מספיק.

<איתי עצמון: סעיף 40 עוד לא מאושר.

איתן כבל: אוקיי, 40 לא מאושר, בואו נתקדם.

<דרור וגשל: אדוני, רק לגבי הדיון שאתה רוצה לערוך, אתה יכול רק לחדד לנו - - -

איתן כבל: אבל למה פה?

<דרור וגשל: שנוכל לבוא לדיון מוכנים.

איתן כבל: אז זה הדיון בתוך הדברים.

דוד ביטן: שמעת את הדברים.

<דרור וגשל: עדיין לא הבנתי מה הבקשה, מה אנחנו צריכים לבחון.

<דרור וגשל: האם להגדיל - - -

איתן כבל: אני רוצה לשקול, יחד אתכם, כאנשי - - -

<עוזי יצחקי: הצגנו - - -

איתן כבל: סליחה.

<דרור וגשל: אני רק רוצה להבין - - -

דוד ביטן: נדבר בדיון הסגור.

איתן כבל: אתם אנשי המקצוע?

איתן כבל: אתם אמורים לתת את - - -

דוד ביטן: שמעת את - - -

איתן כבל: שמעתי את הדברים פה.

איתן כבל: אני רוצה למצוא את נקודת האיזון.

דוד ביטן: רוצים משהו איזון, אבל בחוק, לא זכות לאיזה פקיד כזה או אחר, לא משנה מה סמכותו, שהוא יעשה את הדברים.

<אבנר פלור: לא, רק לא הבנתי למה לא מאשרים את סעיף 40.

<אבנר פלור: מה זה קשור לכל – אבל בסדר, אני פשוט לא מבין.

<אבנר פלור: זה לא מתקשר אבל.

<איתי עצמון: סעיף 40 מפנה - - -

<אבנר פלור: כן, אבל זה לא מתקשר למוסך בבעלות.

איתן כבל: לא, אבל זה הפניות.

דוד ביטן: לא לא לא, זה שירותי תחזוקה.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: סליחה, אבנר, הייתי פה כשדיברנו על זה.

איתן כבל: קראנו את סעיף 40, התחלנו את ההקראה שלו.

איתן כבל: הסתבר שהוא מסתמך על סעיף 35 ו-36.

דוד ביטן: זה על אותם עניינים שאז - - -

איתן כבל: ואז לא אושר הסעיף הזה.

איתן כבל: התחלנו את הדיון עכשיו.

איתן כבל: הבנו, התקדמנו.

<איתי עצמון: בגלל שעלה הנושא של הגבלת הבעלויות.

איתן כבל: סליחה, אבנר, התקדמנו.

דוד ביטן: אגיד לך למה הוא מתכוון.

דוד ביטן: הוא מתכוון לזה ש-(8) ו-(9) זה הסעיפים שדיברנו.

דוד ביטן: כמובן, כפוף לאישור שלהם כפי שנאשר.

דוד ביטן: אז לכן אין שום בעיה לאשר את זה בהסתייגות הזאת.

<אבנר פלור: אני גם חושב.

איתן כבל: אדוני היועץ.

<איתי עצמון: אין מניעה לאשר אותם כך.

<איתי עצמון: כך או כך הם מפנים לסעיפים - - -

איתן כבל: בכפוף - - -

דוד ביטן: כן, שהסעיפים האלה, עוד לא סיימנו.

איתן כבל: אוקיי.

<איתי עצמון: ההוראות המהותיות שייקבעו בהן - - -

דוד ביטן: אבל אנחנו שומרים לעצמנו את הזכות לבטל את סעיף 40 - - -

דוד ביטן: אפילו נגיד רוויזיה, על מנת שהאישור - - -

איתן כבל: ואם נידרש, נעשה רוויזיה.

<אהוד שניידר: אפשר לדבר על סעיף 40, אם כך?

איתן כבל: כן כן.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: אין בעיה, ננסח את זה.

דוד ביטן: אבל אם נידרש לתקן, נעשה רוויזיה.

דוד ביטן: בסדר?

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: הבנתי.

<לאה ורון: עכשיו מדברים על סעיף 40(א).

דוד ביטן: אפשר להצביע על זה לדעתי.

איתן כבל: קודם כול 40.

דוד ביטן: 40.

איתן כבל: בבקשה.

דוד ביטן: אה, זה לא סיימת?

דוד ביטן: פשוט הגעתי מאוחר.

איתן כבל: בבקשה.

<אהוד שניידר: סעיף 40(א) מטיל על יבואן רכב ישיר את החובה לטפל בדגמי רכב שלא הוא ייבא לישראל.

<אהוד שניידר: אמרנו בדיונים הקודמים, לקחנו את "טויוטה" לדוגמה, שיש 90 דגמי "טויוטה", מתוכם היבואן הישיר מייבא 15 דגמים.

<אהוד שניידר: ובסעיף הזה מטילים על היבואן הישיר את החובה לטפל בדגמים שיובאו על-ידי ייבוא מקביל.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: תקשיב, אני רוצה להזכיר.

איתן כבל: תראה, אם אנחנו דוחים את העניין הזה, בוא נקפל את החוק, חבל על הזמן, מה בזבזתם לי את הזמן עד עכשיו.

איתן כבל: עורך-דין שניידר, אני מכבד אותך, תכבד אותי.

איתן כבל: השאלה שלך לא מכבדת אותי.

איתן כבל: אתה לא מכבד אותי עכשיו.

איתן כבל: כאילו מה?

איתן כבל: מה אנחנו דנים פה?

איתן כבל: מה החוק?

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי את הדבר הבא: בוא, תן לי פתרון טכני כדי לתת מענה.

איתן כבל: אם אתה אומר לי, כאילו עכשיו נחתת מהמאדים וגילו סימני מים, והסתבר שיש עוד מישהו במאדים חוץ מהמים הזה, ואתה יורד לי, אתה מספר לי את זה – בלי זה שאומר שאפשר לייבא רכב בכל מעגל שהוא, מזעיר, ממקביל, מאישי – יש מעטפת שיודעת לתת את כל המענה לשאלות האלה.

<רונן לוי: רק תבין מה אנחנו עוברים.

<אהוד שניידר: אני רק רציתי, אדוני, לומר - - -

איתן כבל: אבנר, מה התשובה שלך?

<אבנר פלור: מה שהתשובה שלך.

איתן כבל: תודה רבה.

<אבנר פלור: לא, בסדר, אמרת את זה - - -

איתן כבל: דיברנו על זה.

איתן כבל: תגיד לי, מה אתה חושב, כל פעם תבוא לי בלופ.

איתן כבל: כאילו, אולי נרדמתי, אולי לא שמתי לב?

<אהוד שניידר: לא, לא בלופ, אבל אני רוצה להפנות - - -

<אהוד שניידר: אני רוצה להפנות את תשומת לב היושב-ראש לעובדה, שהחוק מטפל גם באפשרות שיבואן עקיף ייבא תוצר שאיננו מיובא על-ידי יבואן ישיר.

<איתי עצמון: דגם, אתה מתכוון.

<אהוד שניידר: לא, תוצר.

<אהוד שניידר: יש אפשרות שיבואן עקיף ייבא תוצר שאיננו מיובא על-ידי יבואן ישיר.

<אהוד שניידר: הוא היבואן העקיף מייבא תוצר כזה.

<אהוד שניידר: ובמקרה הזה, החוק יודע להטיל עליו, על אותו יבואן עקיף, את האחריות לטפל בתוצר ובדגמים שהוא עצמו ייבא – על היבואן העקיף.

<אהוד שניידר: לכן אני סבור שגם במקרה הזה, שיבואן ישיר לא יודע לטפל בדגמי רכב שיובאו על-ידי יבואן עקיף, שאותו יבואן עקיף יטפל בהם.

<אהוד שניידר: מה לא הגיוני - - -

איתן כבל: אבל שניידר - - -

<אהוד שניידר: מה ההיגיון בלהטיל על יבואן ישיר לטפל בכלי רכב שיובאו על-ידי יבואן עקיף.

<אהוד שניידר: שהיבואן העקיף יטפל בהם.

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: אז כמו שאמרנו, חלק מהחסמים של הייבוא העקיף/מקביל זה זה שהיצרן בעצם לכאורה חוסם את הליך הייבוא הזה.

<אבנר פלור: והקושי של אותם דילרים לחתום על אותם הסכמים זה מכיוון שהיצרן לא מתחייב לתת מימוש אחריות ו-recall לאותם כלי רכב שלא מיובאים ישירות על-ידי היבואן הישיר.

<אבנר פלור: לכן מה שעשינו כאן, בעצם הטלנו את החובות של מימוש האחריות ו-recall על היבואן הישיר.

<אבנר פלור: במקרה שזה תוצר שלא קיים פה, ממילא אין פה בעיה ואין פה חסם, אין פה שום חסם, כי ממילא היצרן הזה לא קיים פה, אז אין בעיה.

<אבנר פלור: איפה הבעיה?

<אבנר פלור: כשיש פה נציג של היצרן שנמצא וקיים פה.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: דורון, אם אתה רוצה לדבר, אז תתקרב לפה.

איתן כבל: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<דורון שורר: דורון שורר מקבוצת "אוטומקס".

<דורון שורר: באתי פה עם קבוצת "אוטומקס".

<דורון שורר: רציתי להפנות את תשומת לבך, אדוני היושב-ראש, שמה שעורך-דין שניידר, זו אחת השיטות הידועות בהגבלים עסקיים, על-ידי ניהול הקרטל באמצעות מישהו שבחוץ לארץ, שלחוק הישראלי אין שליטה עליו.

<דורון שורר: כלומר, על-ידי מערכת היחסים בין היבואן הרשמי ליצרן בחו"ל הם בעצם מתנים למשל: לא תינתן אחריות למכוניות אלא בארצות-הברית.

<דורון שורר: ואז כשמביאים את האוטו לכאן - - -

איתן כבל: העניין ברור.

<דורון שורר: זאת אומרת, זו דרך קלאסית לניהול קרטל, ואני חושב שצריך לדחות את זה מכל וכל.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: מה שאתה אומר, אבנר, ואני מסכם את העניין, את הסיכום שאמרנו גם בפעם הקודמת: כל רכב שיש לו כאן נציג, זאת אומרת נציג במובן הזה שנציגות, של אם זה "יונדאי" - - -

<קריאה: היבואן הישיר.

איתן כבל: היבואן הישיר.

איתן כבל: הוא יודע להרים טלפון והוא יודע לעבוד מול המערכות בחו"ל.

<לאה ורון: מול היצרן.

איתן כבל: מול היצרן.

איתן כבל: אם לא, נמצא את עצמנו, שתמיד יימצא שבדיוק ברכב המסוים שהבאת, החלף הזה אין אותו או כל מיני עניינים מן הסוג הזה, שאנחנו יודעים לייצר חסמים ובעיות.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה, נאשר את הסעיף כמו שהוא.

איתן כבל: סליחה, שניידר.

<אהוד שניידר: מילה אחת.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: עורך-דין שניידר, אתה יודע מה ההבדל?

איתן כבל: ההבדל שלנו הוא להחליט ולהצביע.

איתן כבל: אמרתם את הדברים שלכם מעל ומעבר, סיימתי את התהליך הזה.

איתן כבל: נצביע כמובן על סעיף 40(א).

<איתי עצמון: וגם (ב)? 40(א) ו-(ב)?

איתן כבל: (ב) יש למישהו - - -

<איתי עצמון: (ב) זה כל ההסדר.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: נצביע על 40(א) ו-(ב), כשאנחנו קובעים, אני מזכיר, שעל הסעיפים האלה אפשר ותהיה - - -

<איתי עצמון: ככל שיהיה צורך בהתאמות - - -

איתן כבל: ככל שיהיה צורך בהתאמות או אפילו ברוויזיה בהתייחסות לסעיפים המופיעים כאן, 35 ו-36, זה יובא לכאן.

איתן כבל: מי בעד? ירים את ידו.

איתן כבל: בעד סעיף 40 – פה אחד

איתן כבל: סעיף 40 (א), (ב) אושר.

איתן כבל: 41.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: משפט וחצי להבהיר.

איתן כבל: אנחנו מבינים, אבל בכל זאת.

<חוה ראובני: טוב, כאן אנחנו מדברים על החובה של אספקת מוצרי תעבורה, חלקי החילוף למיניהם, כאשר העיקרון הוא שיבואן רכב, כמו לכל אורך הפרק הזה, יבואן רכב עקיף אחראי לכל חלקי החילוף לכל כלי הרכב שנמצאים בארץ מאותו תוצר.

<חוה ראובני: יבואן רכב עקיף אחראי לגבי הרכבים שמיובאים על ידו.

<חוה ראובני: יש כאן לוחות זמנים, כאשר מדובר על שבעה ימים - - -

איתן כבל: הראשון, רק להגיד לך, זה ישיר.

<חוה ראובני: כן, סליחה.

<לאה ורון: כן, בא' אמרת עקיף ולא ישיר.

<חוה ראובני: סליחה, אני מתנצלת.

איתן כבל: לא משנה, הבנו.

<חוה ראובני: עכשיו מדברים על לוחות זמנים למתן השירות הזה.

<חוה ראובני: לגבי שני סוגי היבואנים, כאשר מדובר בדגם שהם ייבאו אותו, יש להם חובה לספק את המוצר בתוך שבעה ימי עבודה.

<חוה ראובני: עכשיו, כאשר מדובר על יבואן ישיר שמספק מוצר תעבורה לדגם שהוא לא מייבא, ברוח הדברים שנאמרו פה כבר קודם, אז הוא מקבל אורכה של 14 ימי עבודה ולא שבעה ימים, אם הוא בדגם שהוא לא מייבא.

<חוה ראובני: ועדיין יש עוד החרגה, אם הוא לא מצליח, והוא מוכיח שהוא עשה כל מאמץ ולא הצליח לעמוד בזמנים, והוא השתדל ונקט בכל האמצעים ולכל מקור וכו', נותנים לו אורכה עד 45 ימים – ימי עבודה, שזה כמעט חודשיים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: כן.

<איתי עצמון: אם תוכלי להזכיר לוועדה, מה יהיה דינו של יבואן רכב זעיר לעניין הספקת מוצרי תעבורה.

<חוה ראובני: אני צריכה להזכיר לעצמי, סליחה.

<איתי עצמון: בעצם הסעיף מתייחס ליבואנים ישירים ועקיפים.

איתן כבל: למה צריך?

<איתי עצמון: לא, אני רוצה לדעת מה הדין לגבי - - -

<איתי עצמון: יבואן רכב ישיר אמור לספק מוצרי תעבורה לכל רכב מתוצר המיובא על ידו.

<איתי עצמון: וכאן נכנס גם היבואן הזעיר, מכיוון שיבואן זעיר רשאי בכלל לייבא רק רכבים - - -

<חוה ראובני: יבואן זעיר מייבא לפי החוק רק כאלה שיש להם תוצר שיש לו יבואן ישיר בארץ.

איתן כבל: נכון.

<חוה ראובני: למעט במקרים שהשר קובע בתקנות, ואז באותן תקנות כמובן יצטרך להיות - - -

דוד ביטן: ויבואן אישי, אם הוא מייבא ייבוא אישי, מה קורה עם זה?

<חוה ראובני: אותו דבר.

דוד ביטן: אותו דבר?

<חוה ראובני: ייבוא אישי גם כן, זה רק מתוצר שיש לו - - -

<איתי עצמון: אבל סעיף קטן (ב) מתייחס לדגם.

<איתי עצמון: סעיף קטן (ב) קובע כי יבואן רכב ישיר ויבואן רכב עקיף יספקו מוצר תעבורה של דגם רכב שיובא על ידו.

<חוה ראובני: זה לגבי לוחות הזמנים, השבעה ימים.

<איתי עצמון: אז מה יהיו לוחות הזמנים לגבי יבואנים זעירים?

<דידי רוזנפלד: תתחיל בחובה.

<חוה ראובני: כיוון שהם ת"פ הדגם - - -

דוד ביטן: אומרים שהחובה חלה.

<חוה ראובני: אם זה דגם שהיבואן הישיר לא מייבא, אז יש להם ה-14 יום.

<חוה ראובני: (ב1) לא מדבר על רכב שייבא יבואן עקיף, הוא מדבר באופן כללי מדגם שהוא לא מייבא.

איתן כבל: זאת אומרת, יש לנו כאן שניים.

איתן כבל: את הרכבים שיש אותם פה, אז לא צריכה ולא אמורה להיות בעיה.

איתן כבל: ויש את הרכבים שכל אחד מהאישי, העקיף והזעיר מייבא, שאין אותם בהכרח כאן, אז יש לו תוספת נוספת, ויש לו עוד תוספת אם הסתבר - -

<איתי עצמון: יש סיבות מיוחדות.

איתן כבל: - - סיבות מיוחדות, בנמל פקק, לא יודע מה, אז יש לו.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בבקשה, שניידר.

איתן כבל: שם ותפקיד.

איתן כבל: זה שאני זוכר את השם שלך זאת מחמאה.

איתן כבל: שם ותפקיד.

<אהוד שניידר: אהוד שניידר, עורך-דין מטעם איגוד יבואני הרכב.

<אהוד שניידר: בתחילת הדיונים על החוק, אמר לנו אבנר - - -

איתן כבל: רק תזכרו מילה.

איתן כבל: שאלתי את היועץ באוזן, כמה זמן דנו בסעיף הזה בקדנציה הקודמת, כדי לדעת אם אני נדרש לזה ארוכות או קצרות.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: כי זה כבר נוסח מתוקן.

<אהוד שניידר: אז אני מניח שעורך-דין עצמון יזכור, שכאשר הגענו לדון בפן הפלילי של סעיפים 40 ו-41 אז הייעוץ המשפטי אמרו - - -

<איתי עצמון: הייעוץ המשפטי של משרד התחבורה.

<אהוד שניידר: לא, של משרד המשפטים.

<אהוד שניידר: עורכת-דין בגין אמרה, שאם רוצים לטפל בפן הפלילי צריך לטפל בו פה.

<אהוד שניידר: ואני מגיע לזה.

<אהוד שניידר: למה אני מתכוון?

<אהוד שניידר: בסעיף 41(ג) כתוב:

<אהוד שניידר: מכל מקור שממנו ניתן להשיג באותה עת את מוצרי התעבורה.

<אהוד שניידר: זאת אומרת, מטילים על היבואן הישיר לא להשיג את מוצר התעבורה מהיצרן אלא מכל מקור שהוא.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אבנר, בבקשה.

<אהוד שניידר: רגע, סליחה.

<אהוד שניידר: עכשיו, אני אומר, יכול להיות - - -

איתן כבל: מה, אתה עכשיו מפרשן את עצמך?

<אהוד שניידר: לא, יש עוד סעיפים, יש עוד דברים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בבקשה.

<אהוד שניידר: יכול להיות שאנחנו פונים אל יצרן הרכב ואומרים לו: תראה, דגם רכב שאנחנו לא מייבאים הגיע לארץ, אנחנו מבקשים בבקשה שתספק לנו מוצר תעבורה – במקרה הטוב הוא מספק לנו.

<אהוד שניידר: עובדתית, יש מקרים שאומר יצרן הרכב: אין לי את המוצר הזה, ואני יכול אולי לספק לך אותו עוד חודשיים.

<אהוד שניידר: וזה מה שהוא אומר לי.

<אהוד שניידר: ואני מוכיח את זה למשרד התחבורה.

<אהוד שניידר: עדיין, לפי החוק, אני עובר עבירה פלילית, מכיוון שעברתי את אותם 45 ימים.

איתן כבל: עורך-דין שניידר, העניין ברור.

איתן כבל: כן.

<אבנר פלור: העניין הוא שאתה רוצה - - -

איתן כבל: יש כאן שתי נקודות.

איתן כבל: לא, אני מתנגד לפתוח את הסעיף הזה לגמרי.

איתן כבל: הוא אומר עכשיו שיקולים על השיקולים.

איתן כבל: מה אני מפחד מהדיונים האלה, יורם ושניידר?

איתן כבל: תראו, הרי גם בדיון הקודם, אני מניח, הבעיות האלה צצו ועלו.

איתן כבל: נכון?

<איתי עצמון: ברור.

הסעיף, אמרתי: מה שאני מנסה לייצר מצב, אתה יודע, אני לא יכול עכשיו לראות את עצמי במצב – תגידו לי אתם – שהחוק יודע לטפל בכל מקרה של אבן שנפלה מהמאדים ופגעה באוטו שבדיוק נכנס לתוך אני לא יודע מה.

<יורם בונן: זו בדיוק הבעיה.

איתן כבל: אתן, יורם.

איתן כבל: לגבי השאלה הפלילית, אני מניח, שאם בן-אדם או יצרן טען – היבואן, סליחה - -

<לאה ורון: היבואן הישיר.

איתן כבל: - - הישיר, שמה לעשות, ב"טויוטה", לרכב המסוים הזה הוא אומר רק חודשיים כי אין להם את זה, יש כאן השתה של אחריות פלילית.

איתן כבל: אז מישהו יצטרך הרי, תובעים אותו, אז הוא יצטרך להגיד: הנה, יש לנו כאן הוכחה.

<לאה ורון: בכזה מצב צריך שמישהו ממשרד התחבורה יבדוק את המסמכים וימנע מהם - - -

<חוה ראובני: יש לנו מצב שבו היצרן הרי התחייב לספק את המוצרים האלה.

דוד ביטן: אבל למה פלילי?

דוד ביטן: למה פלילי?

דוד ביטן: תנו לו קנס.

איתן כבל: מה הוא אומר?

<חוה ראובני: אני מבינה מה שהוא אומר.

<חוה ראובני: הארכנו את התקופה - - -

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: מה הוא אומר?

איתן כבל: כשאתה שומע פלילי – נכון, זה מקדם מצד אחד, אבל גם סתם אתה מכניס את הבן-אדם לסרטים מיותרים.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: אין צורך פה פלילי.

איתן כבל: מה שאני מנסה, בסעיף הזה צריך למצוא אצלכם – אני לא יודע מי, המנהל, אני לא יודע מה, שזה יבוא בפניו.

איתן כבל: הרי זה לא כל שבוע.

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: אם כל שבוע יתחיל לבוא, להגיד לך: תשמע, הרמנו טלפון ליצרן, שלחתי לו סמ"ס, הוא אמר: עוד חודשיים.

איתן כבל: אז ברור לנו שפה מישהו מתחיל לרמות.

איתן כבל: ונוכלויות זה לא לחוק.

איתן כבל: הרי חוק הוא לא עוצר נוכלויות.

<אבנר פלור: השאלה, אדוני היושב-ראש, אם נאריך את התקופה - - -

איתן כבל: לא, אני לא רוצה להאריך.

דוד ביטן: תורידו את הפלילי, אלא אם כן זה חוזר ונשנה.

דוד ביטן: אם זה חוזר ונשנה - - -

איתן כבל: אבנר, אני לא רוצה להאריך.

איתן כבל: הארכה אין לה סוף.

<איתי עצמון: הארכנו בכנסת הקודמת.

איתן כבל: שמעת?

איתן כבל: אני לא מבקש להאריך.

איתן כבל: אני בסך הכול מבקש, לפני שמופעלת סנקציה פלילית - -

דוד ביטן: יש לי רעיון.

איתן כבל: אתן לך תיכף.

איתן כבל: - - לפני שמופעלת הסנקציה הפלילית – יכול להיות שצריך להפעיל אותה, אני לא אומר שלא.

דוד ביטן: אם זה חוזר ונשנה.

דוד ביטן: אם לא – לא.

איתן כבל: אדוני - - -

דוד ביטן: ראשון.

איתן כבל: נו, אני רואה.

איתן כבל: איזה התרגשות, איזה כוח.

איתן כבל: זה מכפיל כוח, או שאני נותן מחמאות מיותרות?

דוד ביטן: תמיד.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם, שלפני הפעלת – צריך שיהיה איזה מנגנון שיודע להגיד: וואלה, במקרה הזה, הקיצוני הזה, באמת חודשיים זה - - -

<דרור וגשל: אדוני, יש תמיד שיקול דעת.

<דרור וגשל: בכל מצב יש שיקול דעת - - - כתב אישום.

<חוה ראובני: וזה לא אחריות קפידה, צריך בכל זאת יסוד נפשי מסוים.

איתן כבל: אוקיי.

<דרור וגשל: אם יש איזשהו מקרה נורא קיצוני, אז שיקול הדעת של התביעה יהיה לא להגיש כתב אישום.

<איתי עצמון: לא, אבל אני רק מזכיר - -

דוד ביטן: לעשות את זה בניסוחים האלה.

<איתי עצמון: - - שהעובדה שלהפרה כזאת יש סנקציה פלילית לא אומרת שאוטומטית יוגש כתב אישום.

<איתי עצמון: יש הליכים ארוכים עד שמגישים כתב אישום.

דוד ביטן: לא, עזוב, לא צריכים על כל דבר פלילי.

דוד ביטן: צריך להשית קנס, אבל לקבוע בחוק, שאם הוא חוזר על זה במשך שנה כך וכך פעמים, אז זה יהיה גם פלילי.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: כי להם אין בעיה לשלם קנס, בוא נגדיר את זה ככה.

איתן כבל: מה הוא אומר בעצם?

איתן כבל: סליחה.

<זאב פרידמן: שהם מהות של התחרות.

<דרור וגשל: נכון.

<קריאה: מהות של שירות.

<חוה ראובני: אנחנו מדברים כאן על רכב שעומד, כי אולי אי-אפשר להשתמש בו, שבועות ארוכים.

<דרור וגשל: הם בליבת הפעלת החוק.

איתן כבל: כן, יורם.

<זאב פרידמן: במקרה הטוב.

<זאב פרידמן: ובמקרים הרעים עוד אנשים ישתמשו בהם כפי שהם בלי התיקון שצריך.

<דידי רוזנפלד: תכתוב שזה רכב עומד.

איתן כבל: סליחה, דידי, אתה במוסך עכשיו?

איתן כבל: אתה רואה מה קורה?

איתן כבל: עזוב, מה אתה נותן לי פרשנות כאילו שאתה במוסך – עומד, לא עומד.

איתן כבל: הוא ראה שהרכב נוסע.

דוד ביטן: תגיד, מ"שלמה SIXT" הולכים להשקיע לקנות את כל היבואנים?

דוד ביטן: אתה חזק בעניין.

<דידי רוזנפלד: אספר לך אחר כך.

איתן כבל: בבקשה, יורם, משפט.

<יורם בונן: אני רוצה להזכיר לחבר הכסת ביטן, שבדיון - - -

דוד ביטן: אני בעד.

דוד ביטן: מה אתם רוצים?

דוד ביטן: גם פה אתם מעירים לי?

<יורם בונן: להיפך.

<יורם בונן: בדיון על סעיף 35 דובר על עצם הטלת החובה, ואמרנו: איך נחזיק מלאי ל-90 דגמים, כל חלק וחלק?

דוד ביטן: אמרת שאפשר להזמין, נכון.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: יורם, סליחה, שנייה.

<יורם בונן: עוד נקודה אחת, אדוני.

<יורם בונן: עם כל הכבוד, הנושא הזה של שיקול הדעת לתביעה.

<יורם בונן: קודם כול שמים אותנו עבריינים, אחר כך אומרים: אל תדאגו, יש להם שיקול דעת.

איתן כבל: יורם, העניין ברור, תודה.

איתן כבל: כן, בבקשה, משה.

דוד ביטן: אבל אם אתה חוזר על זה כמה פעמים בשנה?

דוד ביטן: אז יש עניין, רק אם אתה חוזר על זה.

<משה בר: שמי משה בר, ואני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחרש נכים למען נכים".

<משה בר: אני רוצה להעלות דבר שקרה לי אישית.

<משה בר: היה לי רכב וחלק הלך ברכב.

<משה בר: פניתי פה לכל המוסכים, לכל החברות, אמרו: אין להשיג את החלק.

<משה בר: במקרה נסעתי לצרפת, למישהו שבכלל לא מתעסק, העלה בשנייה במחשב עם מספר החלק, סרק בכל העולם, ואמר: במקום זה וזה יש את החלק.

<משה בר: הבאתי את החלק ותיקנתי את הרכב.

<משה בר: ואם לא, הייתי צריך לזרוק את הרכב.

<משה בר: פשוט מאוד פה החברות לא רוצות לבדוק, לא מעוניינות לבדוק את הדברים האלה.

<משה בר: זה היום בשניות במחשבים.

<משה בר: לא צריך פה 20 יום ולא 30 יום.

איתן כבל: חלק יותר זול מאותו חדש.

<משה בר: כן.

איתן כבל: זה העניין.

איתן כבל: בדיוק מהנקודה הזו.

איתן כבל: אוקיי, אני רוצה לסכם.

איתן כבל: יקי – חבר'ה, זה לא ילך לפי דגמים.

<יעקב אנוך: דבר שלא היה נדון בפעם הקודמת, שלא היה קיים, עלה, דיברתי עם משרד התחבורה והיא תעלה את זה.

איתן כבל: שמה?

איתן כבל: יקי אנוך.

איתן כבל: חבר'ה, לא אתחיל להגיד את השמות שלכם.

<יעקב אנוך: יקי אנוך, איגוד יבואני הרכב.

<יעקב אנוך: זה משהו שלא ידענו בוועדה הקודמת, לא נתקלנו בו עדיין.

<יעקב אנוך: יש מצב שרכבים מיובאים מאותו תוצר, מיובאים בייבוא מקביל, ונעשים בהם מניפולציות מקומיות בשביל להתאים אותם לשוק.

<יעקב אנוך: זו לא עבודה של היצרן, אין על זה שום מידע, ואין לנו שום דרך להיות חייבים לספק להם חלקי חילוף.

<יעקב אנוך: משרד התחבורה מכיר את הנושא – אבנר, העלינו לו את הנושא.

איתן כבל: יקי, העניין ברור.

איתן כבל: אבנר.

איתן כבל: אבל אני לפני כן רוצה להגיד משפט.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, שאמרנו כבר בדיונים הקודמים, שהאחריות היא למה שהיצרן יודע לתת ומה שהוא קיבל.

איתן כבל: אם מישהו עשה בו מניפולציה ושפצר אותו ותיקן אותו ועשה לו, אז הוא כבר לא נמצא - - -

<איתי עצמון: יש סייג לאחריות?

<איתי עצמון: זה מה שאתה אומר?

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: זאת אומרת, מנקודת המבט שלי - - -

<אבנר פלור: הכוונה שלנו בחקיקה, שמדובר על אותם מוצרים, על אותם מוצרי תעבורה, עם אותם מק"טים שמוכרים, בין-לאומיים, של היצרן, ולא כל אחד בא.

<אבנר פלור: צריך אולי רק להדגיש את זה.

איתן כבל: לדעתי, יקי, זה ברור.

איתן כבל: בשביל זה לא צריך אפילו להגיע לשיעורים בשנה א' משפטים.

איתן כבל: זאב.

<זאב פרידמן: זאב פרידמן, המועצה הישראלית לצרכנות.

<זאב פרידמן: אני מבקש, במחילה, להעלות נושא שכבר עלה.

איתן כבל: לסעיף פה?

איתן כבל: לא.

<זאב פרידמן: בדיוק כך.

<זאב פרידמן: אבל אם יש כאלה רכבים שנכנסים, אחרי ששפצרו אותם והכניסו אותם, איך הם נכנסו לארץ?

<זאב פרידמן: איך הם נכנסים לארץ?

איתן כבל: זאב, אני לא עומד עכשיו, אני לא באונייה.

דוד ביטן: מה, נראה לך - - -

איתן כבל: מה אני נראה לך - - -

<זאב פרידמן: אבל אסור שרכבים כאלה יהיו כאן.

<אהוד שניידר: תשובה לא קיבלנו אבל, אדוני.

<אבנר פלור: אמרתי שאנחנו מדברים על אותם מק"טים.

<אבנר פלור: אם זה לא אותו מק"ט ועשו שינויים כאלה ואחרים, אז לא.

<אבנר פלור: כל החוק מתייחס - - -

איתן כבל: רק למה שאנחנו מדברים על-פי המק"ט.

<אבנר פלור: כאילו שניתנה.

איתן כבל: אבנר, אנחנו לא חוזרים על משהו שטחנו אותו עד דק בפעם הקודמת.

איתן כבל: אני רוצה להגיד ככה: נעלה את זה להצבעה, ברשותכם.

איתן כבל: בנושא הטיפול הפלילי, אני מבין שאנחנו - - -

דוד ביטן: רגע, אבל מה הכוונה מכל מקור שהוא?

<איתי עצמון: זה לא בסעיף הזה.

איתן כבל: זה לא בסעיף הזה.

דוד ביטן: מה הכוונה בסעיף הזה?

<דידי רוזנפלד: משומש.

דוד ביטן: אבנר, מה זה מכל מקור שהוא?

<אבנר פלור: מכל מקור, הכוונה שזה מלא מחויב להיות ישירות מהיצרן.

איתן כבל: זה מקל עליכם.

<חוה ראובני: מדילר.

איתן כבל: אבל הם לא רוצים שזה יקל עליהם כשזה נוגע לרכב שזה לא שלהם.

<יעקב אנוך: זה לא מקל.

<יעקב אנוך: אתה מטיל חובה שאני לא יכול לעמוד בה.

איתן כבל: לא, תסלח לי, הוא אמר או או.

<אהוד שניידר: סליחה, אני רוצה להסביר.

איתן כבל: שניידר, אני לא נותן לכם שום הסבר.

<אהוד שניידר: - - -

איתן כבל: סליחה, הוועדה קיימה בעניין הזה דיון.

איתן כבל: בנושאים הקודמים, למרות שקיימה, הרחבתי.

איתן כבל: פה – שלום עלייך נפשי.

איתן כבל: הנושא הפלילי – נעסוק בו כשנגיע לעניין הזה.

דוד ביטן: תנסו למצוא פתרון לנושא הפלילי כשנגיע, בסדר?

איתן כבל: כי בסוף הרי אם הוא לא עומד בזה, ברוח הדברים שגם דוד אמר, שאם זה הופך להיות סדרתי.

איתן כבל: וסדרתי זה פעם נוספת, זה לא עוד - - -

דוד ביטן: פעם פעמיים.

<זאב פרידמן: איתי, מכל מקור סביר.

דוד ביטן: מה זה סביר?

<חוה ראובני: שלא ישתמע שזה חלקים גנובים.

דוד ביטן: תורידו קצת את - - -

<זאב פרידמן: זהו בדיוק, שלא חלקים גנובים ושלא יצטרך להביא מאוסטרליה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: ממקום שניתן להשיגו, אני יכול לשלוח אתכם כבר עכשיו.

<זאב פרידמן: באופן סביר.

איתן כבל: צודק צודק.

<זאב פרידמן: שאם אי-אפשר להשיג - - -

דוד ביטן: קיבלנו את זה.

איתן כבל: צודק, זאב.

איתן כבל: זאב זאב, קיבלנו את ההערה שלך.

איתן כבל: מקום סביר, אוקיי.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בעד אישור סעיף 41 – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: אני מזכיר שנושא האחריות - - -

<לאה ורון: הענישה פלילית תיבחן בסעיפים שעוסקים בענישה.

איתן כבל: אוקיי, הלאה.

<לאה ורון: ואם יצטרכו, תוגש בקשה לדיון מחדש, שניידר.

דוד ביטן: טוב, בוא נמשיך.

דוד ביטן: סעיף 42, בבקשה.

<חוה ראובני: לחזור על (א)?

דוד ביטן: לא שמעתי, דיברתי עם היושב-ראש.

<חוה ראובני: אחזור על (א).

דוד ביטן: הסבר קצר.

<חוה ראובני: אחריות זה תיקון של ליקוי בשלבים הראשונים, שלכאורה הוא ליקוי בייצור, התקופה שהיצרן מתחייב אליה.

<חוה ראובני: והיא לא על חשבון הלקוח.

<חוה ראובני: הכלל הוא: יבואן רכב ישיר נותן על חשבונו, שמגולגל לפי 35(א) ליצרן לכל רכב המיובא על ידו, ויממש, זאת אומרת יבצע, את האחריות כאמור לכל רכב שהוא מתוצר המיובא על ידו, שגם שם האחריות היא של היצרן.

<חוה ראובני: כאשר מדובר ביבואן רכב עקיף, שהוא מתוצר שאין לו יבואן ישיר, היבואן העקיף נושא באחריות לספק את השירות של טיפולי האחריות.

<חוה ראובני: (ג), וזה נושא שהתעורר בדיון שהיה קודם על סעיף 39א, שאסור להתנות את מימוש האחריות בכך שהטיפולים ברכב נעשים רק - - -

<לאה ורון: עורכת-הדין ראובני.

<חוה ראובני: אני מחכה לקשב.

<חוה ראובני: אסור להתנות את האחריות בכך שהטיפולים השוטפים, שאינם במסגרת האחריות, יבוצעו דווקא במוסכי שירות של היבואנים.

<חוה ראובני: זאת שאלה שהתעוררה קודם, והאחריות איננה נפגעת מזה שאני בוחרת בתוך השנתיים, שלוש, חמש של האחריות, לעשות את הטיפול השנתי השוטף אצל מוסך כשיר אחר, שהוא לא מוסך שירות מטעם היבואן.

<לאה ורון: זאת אומרת, זה אותם 600.

<דידי רוזנפלד: לא, להיפך.

<חוה ראובני: לא, כל האלפים.

<לאה ורון: כל האלפים בכל מוסך שהוא?

<אבנר פלור: כן.

<חוה ראובני: אני יכולה לבצע את התיקונים של הרכב שלי שאינם באחריות איפה שאני רוצה, גם בתקופת האחריות.

<חוה ראובני: הוא יכול לדרוש ממני להגיע אליו, למוסכים מטעמו של היבואן, רק באותם טיפולים שהוא נושא ב-90% מהעלות שלהם: תיקונים שזה תיקוני אחריות, שזה תקלת בטיחות סדרתית וכו'.

דוד ביטן: חמש דקות דיון, אם אתם רוצים, על הסעיף הזה.

דוד ביטן: מישהו רוצה לומר משהו?

דוד ביטן: כל אחד דקה.

דוד ביטן: כן.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, יש חוק הגנת הצרכן, שמכיל באמצעות התקנות שלו חובות לגבי האחריות.

<זאב פרידמן: למשל, באותם מקומות, ויש טיפולים שבאמת מבצעים אותם דווקא אצל היבואן, צריך לדאוג שתהיה איזה קורלציה בין החוקים.

<זאב פרידמן: למשל, מיקומים של תחנות שירות לצורך העניין.

<זאב פרידמן: ועוד כהנה וכהנה הוראות, שאני חושב שצריך - - -

דוד ביטן: אבל זה סותר את מה שאמרנו.

<איתי עצמון: ההוראות לפי חוק הגנת הצרכן חלות גם על תחנות שירות לרכב?

<איתי עצמון: לא, אני שואל.

<זאב פרידמן: בוודאי שכן.

<זאב פרידמן: ולכן אם יש דבר שאני מחויב לבצע אצל היבואן, לפחות שיאפשר לי למשל את אותן נקודות, או שהוא יתקשר עם מוסכים, לא אכפת לי אם הם יהיו שלו או של אחרים, אבל לפחות שאקבל – אדם שגר באלעד, שלא יצטרך לנסוע למוסך היבואן שנמצא - - -

דוד ביטן: זה לא במבה, זה שירות שמצריך הרבה השקעה.

<זאב פרידמן: או שכן או שלא.

דוד ביטן: ואי-אפשר לעשות אותו בכל מקום.

<זאב פרידמן: להיפך, דווקא במקום שבו בן-אדם משקיע סכום גדול יותר, ככה מקום השירות - - -

דוד ביטן: כן, מה משרד המשפטים אומר על זה?

<דרור וגשל: אני לא מכיר את הסתירה הזאת לחוק הגנת הצרכן שמר זאב פרידמן מדבר עליה.

<דרור וגשל: זה לא תקף, אני מניח, רק לסעיף הזה.

דוד ביטן: אז תבדוק את זה.

<דרור וגשל: אם הוא יפנה אותנו - - -

דוד ביטן: אם יש סיבה, אז נעשה רוויזיה על זה.

<איתי עצמון: אני רק מזכיר שבהמשך הצעת החוק ישנו סעיף שעניינו שמירת דינים, שבין היתר מאזכר, אם אני לא טועה, הוראות לפי חוק הגנת הצרכן.

דוד ביטן: אז תבדוק את זה.

<איתי עצמון: צריך לבדוק אבל אם יש צורך בהתאמה ספציפית.

<איתי עצמון: אני לא חושב, אבל אפשר לבדוק.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: עוד מישהו רוצה?

<דרור וגשל: נבדוק את זה.

דוד ביטן: אוקיי, תודה, הבנו.

דוד ביטן: מאחר שאין הערות או שאלות חוץ מההערה של המועצה לצרכנות, שתיבדק בסעיף הרלוונטי, מי בעד?

דוד ביטן: אני נאלץ להביע לבד, מה אני יכול לעשות.

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 42 – פה אחד

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: סעיף הבא.

דוד ביטן: פה אחד.

<לאה ורון: סעיף 43.

<חוה ראובני: היבואן העקיף לא עומד בקשר ישיר עם היצרן.

<חוה ראובני: עלול להיות מצב שבו היצרן מפרסם recall – הודעה על תקלת בטיחות סדרתית – לגבי רכב שהוא ייבא, וכיוון שהיבואן העקיף איננו קשור אתו, הוא לא ידע על כך.

<חוה ראובני: ולכן אני רוצה להטיל עליו חובה פוזיטיבית לעקוב אחרי הפרסומים האלה.

דוד ביטן: ואיך יאכפו את זה באמת?

דוד ביטן: איך תדעי אם הוא עקב?

דוד ביטן: תראי, אם יש בעיה והרכב שלו לא עבר את ה-recall הזה, אז אנחנו יודעים שהוא לא בדק.

<דידי רוזנפלד: אבל לא תדע שהיה recall.

<דידי רוזנפלד: אם הוא לא אמר לך אז לא תדע שהיה recall.

דוד ביטן: אבל יש לו חובה להסתכל.

<דידי רוזנפלד: מעת לעת הוא יבדוק והוא לא גילה את זה.

<דידי רוזנפלד: זאת אומרת, שיש תקלת בטיחות - - -

דוד ביטן: הבנו את הסעיף.

דוד ביטן: אבל הסעיף הזה לא נותן מענה למה שאתם רוצים.

דוד ביטן: אתם צריכים לומר, שגם היבואן העקיף, יש לו חובה להתייחס לעניין הזה.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: ואז זו בעיה שלו, שיסתכל איפה שהוא רוצה.

דוד ביטן: אני לא נכנס לזה.

דוד ביטן: רק תטילו עליו חובה כזאת, שגם במכוניות שלו הוא צריך לדאוג ל-recall.

דוד ביטן: זה הכול.

<חוה ראובני: הוא חייב.

<חוה ראובני: זה בכל מקרה.

דוד ביטן: אז אם יש, אז מה הבעיה?

<חוה ראובני: יש חובה על הסוכן המורשה להודיע - - -

דוד ביטן: המילה "נודע" לא מספיק טובה פה.

דוד ביטן: אתם צריכים לפתוח את (ג1) על-ידי ניסוח אחר, לא "נודע".

דוד ביטן: כי נודע – אם לא נודע לו, אז מה קורה?

דוד ביטן: אז אין אחריות?

<חוה ראובני: אני רוצה לתת את התמונה – אני מזכירה שבסעיף 36 הטלנו על הסוכן המורשה, שאתו היבואן העקיף קשור בהסכם, חובה להודיע על "ריקולים".

<חוה ראובני: לסוכן המורשה יש חובה להודיע לו.

<חוה ראובני: בנוסף, אני מטילה עליו לעקוב באופן עצמאי.

דוד ביטן: המילה "נודע" היא לא מספיק טובה.

דוד ביטן: היא לא נותנת אחריות.

דוד ביטן: נודע – כן, לא נודע – אז הוא לא חייב כלום.

<חוה ראובני: גם ישיר זה "נודע".

דוד ביטן: אז גם ישיר.

דוד ביטן: אין מילה "נודע", היא לא מספיק טובה.

<חוה ראובני: להיפך, אני רוצה להרחיב.

<חוה ראובני: זה מרחיב.

דוד ביטן: לא, הוא חייב לדעת.

<איתי עצמון: לא, היצרן אמור לתת לו.

<חוה ראובני: הוא קורא ספרות מקצועית והוא רואה שם דיבורים על זה – שיברר.

<איתי עצמון: היצרן מודיע לו, אני מניח.

<חוה ראובני: היצרן מחויב להודיע לו, אבל אני רוצה להרחיב מעבר.

דוד ביטן: המילה "נודע" היא לא טובה.

דוד ביטן: היא לא טובה.

דוד ביטן: לדעתי, היא לא מספיק טובה.

דוד ביטן: אין שום אחריות.

<חוה ראובני: לא, היא מרחיבה, היא נותנת חובה נוספת.

<איתי עצמון: אני חושב שאם נכתוב - - -

דוד ביטן: הכוונה שאם הוא ידע, גם אם היצרן לא הודיע לו.

דוד ביטן: אז צריך לכתוב את זה במפורש, מה זה המילה "נודע"?

דוד ביטן: זאת אומרת, הוא צריך לדעת, או באמצעות היצרן או באמצעים אחרים.

דוד ביטן: או בין בדרך אחרת.

<איתי עצמון: - - או בין בדרך אחרת.

דוד ביטן: זה חוק, אתם לא יכולים לכתוב את המילה "נודע" באופן כללי.

דוד ביטן: נודע ליבואן רכב עקיף בין באופן ישיר ובין באופן עקיף, אז הוא צריך לדעת.

<חוה ראובני: אז גם ישיר.

דוד ביטן: אותו דבר תתקנו שם - -

<אבנר פלור: בסדר.

דוד ביטן: - - בין באופן ישיר ובין באופן עקיף.

<חוה ראובני: אבל לגבי כולם, לגבי - - - התיקונים.

דוד ביטן: ואז אני לא צריך את - - -

<אבנר פלור: זה רק בנוסח אבל.

דוד ביטן: החובה על הרכב העקיף, אולי תגדירו את זה אחרת, את (ג1) הזה.

<חוה ראובני: אני רוצה להטיל עליו חובה פוזיטיבית לעקוב, כי הוא לא נמצא בקשר ישיר עם היבואן.

<איתי עצמון: איך המשרד יאכוף את ההוראה הזאת?

<איתי עצמון: מה המשמעות המשפטית של הוראה כזאת?

<יורם בונן: אבל האבסורד הוא - - -

דוד ביטן: רגע, אנחנו עוד עם המשרד עצמו.

דוד ביטן: אל תדאגו, תהיה לכם זכות דיבור.

<אבנר פלור: אפשר לבטל את הסעיף הזה, אם זה מהווה בעיה.

דוד ביטן: - - - בדרך עקיף או ישיר?

<אבנר פלור: את (ג1).

<אבנר פלור: לשאלתך, לגבי אכיפה שזה בעייתי - - -

<דידי רוזנפלד: ואז יהיה recall בטיחות, ואף אחד לא ידע אם תבטל את זה.

<אבנר פלור: לא.

דוד ביטן: אבל מה זה מעת לעת הוא יבדוק את הפרסום?

<יורם בונן: זאת בדיוק הבעיה, אדוני.

<יורם בונן: הכלל פה צריך להיות בכיוון ההפוך.

<יורם בונן: אני יכול?

דוד ביטן: מה רצית להגיד?

<יורם בונן: אדוני, אם יש משהו שמחדד את האבסורד, במובן הזה שיבואן עקיף מביא את הרכב, זורק אותו בנמל ומשם לא מעניין אותו שום דבר, זה הסעיף.

<יורם בונן: הרי איפה הבעיה?

<יורם בונן: לגבי דגמים שמיובאים על-ידי יבואנים עשירים – לא תהיה בעיה, כי יקבלו הודעה מהיצרן.

<לאה ורון: ברור.

<לאה ורון: הלאה.

<יורם בונן: כל הדגמים שהם לא מיובאים על ידי – מי ידאג להם?

<יורם בונן: הרי היבואן הישיר לא יודע בכלל על קיומם.

<יורם בונן: ולכן הבעיה היא לא עם החובה אלא עם זה שזה מעת לעת.

<יורם בונן: זאת אומרת, היבואן העקיף מביא לפה רכבים, ורק אם אין לו משהו יותר חשוב לעשות - - -

דוד ביטן: הבנו.

דוד ביטן: יש לי הצעה.

<יורם בונן: צריך לבדוק שאין recall.

<אהוד שניידר: צריך לבדוק כל יום.

<חוה ראובני: חשבנו להטיל עליו חובה לבדוק.

דוד ביטן: אוקיי, אז תבטלו ותוסיפו את זה כמו שאמרתי.

דוד ביטן: רק לגבי העקיף.

דוד ביטן: לגבי הישיר הוא מקבל את זה באופן ישיר מהיצרן, אז הוא לא צריך לבדוק.

<אבנר פלור: בסדר.

<אבנר פלור: אין בעיה.

<אבנר פלור: מקובל עלינו.

דוד ביטן: שמה לא צריך.

<אהוד שניידר: חבר הכנסת ביטן - - -

דוד ביטן: חבר'ה, לא חייבים לכל דבר להתייחס, תאמינו לי.

דוד ביטן: לא צריכים כל דבר להתייחס, אין חובה.

דוד ביטן: תיקנו את הסעיף, הכנסנו את זה.

<אהוד שניידר: אבל הוא חייב לבדוק.

<אהוד שניידר: צריך להטיל עליו חובה פוזיטיבית.

<אהוד שניידר: אבל זה "נודע".

<אהוד שניידר: "נודע" אז זה פסיבי.

דוד ביטן: לא, אבל הכנסנו את - - -

<עוזי יצחקי: למה?

<עוזי יצחקי: לרבות בדיקה זה אקטיבי.

דוד ביטן: לרבות – בסדר.

דוד ביטן: אני לא אומר מעת לעת, הוא חייב לבדוק תמיד.

דוד ביטן: זה כל העניין.

<קריאה: כל יום?

דוד ביטן: כתבנו את זה.

דוד ביטן: זה פרשנות אחר כך משפטית, אני לא נכנס לזה.

דוד ביטן: כן, תמחק ותוסיף את מה שאמרנו.

דוד ביטן: טוב, אין הערות.

דוד ביטן: אז מי בעד הסעיף על כל סעיפיו?

<לאה ורון: סעיף 43.

דוד ביטן: תתי סעיפיו.

דוד ביטן: אני נאלץ להצביע לבד.

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 43 – פה אחד

דוד ביטן: פה אחד.

דוד ביטן: אוקיי.

<לאה ורון: סעיף (ג1) נמחק.

<לאה ורון: ופסקה (ד) תוקנה.

דוד ביטן: מה אני יכול לעשות?

דוד ביטן: מה עם פריג', לא בא?

דוד ביטן: שברתם את פריג'?

<חוה ראובני: ה"נודע" תוקן בכולם.

<אבנר פלור: ל-(ג1)?

דוד ביטן: לא, (ג1) אנחנו מוותרים, אין צורך בו.

<איתי עצמון: (ג1) נמחק.

<איתי עצמון: ברישה של סעיף קטן (ד).

דוד ביטן: לא מעת לעת, יש לו חובה לבדוק.

דוד ביטן: אני לא נכנס לזה.

דוד ביטן: מה זה מעניין אותי מעת לעת?

דוד ביטן: יגיד: בדקתי אתמול, אבל שלשום לא בדקתי.

דוד ביטן: אני יכול להתמודד עם זה?

דוד ביטן: 43א, בבקשה.

<חוה ראובני: כדי לאפשר ליבואנים הישירים למלא את חובותיהם בתקנת בטיחות סדרתית לגבי כלי רכב שהם לא ייבאו, הם צריכים לדעת איזה כלי רכב נמצאים פה, שחל עליהם - - -

דוד ביטן: מעירים לי שאחת לשנה זה מעט.

<חוה ראובני: לפחות אחת לשנה.

דוד ביטן: כן, אבל את יודעת, החובה היא אחת לשנה.

דוד ביטן: למה אתה חושב?

דוד ביטן: אוקיי, בוא נשמע את האנשים.

<אהוד שניידר: אל"ף, אני לא חושב שצריך להעביר את זה ליבואנים הישירים, אלא המנהל יכול להעביר ישירות ליצרנים.

<אהוד שניידר: למה אנחנו צריכים להיות חשודים בכך שאנחנו מתערבים איכשהו בייבוא המקביל ובתחרות?

דוד ביטן: לא, אבל אתה, יש לך חובה, כל מיני חובות.

דוד ביטן: איך תדע מה ייבוא אם לא יהיה לך – אם לא תדע, אז תגיד: לא ידעתי שאני צריך לספק חלפים.

<אהוד שניידר: אסביר בדיוק איך זה צריך להיות.

<אהוד שניידר: המנהל יעביר את המספרים של השלדות ליצרן, ויגיד לו: השלדות האלה נמצאות בישראל.

<אהוד שניידר: אם קיים recall, בבקשה תודיע ליבואן - - -

דוד ביטן: זה לא רק recall, יש כל מיני חובות.

<אהוד שניידר: בסדר.

דוד ביטן: זה אספקת חלפים.

דוד ביטן: יש עוד הרבה.

<אהוד שניידר: בסדר, אבל הסעיף הזה מדבר על recall.

<אהוד שניידר: אז יודיע ליבואן הישיר על קיומו של ה- recall.

דוד ביטן: הבנתי.

דוד ביטן: לא, עזוב, זה לא מקובל מה שאתה אומר.

דוד ביטן: אנחנו מבקשים שזה לא יהיה פעם בשנה.

<אבנר פלור: מעת לעת.

<אבנר פלור: השאלה מה - - -

<איתי עצמון: מעת לעת זו שאלה של פרשנות.

דוד ביטן: מעת לעת זה לפחות פעם בחצי שנה.

<אבנר פלור: איתי, איך מקובל?

דוד ביטן: פעם בחצי שנה תעביר.

<אבנר פלור: אחת לחצי שנה?

<אהוד שניידר: זאת אומרת שמשרד התחבורה מוכן, שרכב שקיימת עליו תקלת בטיחות סדרתית, ייסע בארץ במשך חצי שנה בלי שאף אחד יידע מזה .

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אבל פה, כשיש תקלה, אז הוא מודיע מיד.

דוד ביטן: כתוב: מעת לעת לפחות.

<עוזי יצחקי: ואיך זה קורה היום?

<עוזי יצחקי: הלא אתם לא משיגים – יספרו פה החבר'ה הנחמדים.

דוד ביטן: אל תציג מקרה קיצון.

דוד ביטן: מקרה קיצון הוא יפעל.

דוד ביטן: מה, הוא לא יפעל?

<עוזי יצחקי: אתם לא משיגים את הבן-אדם, כי החליפו בעלויות, ואז הוא יכול גם לנסוע שנה, עד שהוא מגיע אלינו לרישוי רכב, לרישוי השנתי, ואני עוצר אותו.

<אהוד שניידר: מר יצחקי, אבל זה שונה לחלוטין.

<עוזי יצחקי: אז זה אותו דבר.

<עוזי יצחקי: נו, באמת, אז אל תפחידו פה: נושא החצי שנה ונושא השנה.

<אהוד שניידר: במקרה שאתה מתאר יודעים על קיומו של - - -

דוד ביטן: רבותי, אין צורך, זה לא סעיף מסובך כזה.

<חוה ראובני: - - - גם על היבואן העקיף - - - 43.

דוד ביטן: תתקן את זה לחצי שנה.

דוד ביטן: מי בעד?

<אהוד שניידר: לא קשור.

<אהוד שניידר: בעד אישור סעיף 43א – פה אחד

דוד ביטן: טוב, אנחנו נסיים את הסעיף אולי.

<לאה ורון: רגע, השר רשאי לקבוע.

<אבנר פלור: (ה) גם היא תקרא.

<חוה ראובני: הכוונה היא כאן שהיבואן הישיר מטפל בדברים שלא בהכרח יש לו עלויות, שאינן בהכרח מכוסות בהתחייבויות היצרן שניתנו במסגרת רישיון היבואן.

<חוה ראובני: והוא זכאי לקבל עליהן את השיפוי מאת היבואן העקיף, היבואן הזעיר, המייבא בייבוא אישי.

<חוה ראובני: וכאן מדברים על הדרכים להתחשבנות – בהסכמה, ואם לא בהסכמה - - -

דוד ביטן: יש למנהלת הוועדה איזושהי שאלה.

<לאה ורון: אולי אתם מוכנים לפרט בפנינו מה אותם מקרים שבהם נדרש תשלום כאשר יש recall?

<חוה ראובני: זה העלויות.

<חוה ראובני: לא הלקוח משלם אלא היבואן משלם.

<חוה ראובני: רק בייבוא האישי זה גם הלקוח.

<חוה ראובני: יש עלויות נלוות - - -

דוד ביטן: הבנתי.

<לאה ורון: אני רוצה להבין את המקרים.

<אבנר פלור: לא, עלויות נלוות הכוונה, שליבואנים היום, יש להם מחלקה שמטפלת בנושא "ריקולים", יש להם כל מיני הוצאות כאלה ואחרות.

<אבנר פלור: הכוונה פה, ברגע שמדובר ביבואן עקיף, שאין לו את זה, הוא בעצם מסתמך על היבואן הישיר, אז יש עלויות שהן שוליות.

<אבנר פלור: נכון שהן שוליות, אבל בכל זאת זו הוצאה עבור היבואן הישיר.

<אבנר פלור: ולכן התייחסנו לנושא של השיפוי.

<חוה ראובני: התקורה של הטיפול.

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: הם יפרטו יותר אולי.

<לאה ורון: אולי שהם יפרטו.

דוד ביטן: קודם כול, אני רוצה להבין, הסעיף הזה, בקדנציה הקודמת היה דיון ארוך?

<איתי עצמון: היה דיון ארוך.

<איתי עצמון: הסעיף תוקן.

דוד ביטן: רק הערה שלא הייתה בדיון הקודם.

דוד ביטן: אני לא מוכן לחזור על הדיון עוד הפעם, אני אומר לכם את האמת.

דוד ביטן: אם יש לך משהו שלא היה בדיון הקודם – אשמע אותו.

דוד ביטן: אם לא, אז נאשר את הסעיף כפי שהוא.

דוד ביטן: כן, בבקשה.

דוד ביטן: דקה יש לך, דבר.

<יורם בונן: עורך-דין יורם בונן, איגוד יבואני הרכב.

<יורם בונן: קודם כול, אדוני, מאז הדיון הקודם פורסם דוח שרון, דוח שהוגש לוועדת הכלכלה.

<יורם בונן: הדוח הזה מתאר שורה ארוכה של מקרים שבהם ההתניה של הטלת החובות על-פי סעיף 35, אדוני זוכר את הדיון הארוך - -

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: שהיה אחרי הדיון הקודם?

<יורם בונן: בוודאי.

<יורם בונן: נקודה ראשונה.

דוד ביטן: מה יש לכם לענות פה?

<עוזי יצחקי: התייחסנו במפורט.

<אבנר פלור: בוא נשמע.

דוד ביטן: לא, יש לכם תשובה לזה?

<אבנר פלור: גם אחרי דוח שרון, לדעתנו הסעיף הזה נותן מענה לנושא של השיפוי.

<אבנר פלור: אני לא יודע על מה אתה מדבר, אבל בוא - - -

<יורם בונן: אז אני רוצה להגיד כך.

דוד ביטן: הוא לא מתייחס ספציפית, הוא אומר באופן כללי.

דוד ביטן: בשביל זה יש את החיים, אתה יודע.

<יורם בונן: השאלה למה באופן כללי.

דוד ביטן: בחוק אי-אפשר להתחיל לתת דוגמאות.

<יורם בונן: זו בדיוק הנקודה, אדוני.

<יורם בונן: כי מתעוררת השאלה, מה פתאום אנחנו צריכים לרדוף אחרי יבואנים אחרים?

<יורם בונן: הרי גם דוח שרון, לגבי ההסדר שהוא מביא בניו-זילנד, בניו-זילנד מחייבים את הלקוח, ואחר כך אם היצרן משלם אז הלקוח מקבל את ההחזר ומתחשבן עם היבואן.

דוד ביטן: הבנתי.

<יורם בונן: למה אני צריך להתחשבן עם לקוח של יבואן אחר?

<יורם בונן: למה זה צריך להיות ככה?

<יורם בונן: זה אני שואל אתכם.

<יורם בונן: האם אתם מבטיחים שהיבואנים האלה גם ישלמו לנו?

<יורם בונן: זאת אומרת, אתם לוקחים ערבויות מהיבואנים האלה?

<יורם בונן: אם הם לא ישלמו לנו, אנחנו נוכל לחלט את הערבויות של היבואנים האלה כדי להבטיח את התשלום?

<יורם בונן: או שאתם רק מטילים עלינו את החובה לטפל, ואחר כך נשבור את הראש אם הוא יפשוט רגל והזעיר נעלם.

<אבנר פלור: לא, אבל למה סעיף (ב) לא נותן מענה?

<יורם בונן: כי החובה היא של היבואן.

<אבנר פלור: לא, סעיף (ב), אם אין הסכמה.

<יורם בונן: לא עניין של הסכמה.

דוד ביטן: אבנר, מה קורה אם היבואן העקיף פשט את הרגל?

דוד ביטן: אז ממי הם לוקחים את הכסף?

<קריאה: לא פשט, סגר.

דוד ביטן: נו, מה קורה במקרה הזה?

דוד ביטן: אין לו ממי לגבות.

<דרור וגשל: יש.

<דרור וגשל: הוא ילך ויגבה מאותו בן-אדם שפשט.

<דרור וגשל: יש תהליכי חדלות פירעון.

דוד ביטן: אה, זה לא רציני.

<דרור וגשל: לא, מה זאת אומרת.

<דרור וגשל: ומה יהיה על כל הלקוחות שלו?

<דרור וגשל: גם הם - - -

<קריאה: אבל אתה יכול להגיד את זה על כל - - -

<דרור וגשל: הבעיה שהם לא יקבלו את הכסף שלהם, את העשרה של התוספת?

<דרור וגשל: יש פה אלפי לקוחות שלא יקבלו את השירות.

<דרור וגשל: אז גם להם תהיה בעיה, כן.

<דרור וגשל: זאת התשובה.

<חוה ראובני: אנחנו סבורים שגם אפשר להטיל עיצום כספי על יבואן עקיף או זעיר שלא משלם.

<אבנר פלור: לא, אבל גם יבואן אישי יכול לפשוט את הרגל.

<דרור וגשל: אדוני, יש תנאים של - - - שנדרשים מהיבואנים.

דוד ביטן: על איזה סכומים מדובר כאן?

<אבנר פלור: אז בוא תגידו בבקשה.

דוד ביטן: בוא תגידו מה מדובר.

דוד ביטן: אם זה סכומים קטנים, אז אני לא צריך להתעכב על זה.

<יורם בונן: תלוי כמה רכבים יביאו.

<יעקב אנוך: אציע פתרון.

דוד ביטן: כן, מה ההצעה?

<יעקב אנוך: אנחנו לא רוצים לא קשר עם היבואן המקביל, א' או ב' או ג'.

<יעקב אנוך: נגבה את זה מהלקוח.

דוד ביטן: לא לא.

<יעקב אנוך: למה לא?

דוד ביטן: כי זה באחריות, ב-recall.

<חוה ראובני: הלקוח זכאי לשירות הזה חינם.

דוד ביטן: איזה הוצאות יש לכם?

דוד ביטן: ב-recall מדובר.

דוד ביטן: Recall אתה רוצה לגבות מהלקוח?

<יעקב אנוך: זה recall ואחריות, זה לא רק recall.

דוד ביטן: לא משנה.

<לאה ורון: תסביר - - -

<יעקב אנוך: אסביר.

<לאה ורון: אוקיי.

<יעקב אנוך: יש הוצאות של התנהלות מול היצרן, שעולות כסף.

<יעקב אנוך: מעבר, יש משלוח - - -

דוד ביטן: אז איזה סכום?

דוד ביטן: נגיד עכשיו תיקנתי.

<יעקב אנוך: - - -

דוד ביטן: לא, תגיד לי, אני רוצה להבין.

<איתי עצמון: סדר גודל.

דוד ביטן: סדר גודל, מה סדר הגודל?

<חוה ראובני: זה כלול בהתחייבות של היצרן - - -

דוד ביטן: מה סדר הגודל?

<דידי רוזנפלד: את רוצה שבעה ימים.

דוד ביטן: רגע, רבותי.

דוד ביטן: מה סדר הגודל בבקשה?

<יעקב אנוך: זה יכול להיות מאות שקלים.

דוד ביטן: מאות שקלים?

<דידי רוזנפלד: ללקוח.

<דידי רוזנפלד: לאוטו אחד.

דוד ביטן: אבל חלק מזה היצרן מחויב ב-recall?

<דידי רוזנפלד: לא, התוספת.

דוד ביטן: אז הוא לא מחויב לך גם על ההוצאות הנלוות?

דוד ביטן: רק להוצאות הישירות.

דוד ביטן: לא נשמע לי.

<יעקב אנוך: אלה החוזים.

<לאה ורון: אבל עבור מה?

דוד ביטן: באמת, היא צודקת, עבור מה?

<יורם בונן: אני רוצה להקריא מדוח - - -

דוד ביטן: להגיד לכם את האמת?

דוד ביטן: אין מקום להוסיף את זה בכלל.

דוד ביטן: אבל לא משנה.

<לאה ורון: לא צריכה דוח, אני רוצה לשמוע מכם.

<לאה ורון: את הדוח אנחנו מכירים.

<יעקב אנוך: אענה לך עבור מה.

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: הרי היצרן מחויב ל-recall.

דוד ביטן: אז למה הוא צריך לקבל הוצאות נלוות בכלל?

דוד ביטן: - - - אז תמיד יהיה, אז ברור שפה יהיה.

<דרור וגשל: צריך לטפל ברכב שהוא לא שלו.

<דרור וגשל: אז אולי אם יש בו איזשהו - - -

<דידי רוזנפלד: אולי הוא צריך ללמוד איך מטפלים ברכב?

<דרור וגשל: שבאמת לא תהיה טענה על זה - - -

דוד ביטן: - - - דרך הרכב.

<דרור וגשל: כמו שהם אמרו מקודם, היצרנים דואגים שהם לא יפסידו.

<דידי רוזנפלד: אם הוא לא מכיר את הדגם הוא צריך ללמוד אותו?

<דידי רוזנפלד: זו הוצאה?

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: אז זה הוצאה של מאות אלפי שקלים.

דוד ביטן: אז אתה רוצה שישלמו?

<דידי רוזנפלד: אתה רוצה.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: מה ההגדרה של הוצאות נלוות?

<אבנר פלור: אין איזו הגדרה מסוימת של הוצאות נלוות.

<אבנר פלור: אגיד.

<יעקב אנוך: היושב-ראש, הייתי בזכות דיבור.

דוד ביטן: אה, הבנתי.

דוד ביטן: לפי סעיף זה ומרכיביו.

דוד ביטן: בסדר, אז זה בתקנות יהיה.

<לאה ורון: מר אנוך היה ברשות דיבור.

דוד ביטן: טוב, הבנו, בבקשה.

<יעקב אנוך: נשאלתי שאלה על-ידי מנהלת הוועדה ואני רוצה לענות למנהלת הוועדה.

דוד ביטן: בבקשה.

דוד ביטן: דקה.

<יעקב אנוך: בכל ההסכמים עם היצרנים, מה שהיצרנים משלמים בדברים האלה זה את חלקי החילוף שהם שולחים לפה landed cost.

<יעקב אנוך: זאת אומרת, ההבדל בין landed cost לבין מה שהלקוח משלם זה מיסים.

<יעקב אנוך: את המיסים היצרן לא משלם, זו בעיה שלנו.

<יעקב אנוך: ההובלה של החלק מהנמל אלינו, זו בעיה שלנו.

<יעקב אנוך: עכשיו, אם יש עניין של נוזלים, שמנים, נוזל קירור אפילו שיש בו חומר מיוחד – היצרן לא משלם את זה.

<יעקב אנוך: עכשיו, באופן נורמלי, אנחנו כיבואני רכב, בעצם התמחיר שלנו - - -

דוד ביטן: הבנו.

דוד ביטן: אבל יש לך פה - - -

<יעקב אנוך: מכניסים את זה בתמחיר - - -

דוד ביטן: חבר'ה, בוא.

<לאה ורון: אז המנגנון שבנו פה בחוק לא עונה לכם על - - -

דוד ביטן: יש מנגנון בחוק, היא צודקת.

דוד ביטן: רבותי, מספיק.

דוד ביטן: יש מנגנון בחוק - - -

<יעקב אנוך: אין לי בעיה עם המנגנון.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: יש מנגנון בחוק ויש גם תקנות.

דוד ביטן: אנחנו פה לא בשביל – זה אתם צריכים לשבת עם נציגי השר ולהסביר להם מה צריך להיות בתקנות.

<יעקב אנוך: אין לי בעיה עם המנגנון.

<איתי עצמון: יש לי הערה.

דוד ביטן: מה ההערה שלך?

דוד ביטן: הבנו את העניין, לא צריך לדבר.

<יהודה לוי: יש נקודה אחרת שלא קשורה.

דוד ביטן: שלא עלתה בדיון הקודם?

<יהודה לוי: שלא קשורה - - -

דוד ביטן: לא, בדיון הקודם, בקדנציה הקודמת.

<יעקב אנוך: מה שאני אומר עכשיו לא עלה בדיון הקודם.

דוד ביטן: בסדר, אז שמענו, לא קיבלנו.

דוד ביטן: יש פה מנגנון מסודר לעניין הזה שפותר את הבעיה.

דוד ביטן: אל"ף, המנהל דן במקרה שיש מחלוקת.

דוד ביטן: ובי"ת, יש תקנות .

<יעקב אנוך: אין מחלוקת, תבדוק.

דוד ביטן: רגע, סעיף (ב).

<יעקב אנוך: אין מקור שישלם.

<יעקב אנוך: אין ממי לגבות את הכסף.

דוד ביטן: אין הסכמה?

דוד ביטן: אז יש מעין בוררות כזאת.

דוד ביטן: בסעיף (ה) השר רשאי לקבוע הוראות לעניין דרכי החישוב לפי סעיף זה ומרכיביו.

<יעקב אנוך: אין לי בעיה שמה.

<יעקב אנוך: הבעיה שלי שאין ממי לגבות.

דוד ביטן: אז זה עניין של תקנות.

דוד ביטן: לא ניכנס לזה.

<יעקב אנוך: אדוני היושב-ראש, אין ממי לגבות.

דוד ביטן: לא, לא קיבלתי.

דוד ביטן: אמרת, לא קיבלתי.

דוד ביטן: כן, מה אתה רוצה להעיר?

<איתי עצמון: הערה קצרה משפטית.

<איתי עצמון: אני חושב שסעיף קטן (ד) מיותר, מכיוון שיש בהמשך הצעת החוק סעיף כללי שעניינו סמכויות השיפוט לפי הצעת החוק, מנהל או רשות.

דוד ביטן: בסדר, נראה לכם להוריד את זה?

<איתי עצמון: כל בן-אדם לפי הצעת החוק או רשות לפי חוק בתי-משפט לעניינים מנהליים, אני חושב שאפשר לוותר על הסעיף הזה.

דוד ביטן: לא, אגיד לך למה הכניסו את זה.

דוד ביטן: הכניסו את זה בגלל סעיף (ב), שזה מעין איזשהו תהליך.

<איתי עצמון: לא, אבל המנהל ועובד משרד האוצר או כל גורם כאן הוא רשות לפי חוק בתי-משפט לעניינים מנהליים, להבנתי.

דוד ביטן: אפשר להבין את זה גם כמעין בוררות.

<איתי עצמון: אני מציע שנבדוק את העניין הזה.

דוד ביטן: תבדקו את העניין.

דוד ביטן: אם חייבים – תשאירו, אם לא – לא.

דוד ביטן: כן, מה רצית?

<יהודה לוי: יהודה לוי, סגן יושב-ראש אגודת מורי הדרך.

<יהודה לוי: לעניין של הסעיף הזה הכנסתם את סעיף 31 של ייבוא אישי.

<יהודה לוי: בייבוא אישי זה לא חברה, זה בן-אדם פרטי, זה מורה דרך שהביא אוטו לעבודה, ואתם משיתים עליו פה הוצאות נוספות, כי זה recall שהיצרן צריך לתת.

<יהודה לוי: אז אני מבקש להתייחס לסוגיה של בן-אדם פרטי שמביא אוטו, ולא עקיף וישיר.

<יהודה לוי: עקיף וישיר זה חברה.

<דידי רוזנפלד: מה ההבדל?

<דידי רוזנפלד: ההוצאה זה הוצאה.

<יהודה לוי: זה הבדל.

<יהודה לוי: נכון, זה ייבוא אישי.

<יהודה לוי: ופה משיתים מאות שקלים, כמו שאמר - - -

<דידי רוזנפלד: אבל זו ההוצאה.

<יהודה לוי: אבל זה recall.

<דרור וגשל: לא הבנתי מה הקושי.

<דרור וגשל: אתה מקבל את ה-recall בחינם, את העלויות הנלוות את משלם.

דוד ביטן: שמע, זה רק עלויות נלוות וזה לא צריך להיות הרבה כסף.

דוד ביטן: עזוב.

<יהודה לוי: לא, רק המיסים, ואם זה - - -

דוד ביטן: אז מה אתה רוצה?

דוד ביטן: אל תביא רכב בייבוא אישי?

דוד ביטן: אתה רוצה להביא בייבוא אישי?

דוד ביטן: יש לזה גם עלויות מסוימות.

דוד ביטן: ומי מביא ייבוא אישי?

דוד ביטן: רוב העשירים.

דוד ביטן: אז בוא נוריד קצת את העניין הזה.

דוד ביטן: רק "מרצדסים", "במ"וויים" וכל העניין הזה.

דוד ביטן: אז בוא נשים את הדברים האלה, בוא נוריד קצת בכיוון הזה.

<יהודה לוי: לא מדויק.

<יהודה לוי: אני מדבר על מורי דרך שעובדים ומכניסים מטבע חוץ.

דוד ביטן: בסדר, אז אל תביא.

דוד ביטן: אתה רוצה להביא?

דוד ביטן: יש לזה קצת דברים.

דוד ביטן: יש לך הנחה במחיר, אז יש לך 200-100 שקלים כשיש recall.

דוד ביטן: כמה פעמים יש recall – כל היום?

דוד ביטן: לא, recall אין כל הזמן.

דוד ביטן: תשימו את הדברים בפרופורציה.

דוד ביטן: טוב, אאשר את הסעיף הזה, בהמשך למה שאמר היועץ המשפטי לגבי סעיף (ד), אם יש חובה, בגלל שהיא לא החלטה מינהלית ממש, היא החלטה שהיא מעין בוררות כזאת – מעין שיפוטית, לכן אולי כן צריך להכניס את זה.

דוד ביטן: טוב, מי בעד?

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 44 – פה אחד

דוד ביטן: פה אחד.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: נעשה הפסקה.

איתן כבל: שלום לכולם, אנחנו מתחילים את המחצית השנייה או את הרבע האחרון, כל אחד יבחר לו לפי מה שהוא אוהב, של הדיון.

איתן כבל: אני מבין שהתקדמתם יפה.

<לאה ורון: הוא הגיע עד סעיף 45.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: אנחנו בסעיף 45, איסור בדבר התערבות.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: הערות?

<חוה ראובני: רציתי רק להסביר את השינוי.

איתן כבל: זה שינוי מאוד - - -

<איתי עצמון: דרמטי.

איתן כבל: לא, יש הבדל בין ימליץ לינחה.

איתן כבל: זה עולם ומלואו.

<חוה ראובני: אני חושבת שיש הבדל, לא יודעת עולם ומלואו, אבל הבדל מסוים.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: סליחה, ימליץ זה אתה לא חייב לקבל, הנחיה זה אתה מנחה אותו.

איתן כבל: הוא לא יכול לפעול אחרת.

<חוה ראובני: גם הנחיה אתה לא חייב.

<חוה ראובני: יכתיב זה משהו שאתה ודאי חייב.

<חוה ראובני: ולחייב אותו, ואולי אפילו עם איזה שוט הסכמי כזה או אחר.

איתן כבל: אוקיי.

<חוה ראובני: רצינו גם משהו שהוא יותר רך מיכתיב לאסור, כי יש מצב שאם יש מוסך שהוא עובד דרך קבע עם יבואן מסוים או משהו כזה, מה שהוא אומר לו זה כמעט תורה למשה מסיני.

<חוה ראובני: אבל אנחנו כן מבינים שיש מקום להמלצה, כי בסוף הוא יגיד לו: תשמע, אתה מתקן רכב שלי, אני חושב שאני ייבאתי, שאני מכיר אותו, שאני בקשר עם היצרן, אני חושב שיש עדיפות.

<חוה ראובני: אבל הנחיה זה קח תעשה, המלצה זאת הבעת דעה.

<חוה ראובני: אנחנו רוצים לאסור את זה.

<חוה ראובני: ינחה זה אומר לו: קח תעשה.

<חוה ראובני: המלצה זה איזושהי חוות דעת, שזה אולי יש מקום באיזונים של אפשרות הידע המקצועי לאפשר את זה.

<איתי עצמון: אם אני זוכר נכון, בדיונים בכנסת הקודמת, כאשר דנו בסעיף הזה דובר על המלצה כהמלצה כזו שאי-אפשר לסרב לה בעצם.

<איתי עצמון: לכן בזמנו כתבנו - - -

איתן כבל: אני לא מכיר המלצה שאי-אפשר לסרב לה.

<איתי עצמון: ביחסי הכוחות האלה זה כמו המלצה של מעביד-עובד.

איתן כבל: בסדר, אני מבין מה שאתה אומר.

<חוה ראובני: שיהיה ברור, אנחנו עדיין לא רוצים את האמירות הכאילו לא מחייבות שאי-אפשר לא לכבד אותן.

<חוה ראובני: אנחנו עדיין חושבים שיש לאסור אותן.

<חוה ראובני: יחד עם זאת, המונח המלצה משמיע איזושהי אמירה של חוות דעת על מה מתאים, חוות דעת עניינית, שזה אין מקום לאסור.

איתן כבל: כן, יורם, בבקשה.

<יורם בונן: אדוני, רק בקשה אחת לגבי סעיף קטן (ב).

<יורם בונן: אנחנו מבקשים להוסיף את המילה כדין אחרי יבואן רכב מסחרי.

<יורם בונן: הכוונה – כתוב: בכל דרך שהיא לסיכול קבלת רישיון, אנחנו מבקשים שיהיה כדין.

<איתי עצמון: למה הכוונה כדין?

<יורם בונן: אסביר למה.

<לאה ורון: איפה המילה כדין צריכה מבחינתך להופיע?

איתן כבל: יבואן רכב מסחרי, (ב).

<יורם בונן: אסביר רק את ההבדל.

<יורם בונן: לכאורה הנוסח הזה אוסר על יבואן לפנות למשרד התחבורה ולומר לו שמי שהגיש בקשה לא עומד בתנאי החוק.

<איתי עצמון: אני חושב שמי שאמור לתת רישיונות זה הרגולטור, לא - - -

<אהוד שניידר: אני לא יכול להפנות את תשומת לבו של הרגולטור?

איתן כבל: אבל הוא יכול לעשות את זה בלי לבקש רשות מאף אחד.

<איתי עצמון: הנוסח הוא גורף – לא יתערב.

<יורם בונן: לא, אבל לכאורה, הנוסח הזה אוסר על זה.

איתן כבל: כן.

<יורם בונן: זה משהו מאוד לגיטימי בין מתחרים.

איתן כבל: מה אתם אומרים?

<חוה ראובני: אני חושבת שזה לא מונע מתן מידע כשלעצמו.

<חוה ראובני: אנחנו מדברים כאן על התערבות בניסיון להשפיע, בניסיון - - -

<איתי עצמון: אני לא בטוח שמה שאת אומרת עולה בקנה אחד כאן.

<איתי עצמון: כתוב: לא יפעל בכל דרך שהיא.

<איתי עצמון: לא, מתן מידע.

<חוה ראובני: דיברתי על מתן מידע, לא דיברתי על המלצה.

<יורם בונן: אפשר להחריג, שפניות למשרד התחבורה, אני לא חושב שיש סיבה למשרד התחבורה לאסור עלינו לפנות אליהם.

<דרור וגשל: אנחנו מקבלים את ההצעה.

<חוה ראובני: להוסיף את ה"כדין".

<חוה ראובני: אני לא חושבת שזה עונה על מה - - -

איתן כבל: אגיד לך איפה הבעיה שלי.

איתן כבל: אתן לאדוני.

איתן כבל: הבעיה שלי, שזו יכולה להיות דרך, אתה יודע, לעכב – טוב, בסדר, אבל זה תמיד אפשר להגיד.

איתן כבל: כן, גברתי.

<אינגריד הר אבן: הערה מאוד חשובה.

<אינגריד הר אבן: יחסי מוסך שירות ויבואן הם יחסים שמאופיינים למעשה בהכתבה.

<אינגריד הר אבן: היבואן מכתיב למוסך: אם אתה רוצה להיות מוסך שלי, תעשה א', ב', ג', ד'.

<אינגריד הר אבן: גם נגיע לזה בסעיף 52, של יחסי מוסך ויבואן.

<אינגריד הר אבן: פעמים רבות מספור יבואן מכריח מוסך לקנות שמנים מפה וחלפים משם, ולהתקשר עם ספק כזה או אחר.

<אינגריד הר אבן: אבל יש פה עוד עניין נוסף.

<אינגריד הר אבן: זה לא רק הכתבה לעניין זהות הגורם שממנו ירכוש מוצרי תעבורה, אלא יש להוסיף גם הגבלה על המחיר שגובה המוסך מצרכן עבור עבודה, שירות או מוצר תעבורה.

<אינגריד הר אבן: כי היבואנים מתערבים לא רק בזהות הספקים אלא גם במחירים שמוסך נותן, כאשר לא מדובר בתיקון באחריות, שאז ממילא היצרן משלם את זה.

<אינגריד הר אבן: אנחנו רוצים שהם לא יתערבו בשום - - -

איתן כבל: גברתי, העניין ברור.

<חוה ראובני: זה בסעיף 52, לדעתי.

<אינגריד הר אבן: לא, זה לא מופיע שמה.

<אהוד שניידר: יש חוק ההגבלים העסקיים.

<אהוד שניידר: אם אנחנו עושים הסדר כובל – בבקשה, יש חוק ההגבלים העסקיים והוא מטפל בזה.

<אהוד שניידר: הממונה על ההגבלים העסקיים יש לו שיניים מאוד חדות, והוא כבר השתמש בהם.

<חוה ראובני: אני חושבת שההערה מוסכמת עלינו בעיקרון, אבל אני חושבת שהיא מקבלת מענה במקום אחר, בסעיף 52.

<חוה ראובני: ולא יכתיב לו או ימליץ לו בעניינים אלה.

<חוה ראובני: תראי את הסיפה של (א).

איתן כבל: גברתי, בואי נסכם ככה.

איתן כבל: נרשמה הערתך, היא הערה גם כן חשובה, שאומרת היועצת המשפטית שהיא ראויה להתייחסות.

איתן כבל: נגיע לשם ונעסוק בכך.

איתן כבל: בנוסף, מה שאמר נציג משרד המשפטים, דרור, שאפשר להוסיף את אשר אתם מבקשים.

איתן כבל: ומה אתה רוצה להוסיף?

<איתי עצמון: לא, אני רוצה להבין בדיוק למה הכוונה.

<איתי עצמון: בסעיף קטן (ב) אתם מתכוונים להוספת המילה כדין בסיפה?

<איתי עצמון: או שאולי אפשר לכתוב: למעט העברת מידע למשרד התחבורה?

<יורם בונן: לא, זו לא העברת מידע.

<איתי עצמון: למה הכוונה?

<איתי עצמון: באלו מקרים אתם חושבים שאתם כן צריכים להתערב.

<יורם בונן: אגיד לך.

<יורם בונן: זה מאוד לגיטימי בתקשורת, בתעופה, כל דבר, שמתחרה פונה לשר שרוצה לתת רישיון למישהו אחר, ואומר לו: אדוני, אני חושב שאל תיתן, כן תיתן.

<יורם בונן: מה הבעיה?

<יורם בונן: לפנות אפשר, השר יעשה עם זה מה שהוא רוצה.

<איתי עצמון: אבל מה כדין כאן?

<איתי עצמון: זה מה שאני רוצה להבין.

<יורם בונן: למשל, אם אני חושב שהשר עומד לתת רישיון למישהו שלא עומד בתנאי הסף לקבלת רישיון, זה בהחלט לגיטימי לאפשר לי לפנות לשר ולטעון את טענותי, והשר יעשה עם זה מה שהוא רוצה.

<יורם בונן: לכן, מה שחשבנו זה לא יפעל בכל דרך שהיא לסיכול קבלה כדין של רישיון יבואן וכו'.

<איתי עצמון: אני מבין את הכוונה שלך, אני לא חושב שהתוספת שאתה מציע נותנת מענה.

<יורם בונן: - - - שהשר פועל שלא - - -

<איתי עצמון: אני חושב שהמנהל לא יוכל לתת רישיון אם המבקש לא עונה על תנאי הסף.

<דידי רוזנפלד: ואם הוא לא יודע?

<אהוד שניידר: איך אפנה את תשומת לבו בלי שאעשה עבירה פלילית לפי הסעיף הזה.

זה ככה: ברשותך, מה שאני מבקש.

זה ככה: אני מאשר את הסעיף הזה.

<איתי עצמון: כולל "ולא ינחה אותו"?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: מה שהיועצת המשפטית כאן אמרה, ייבדק בסעיף 52.

<איתי עצמון: ובסעיף קטן (ב) נבהיר את הכוונה.

איתן כבל: בדיוק, שהם יכולים לבוא.

איתן כבל: כן, בבקשה, אדוני.

<זאב פרידמן: מסירת מידע לגורם מוסמך לא צריכה להוות בעיה.

<זאב פרידמן: זה הניסוח שצריך פחות או יותר - - -

איתן כבל: כן, צריך למצוא ניסוח.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<דני דרגוצקי: שמי דני דרגוצקי מרשות המיסים.

<דני דרגוצקי: רק רציתי לוודא שזה יהיה לכל גורם מוסמך אחר באמת ולא דווקא למשרד התחבורה.

<דני דרגוצקי: כי יכולה להיות פנייה לכל מיני גופים רגולטוריים, לאו דווקא למשרד התחבורה.

<איתי עצמון: מי שנותן את הרישיונות זה המנהל ממשרד התחבורה.

<דני דרגוצקי: כן, זה ברור לי.

<דני דרגוצקי: אבל לסכל כל ייבוא, לא בהכרח הוא דרך משרד התחבורה.

איתן כבל: תשמע, אני מציע שזה יהיה למנהל, אחרת נמצא את עצמנו – יראה לנכון המנהל לפנות לרשות - - -

<עוזי יצחקי: לא ייתן לרשות המיסים?

<עוזי יצחקי: אותה ממשלה.

איתן כבל: כן כן.

איתן כבל: ימצא לנכון לפנות לרשות המיסים, יעשה את זה.

איתן כבל: אני לא רוצה עכשיו שיתחיל לי פה: חכה, פניתי לרשות המיסים, חכה, פניתי לפנצ'ר מאכער.

איתן כבל: אני מבין את מה שאתה אומר, אני מקבל את הרישה, לא את הסיפה.

איתן כבל: זאת אומרת, שגם אם יש פנייה בעניין הנוגע לרשות המיסים – יפנה למנהל, והמנהל, כמו בעניינים אחרים שאמרנו: ימצא לנכון להתייעץ עם הממונה על ההגבלים, אז אותו דבר כאן.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: מי בעד?

אורי מקלב: בכל אופן, רק שנייה, אדוני, לפני שאתה מבקש את הבעד.

איתן כבל: אה, שכחתי שאתה פה, אדוני.

איתן כבל: כן.

אורי מקלב: בכל אופן, ההערה שכאן עלתה - - -

איתן כבל: באיזה עניין?

אורי מקלב: שלא יסכל בכל דרך שהיא לקבל רישיון.

אורי מקלב: איך אתה נותן מענה לדרך לגיטימית, שכן יוכל - - -

אורי מקלב: כן, אבל הוא רוצה פנייה.

אורי מקלב: איך אתה לא מונע ממנו פנייה לגיטימית?

<איתי עצמון: ננסח את זה.

אורי מקלב: אם קיבלת את זה, אז זה בסדר.

איתן כבל: הרב מקלב, כבר קיבלנו את העיקרון.

איתן כבל: עכשיו, הם עושים צעד תימני הפוך – צעד אחד קדימה, שניים לאחור – הם עושים שניים קדימה, אחד לאחור.

איתן כבל: אתה מבין?

איתן כבל: אז אנחנו לא שם, אנחנו לא משנים את הצעדים שלנו.

<דני דרגוצקי: אבל לא מדובר רק על קבלת רישיון.

<דני דרגוצקי: לשון הסעיף פה ב-45(ב) מדובר: לא יתערב ולא יסכל בכל דרך שהיא.

<עוזי יצחקי: בסדר, אנחנו אותה ממשלה.

<דני דרגוצקי: לא, לא ניסחתי, אבל - - -

איתן כבל: לא, עזוב, אני מנסה לתקן.

איתן כבל: אם היו חושבים אחרת, היו אומרים לך אלה שאמונים על החוק.

איתן כבל: אני לא חושב שזה נכון.

<דני דרגוצקי: אז אם זה אומר שכל אזרח וכל יבואן יכול לפנות לכל גורם, כולל רשות המיסים, על מנת למסור מידע בכל שלב שהוא, אז אין לי בעיה עם זה.

איתן כבל: זאת לא הכוונה.

איתן כבל: העניין הוא בנושא מאוד מוגדר.

איתן כבל: אם מחר יסתבר שפה יש מישהו שמעלים מיסים, תמיד עומדת לו הזכות לפנות.

איתן כבל: חבר'ה, אל תערבבו אותי, עוד מעט נעשה מלשינון לרכבים.

איתן כבל: עזוב אותי מזה.

איתן כבל: יש פה מנהל, המנהל הוא הגורם.

איתן כבל: ההיפך, אנחנו מעוניינים לרכז אצלו מה שיותר מידע, כדי שהוא יוכל לשקול את כל הדברים בצורה נכונה.

איתן כבל: מי בעד? כן, אבנר.

איתן כבל: אבנר, אתם מעכבים אותנו?

<אבנר פלור: רק בסעיף (ב), שכתוב שם בסעיף (ב) שלא יפעל לסיכול לקבלת רישיון יבואן או לחידושו – לקבלה וחידוש.

איתן כבל: טוב.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: ירים את ידו.

איתן כבל: בעד אישור סעיף 45 – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עם התיקונים והתוספת שסיכמנו, 45(א), (ב) אושר.

איתן כבל: 46.

<לאה ורון: ואני מציעה שיתייעצו עם איזשהו עורך לשוני בעניין של יבואן מסחרי.

<איתי עצמון: התייעצנו עם הממונה על הנוסח.

<לאה ורון: והיא מקבלת את זה ככה?

<לאה ורון: כי כל מי שיקרא ויחזיק את החוק, מה שהוא יחשוב - - -

<איתי עצמון: שהרכב הוא מסחרי.

<לאה ורון: בוודאי.

<לאה ורון: יש בעיה עם העברית.

<חוה ראובני: זה עלה כבר בישיבה הקודמת עם זעיר, מה זה רכב זעיר.

<איתי עצמון: לא, בכנסת הקודמת.

<לאה ורון: צריך לתקן את זה וזהו.

<לאה ורון: עובדה שזה עולה.

איתן כבל: חברים, עובדה היא שתיקנו הרבה דברים.

איתן כבל: בוא נגיד את זה ככה: אולי כפינו עליכם לתקן, אבל גם אתם תיקנתם לא מעט דברים.

<אבנר פלור: בסדר.

איתן כבל: מה שאנחנו מבקשים, יכול להיות שתחזרו מבר אשר, והוא יגיד לכם - - -

<איתי עצמון: זה לא הם צריכים לבדוק, זה אני צריך לבדוק.

איתן כבל: בסדר גמור.

<רונן לוי: את אבשלום קור - - -

איתן כבל: יש יותר מאבשלום קור, במחילה מאבשלום.

<לאה ורון: יש אנשים שזה המקצוע שלהם, עריכה לשונית.

<לאה ורון: גם בכנסת יש.

איתן כבל: יש אנשים פה שזה תפקידם.

<איתי עצמון: הממונה על נוסח.

<זאב פרידמן: את העיקר פספסת, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אני מתנצל, ד"ר אבשלום קור.

איתן כבל: בבקשה, 46, מסירת מידע ללקוח.

איתן כבל: לא, דילגנו פה, סליחה.

איתן כבל: מה הקראנו עכשיו?

<לאה ורון: אדוני אישר 45, ועכשיו אנחנו ב-46.

איתן כבל: אה, סליחה.

<חוה ראובני: אחר כך ארצה להעיר איזושהי הערה מעבר לנוסח שמונח פה.

<חוה ראובני: אני רוצה לעצור כאן.

<חוה ראובני: השאלה על המידע הזה עלתה אגב הפרק של ייצור רכב, פרק ג'.

<חוה ראובני: וחשבנו שאו שכל הסעיף הזה יוסף גם על בעל רישיון ייצור רכב ושיווקו, או למקם את כל הסעיף במקום אחר.

<חוה ראובני: אבל בין כך ובין כך אני מציעה לדון בו עכשיו, ואולי אחר כך היועץ המשפטי יטפל בנושא סוגיית המיקום.

<חוה ראובני: ולכן, למרות שזה לא כתוב, אני מבקשת להוסיף לנוסח בפתיח של - -

איתן כבל: אין בעיה.

<חוה ראובני: - - בעל רישיון לייצור רכב ושיווקו.

<חוה ראובני: גם כאן להוסיף את היצרן, בשתי הפסקאות האלה.

<איתי עצמון: בעל רישיון לייצור רכב ושיווקו.

<חוה ראובני: הרעיון הוא – והנושא הזה עלה.

<חוה ראובני: וזה נושא שגם עלה אגב ייצור רכב ושיווקו וגם עלה בשעות הבוקר היום, הנושא של מידע למוסכים כדי שהם יוכלו לבצע את הטיפולים והתיקונים שנדרשים, להטיל חובה על היבואנים, וגם על בעל רישיון לייצור ושיווקו, למסור מידע למוסך, מידע שהם צריכים, בשביל לבצע את הטיפול והתחזוקה של הרכב.

<חוה ראובני: כמובן, אפשר עדיין לדרוש תשלום סביר במנגנון שדיברנו עליו לפני חצי שעה, ולפטור את היבואן מאחריות ממה המוסך עשה עם המידע הזה.

<חוה ראובני: הוא חייב לתת מידע נכון, אבל הוא לא אחראי לעבודה המקצועית של המוסך.

<חוה ראובני: וכפי שאמרתי קודם, אפשר לשים את כל הסעיף הזה בפרק - - -

איתן כבל: עזבי עכשיו את המיקום.

איתן כבל: כן, רונן.

<רונן לוי: דיברנו, וגם דיברנו עם משרד התחבורה, להכניס את המילה להנגיש ולא רק את המידע.

איתן כבל: כן, אני זוכר.

<רונן לוי: אנחנו רוצים שגם מידע יהיה מונגש, גם הציוד עצמו לצורך התיקון שלו יהיה מונגש.

<רונן לוי: וגם ההכשרות המקצועיות, שגם את זה אפשר יהיה להנגיש.

<רונן לוי: בדיוק.

<רונן לוי: כמו שדיברת על זה שהסעיפים צריכים להיות ברורים, אז אנחנו רוצים שיהיה ברור שההנגשה - - -

איתן כבל: חבר'ה, או שפותחים, או ששולחים אותם - - -

<יורם בונן: או שמלאימים או שפותחים.

איתן כבל: לא לא, סליחה.

<יורם בונן: בטח שכן.

<יורם בונן: הוא רוצה את הציוד.

איתן כבל: הוא לא אמר את הציוד.

<אהוד שניידר: הוא אמר.

<יורם בונן: בטח שכן.

<קריאה: מה זה להנגיש?

<אבנר פלור: אתה יכול להגיד מה אתה מציע שנתקן פה, שנבין?

<אהוד שניידר: - - -

<אבנר פלור: סליחה, שאלתי אותו, שנבין.

איתן כבל: שניידר.

איתן כבל: הבנתי הנגשה במושג אחר, לא במושג שהוא עכשיו יבוא, יתקן את זה במוסך אצלך, אם נעשה סדר.

איתן כבל: בשבילי הנגשה, משפט שעוד לא אמרתי אותו בחוק הזה, היה לי את המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: אתה מבין?

איתן כבל: שיהיה לכול חוק, מונגש, כל המילים היפות כתובות, ובסוף הוא לא יכול לבצע את החוק, כי תמיד יהיה איזה משהו שאפשר.

<אהוד שניידר: לא, אדוני לא שכחת לומר.

<אהוד שניידר: אמר.

<יורם בונן: לא הערנו לסעיף הזה.

איתן כבל: יורם, אני רוצה שתתרכז לדיון הבא.

<רונן לוי: הוא דיבר על זה שהוא לא יכול לתקן מ-96' דגמי "טויוטה", כי אין לו - - -

איתן כבל: לכן, מה אני אומר?

איתן כבל: הנגשה, שלא יבוא, יהיה לו מוסך, הוא יעשה, יקבל את הכול, והוא ירצה לרכוש ציוד מסוים לטפל ברכב, יגידו לו: לא, וואלה, זה בדיוק נגמר.

<רונן לוי: למה ממך?

<רונן לוי: כי אתה בעל הזיכיון.

<קריאה: - - - הם לא נותנים לו ציוד.

<אבנר פלור: כן, אני רוצה הבהרה.

איתן כבל: בבקשה, רונן.

<אבנר פלור: מה לכתוב פה?

<אבנר פלור: אני רוצה להבין.

<אבנר פלור: מה אנחנו מוסיפים בסעיף, שנבין.

איתן כבל: רונן, תסביר בדיוק.

<רונן לוי: רוצה להנגיש.

<רונן לוי: זאת אומרת, אחרי המילה - - -

איתן כבל: לא, תסביר מה זה להנגיש.

איתן כבל: אתה רוצה שיהיו רמפות?

איתן כבל: מה זה, רמפות שאוכל לבוא אליך ואוכל להיכנס - - -

<רונן לוי: לא, אם אני רוצה להיכנס לאתר, שהיום הכול הרי באתרים של היצרן, אז אני יכול לקבל סיסמה, הוא יכול למכור לי סיסמה.

<רונן לוי: זה אחד.

<יעקב אנוך: איך אני יכול למכור סיסמה?

איתן כבל: חברים יקרים, לא ביקשתי את התערבותכם.

איתן כבל: הוא מדבר אלי, הוא לא מדבר אליכם.

<רונן לוי: הייתי שם, אני יודע מה יש שם.

איתן כבל: הוא מדבר אלי ואל חבר הכנסת מקלב.

איתן כבל: וחבר הכנסת ביטן, שצריך הרבה להסתכל.

איתן כבל: בבקשה.

<רונן לוי: תפנה ליצרן, זה אומר תקבל "נאדה".

<רונן לוי: זה מה שהם מנסים לעשות.

<רונן לוי: אם נפנה ליצרן, נקבל "נאדה".

<רונן לוי: ואז היצרן יגיד: תפנה ליבואן.

<רונן לוי: אתם יודעים את זה.

<רונן לוי: חבל שלא הבאתי - - -

איתן כבל: רונן, לא ביקשתי שתצהיר לי הצהרות.

איתן כבל: תגיד מה אתה מבקש.

<רונן לוי: אני מבקש לקבל סיסמה לכניסה של אתרי היצרנים.

<רונן לוי: אחד.

<רונן לוי: כמו שכל מוסך באיחוד האירופי יכול לעשות, אני רוצה גם לקבל.

<רונן לוי: שניים, אני רוצה לקנות את המחשב ואת התוכנה, להשתמש בסיסמה הזאת.

<רונן לוי: זאת אומרת, להשתמש באתר היבואן, אני רוצה שתהיה לי נגישות לזה ושהם ימכרו לי.

<רונן לוי: הכשרות לרכב חדש – אני רוצה שהם ימכרו לי.

<רונן לוי: זה הכול.

<רונן לוי: לא אמרנו בלי כסף, אבל שתהיה הנגשה.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אבנר, אפרשן אותו בחייו.

איתן כבל: הוא אומר את הדבר הבא, אפרופו היה לי את החוק הכי טוב.

איתן כבל: אוקיי, העברנו את החוק.

איתן כבל: עכשיו, הוא רוצה ליישם את זה בשטח.

איתן כבל: הוא אמר: וואלה, עלא כיפאק, אני רוצה לפתוח מוסך ושיטפל בסוג מסוים של רכבים.

איתן כבל: כל מקום שהוא ילך עכשיו, ברור לי שישימו לו מכשולים בכל מקום.

איתן כבל: אני לא יודע עכשיו סיסמה, לא סיסמה, אני לא מבין גדול בזה, אם הוא כן צריך לקבל את הסיסמה, לא צריך לקבל את הסיסמה.

איתן כבל: אבל אני יודע, שאם אנחנו מתכוונים לפתוח את השוק, ואנחנו מתכוונים לאפשר שרכב יתוקן ויטופל על-ידי גורם שאנחנו רצינו, גורם שיודע לעשות את העבודה ולתת את השירות הטוב ביותר במחירים הסבירים ביותר, רונן, לכולם, צריך לתת לו את האפשרויות האלה.

<אבנר פלור: צריך בעצם להעתיק מה שבדירקטיבה האירופית.

<אבנר פלור: הדירקטיבה האירופית מחייבת את היצרנים, במסגרת האיחוד האירופי, כן לתת את המידע ואת הציוד.

<אבנר פלור: להעתיק את אותו סעיף גם פה.

<דידי רוזנפלד: ואז תחייב את היצרנים שבחו"ל - - -

<אבנר פלור: אני רוצה אבל להוסיף משהו, סליחה רגע.

<אבנר פלור: היום אלה שבאיחוד האירופי כן יכולים להיכנס והמידע הזה נגיש להם.

<אבנר פלור: אבל פה ישנם כאלה יצרנים שהמידע לא נגיש להם.

<אבנר פלור: כלומר, אם רונן, המוסך שלו או מוסך אחר, רוצה להיכנס, הוא לא יכול להיכנס לאותם אתרים, הוא לא יכול לקבל את זה.

<אבנר פלור: זה נכון.

<אבנר פלור: חלק מהם.

דוד ביטן: אז איך אתה פותר את הבעיה?

<אבנר פלור: לא, אז אני אומר, שנעתיק את הסעיף בדירקטיבה האירופית לפה, שאומר שבעצם כן נחייב את היצרן במתן המידע לאותם מוסכים.

דוד ביטן: אבל היצרן הוא לא מחויב.

<אבנר פלור: באמצעות היבואן.

<אבנר פלור: כמו שעשינו בכל - - -

<איתי עצמון: אי-אפשר להטיל חובות על היצרן בחוק הזה.

<דידי רוזנפלד: אתה יכול להטיל על היבואן מה שהוא יכול לתת.

<דידי רוזנפלד: זה לא שלו.

<רונן לוי: האיחוד האירופי הטיל על היצרנים.

איתן כבל: חברים, אני עוצר את הקטע הזה פה.

איתן כבל: זה לא קטע בשל.

איתן כבל: סליחה, זאב.

<רונן לוי: למה לא בשל?

איתן כבל: רונן, סליחה, עבדת קשה להגיע לפה?

<רונן לוי: מאוד.

איתן כבל: לא נראה לי.

איתן כבל: מקסימום היה לך פקק, והיו הבוקר.

הוא כזה: אני צריך שמה שהוא מתכוון ואתה מתכוון יתחבר.

הוא כזה: של מה שהם מסוגלים בדין לתת ומה שהם מתחמקים מלתת.

הוא כזה: או יש דברים, יכול להיות, שהם לא יודעים לתת.

דוד ביטן: זה נכנס לסעיף הסנקציות?

<לאה ורון: רגע, אבל אולי שרונן יבהיר באיזה מידע מבוקש מדובר.

<יעקב אנוך: אפתור לכם את הבעיה בשתי דקות.

<אבנר פלור: בעיצומים הכספיים.

דוד ביטן: בעיצומים הכספיים?

<אבנר פלור: כנראה שכן.

<רונן לוי: זה הכול.

איתן כבל: כן, אנוך.

איתן כבל: שם ותפקיד.

<זאב פרידמן: - - -

<רונן לוי: ברכבים המודרניים - - -

איתן כבל: זאב.

<זאב פרידמן: עד כדי כך.

<זאב פרידמן: אפילו אגזוז לא ניתן להחליף, כי זה לא מתחבר עם - - -

דוד ביטן: זה בעיה.

איתן כבל: כן, ברור, מה עשינו?

דוד ביטן: לא עשינו כלום.

<זאב פרידמן: הרכבים הולכים ונעשים יותר ממוחשבים.

<זאב פרידמן: זה לב ליבו של - - -

<רונן לוי: חלק מהתקלות זה עדכוני תוכנה.

<רונן לוי: בלי זה אתה לא יכול - - -

איתן כבל: רונן, אני חושב שהאנשים מבינים את מה שאמרתי.

אורי מקלב: אבל ליבואן יש את המידע הזה?

אורי מקלב: או שרק ליצרן?

איתן כבל: ודאי שיש לו.

איתן כבל: כן, יקי, משפט.

דוד ביטן: אם היה בא אליו האוטו, הוא היה מיד מתקן לו.

איתן כבל: יקי, אתה עוזר לנו או אתה רוצה להפריע לנו?

אורי מקלב: אבל היבואן נכנס ליצרן, לא שיש לו את המידע הזה בפני עצמו.

אורי מקלב: הוא צריך לקחת את זה - - -

איתן כבל: כן כן.

איתן כבל: יקי, בבקשה.

<יעקב אנוך: המידע הזה כולו, על-פי הרגולציה האירופית, פתוח בתמורה לתשלום.

<יעקב אנוך: זה אינטרנט.

<יעקב אנוך: אז כל מוסך שנמצא באירופה, לא בודקים אותו איפה הוא נמצא.

<יעקב אנוך: הוא נכנס לאתר אינטרנט, הוא משלם את הכסף והוא מקבל את הכול.

<יעקב אנוך: בדיוק כמו שאנחנו עושים.

<יעקב אנוך: אנחנו עושים אותו דבר.

איתן כבל: יקי, אני כבר רואה את זה שרוצה, כל הזמן המתח נופל לו, אין לו מספיק כוח.

איתן כבל: חבר'ה, אני לא עובד ככה.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, זאת נקודה שפה זו הדרך לשרוף את כל הסיפור.

<לאה ורון: שיעשו ניסוי.

איתן כבל: את כל מה שעשינו.

איתן כבל: מה שאני מבקש, אני כבר אומר, אני מודיע, הרצון שלנו, של הוועדה, ותקנו אותי אם אני טועה, תקן אותי חבר הכנסת מקלב אם אני טועה, זה שהמידע יוכל להגיע, יהיה זמין, יהיה אפשר להשתמש בו, שיהיה אפשר לרכוש את הציוד כמו שצריך, שיהיה מישהו שיעביר הכשרות.

איתן כבל: לא יגידו לו – זה לא "איקיאה" – לך תרכיב בבית לבד את המכונה.

איתן כבל: ומה שאני אומר לכם כאן, כדי שהדברים יהיו ברורים ונהירים - - -

<איתי עצמון: אתה רוצה כבר להחליט?

איתן כבל: לא, אני אומר לו מה אני רוצה שהוא יביא לי.

איתן כבל: זה הכיוון שלנו.

איתן כבל: אם אין את זה, אז כתבנו פה מילים, והרבה.

<עוזי יצחקי: אבל חשבנו לפרט את זה בתקנות.

<אבנר פלור: לא, אבל צריך בחוק שתהיה הסמכה.

דוד ביטן: הסמכה למה?

דוד ביטן: אז אתה נכנס, נותן לו – מה?

דוד ביטן: אני לא מבין.

דוד ביטן: הוא אומר שיש קודים.

איתן כבל: מה הם מחויבים?

דוד ביטן: יש קוד.

דוד ביטן: אתה יכול לקבל את הקודים אצלך, ואז אם הוא לא מוכן לתת, גם לתת לו קנס וגם לתת לו את המידע?

דוד ביטן: מישהו חייב לפתור את הבעיה הזאת.

<אבנר פלור: לא, בסדר, שוב אחזור ואומר, מה שרונן אומר, יש משהו בזה, שישנם יצרנים שלא ניתן להיכנס ולרכוש או לקחת את אותה תוכנה לתיקון וטיפול.

<אבנר פלור: זה נכון.

דוד ביטן: אלא בסיסמה?

<אבנר פלור: כן.

<אבנר פלור: זה נכון.

<אבנר פלור: ישנם כאלה יצרנים שאי-אפשר להיכנס אליהם אם הוא לא מאשר.

<אבנר פלור: יקי, זה נכון, לא כל היצרנים זה מחובר, אתה לא יכול להתחבר לכל היצרנים.

<אבנר פלור: אי-אפשר.

<אבנר פלור: עשינו את זה, עשינו ניסוי.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אם מקובל עליך, נעתיק את הסעיף הספציפי מהדירקטיבה ונכניס אותו לחקיקה.

דוד ביטן: אבל מה הוא אומר?

דוד ביטן: אני לא יודע מה הוא אומר.

<אבנר פלור: שתיתן את האפשרות - - -

דוד ביטן: אז תביא לישיבה הבאה.

<אבנר פלור: כן, בסדר.

איתן כבל: חברים, אני רוצה לאשר את זה בדיון הבא.

איתן כבל: לא צריך יום לימודים ארוך בעניין הזה, כי הכוונה שלנו כאן היא הכי ברורה, הכי פתוחה – הנגשה.

איתן כבל: לא רק הנגשה במובן, אתה יודע, שתיכנס לאתר באינטרנט.

איתן כבל: זאת אומרת, שכל מי שירצה להקים את המוסך, להתחרות, לתת שירות, יוכל לעשות את זה כמו שצריך.

איתן כבל: זה הכול.

דוד ביטן: אני הייתי מכניס גם סעיף, שאם זה חוזר על עצמו, זו עילה לביטול הרישיון.

דוד ביטן: ממש עילה לביטול הרישיון.

דוד ביטן: זה האל"ף בי"ת, מה זה הדבר הזה?

<חוה ראובני: זה כבר קיים.

איתן כבל: את זה יש.

איתן כבל: הבנו, אדוני המנכ"ל, אדוני הסמנכ"ל?

איתן כבל: מפתיע אותי שלא טיפלנו בזה בקדנציה הקודמת, כי זה אל"ף בי"ת.

איתן כבל: בלעדי זה זה לא - - -

<רונן לוי: - - -

איתן כבל: רונן, סליחה, לא דיברנו שוטף פה?

<רונן לוי: גם אני מדבר שוטף.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אתה מדבר שוטף מפריע.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ואתה כבר יודע שפה מבקשים רשות דיבור.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הסעיף טרם אושר, הוא יאושר בדיון הבא.

איתן כבל: בבקשה, 46א.

<חוה ראובני: סעיף 60 מונה רשימת פרטים של גילוי שחייבים להימסר.

<חוה ראובני: למעשה אימצו פה הסדר שנכתב במקור עבור המתווך.

<חוה ראובני: חלק מפרטי המידע רלוונטיים לגבי יבואן ישיר, חלק רק ליבואן עקיף או יבואן זעיר.

<איתי עצמון: ולכן לפי העניין.

<חוה ראובני: מכאן לפי העניין.

<חוה ראובני: כי אם מדברים על מספר קילומטרים שרכב נסע, אז זה בתחום - - -

איתן כבל: אוקיי, תודה.

<אבנר פלור: בנושא השקיפות.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד אישור סעיף 46א – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: חובות דיווח.

איתן כבל: רגע.

איתן כבל: יש עד כאן הערות?

איתן כבל: אוקיי, מי בעד 47(א)(1), (2), (3) ו-(ב)?

איתן כבל: בעד אישור סעיפים קטנים 47(א) ו-(ב) – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: (ג).

<חוה ראובני: ב-(ג) אני מבקשת לעשות שינוי לעומת הנוסח שמונח בפניכם.

איתן כבל: בבקשה.

<איתי עצמון: אני רוצה להזכיר לעניין פסקה (2) של סעיף קטן (ג) המוצע, שהנוסח שלו אינו תואם לנוסח שאישרה הוועדה בסעיף 27ב, לעניין חובת דיווח בעל רישיון לייצור רכב ושיווקו.

<איתי עצמון: האם זה בכוונה?

<חוה ראובני: אנחנו רוצים לעשות שם שינוי קטן.

<חוה ראובני: שנייה, אפתח את הנוסח שאושר.

<חוה ראובני: הנוסח הנוכחי מועדף עלינו.

<איתי עצמון: אבל אני לא כל כך מבין מבחינה מהותית.

<איתי עצמון: יבואן רכב מסחרי, יש עליו חובה לדווח על כל אירוע שעלול לגרום לירידה בהון העצמי.

<איתי עצמון: כלומר, הוא בעצמו אמור לדעת איזה אירוע עלול לגרום לירידה בהון העצמי שלו, ובכלל זה להשלים, כלומר להשלים - - -

<חוה ראובני: להון העצמי.

<חוה ראובני: אם הוא צריך להראות, כדי לקבל רישיון, איקס מיליוני שקלים הון עצמי, והוא יורד מתחת לסף הזה, אז אל"ף הוא צריך לדווח, ובי"ת או להשלים לאיקס - - -

<איתי עצמון: איך הוא ידע?

<חוה ראובני: זה ספרי החשבונות שלו.

<חוה ראובני: זה לפי הוראה של החוק.

<חוה ראובני: החוק מחייב אותו להשלים את זה.

<חוה ראובני: אסור לו להישאר מתחת להון העצמי הזה.

<חוה ראובני: ברגע שיש ירידה משם – אל"ף, הוא צריך לדווח; ובי"ת, לטפל בהשלמה.

איתן כבל: זאת חובתו.

איתן כבל: לעצמו ולסביבה.

דוד ביטן: אז תגיד מה הניסוח.

<איתי עצמון: לא, זה כבר שאלה של נוסח.

איתן כבל: לא, העניין הוא כזה, שברור לי שיש חובה לבעל העסק, אם יש ירידה שהיא עלולה לגרום לפגיעה, יכול להיות שהוא נקלע למצוקה כזו - - -

דוד ביטן: אבל איפה החובה הזאת קיימת?

דוד ביטן: בחוק?

<חוה ראובני: הנה, כאן.

דוד ביטן: לא, יש פה את חובת הדיווח.

<איתי עצמון: זה אחד מהתנאים לקבלת רישיון.

<איתי עצמון: עליו להראות הון עצמי.

דוד ביטן: בסדר, אבל אני פעם בשלוש שנים מקבל רישיון.

דוד ביטן: עד אז מה?

<איתי עצמון: לאורך כל תקופת הרישיון אמור להיות לך הון עצמי.

<איתי עצמון: זה חלק מתנאי הרישיון.

דוד ביטן: זה בתנאי הרישיון?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: כל תקופת הרישיון יש חובה.

<איתי עצמון: כאשר אתם אומרים לדווח למנהל על כל אירוע שעלול לגרום, השאלה אם בעל הרישיון יכול לדעת מה בדיוק האירוע הזה.

<איתי עצמון: כי זה לגבי בעל רישיון רכב - - -

דוד ביטן: טוב, מה שהוספת - - -

<איתי עצמון: אני מזכיר, הוספנו - - -

דוד ביטן: משרד המשפטים, מה שאמרת, תכניס את זה.

<איתי עצמון: מה שהוסיף עורך-דין וגשל, אני חושב שזו הבהרת נוסח.

<איתי עצמון: אני שואל מהותית, איך הוא אמור לדעת באיזה אירוע בדיוק מדובר.

<איתי עצמון: הוועדה הוסיפה לגבי יצרני הרכב כאן בארץ, שמדובר על אירוע שעלול לגרום לירידה בהון העצמי לדעת רואה חשבון, אם אני זוכר נכון.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: זה אמר עיסאווי.

אורי מקלב: אלה אותן הודעות, שאם חברה נסחרת בבורסה היא צריכה להעביר לבורסה?

אורי מקלב: אלה אותן סוג הודעות, שאם החברה הזאת נסחרת בבורסה היא צריכה להעביר להן?

אורי מקלב: אם זה ההודעות, שמה נקבעו פרמטרים על איזה סוג הודעות מדובר.

אורי מקלב: אז יכול להיות כאן באמת מקרה שהחברה לא נסחרת בבורסה, אבל זו המתכונת שצריכה להיות.

איתן כבל: אז הוספנו את רואה החשבון.

אורי מקלב: שם התקנות הן מאוד ברורות.

דוד ביטן: איתי, כתוב את זה פה, שהיא חייבת לדווח ולהשלים.

<איתי עצמון: לא, אבל האירוע שעלול לגרום לירידה בהון העצמי או לפגיעה בעקרון העסק החי – אני שואל באמת כי אני לא מכיר את יישום ההוראות האלה.

<איתי עצמון: השאלה אם זו הוראה שניתנת ליישום באופן פשוט לפי החוק שכתוב - - -

אורי מקלב: אני חושב שיש מתכונת דומה לדיווח לבורסה בחברות הנסחרות.

אורי מקלב: יש דיווח מאוד דומה - - -

איתן כבל: לא, מה שאומר איתי, חבר הכנסת מקלב - - -

אורי מקלב: אבל השאלה איך ניישם את זה גם - - -

דוד ביטן: מה יקרה אם הוא לא ידווח?

דוד ביטן: זה מה שהוא שואל.

אורי מקלב: לא, הוא שואל מה הוא צריך לדווח?

אורי מקלב: מתי הוא צריך?

איתן כבל: כן, יורם, בבקשה.

דוד ביטן: זה כל אירוע, מה זה מעניין אותי - - -

אורי מקלב: היועץ המשפטי - - -

דוד ביטן: כל אירוע שגרם לירידה, האירוע - - -

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: זה כאילו מראש.

דוד ביטן: זה עניין לפרשנות.

<יורם בונן: יש לי הצעה ובקשה, אדוני.

<יורם בונן: ההצעה היא להפריד, זאת אומרת ליבואן תהיה חובה לדווח על האירוע, ואז המנהל יקבע את גובה ההשלמה שנדרשת, כי מישהו צריך לקבוע.

<יורם בונן: זה לא על אוטומט, כי זה עניין של הערכה.

<יורם בונן: זאת ההצעה.

<איתי עצמון: לא, ההשלמה שנדרשת היא לפי ההון שנדרש ממנו - -

איתן כבל: לכתחילה.

<איתי עצמון: - - בעת שהוא קיבל רישיון.

<יורם בונן: אתה לא יודע לכמת את ההשפעה של האירוע, כמה הוא יוריד את ההון העצמי.

<יורם בונן: לכן מי שצריך לקבוע זה המנהל - - -

דוד ביטן: איתי, בוא נגיד שיש אירוע שעלול לגרום להפסד.

דוד ביטן: אז מה יגיד לו המנהל עכשיו – תוסיף כסף?

דוד ביטן: זאת אומרת, יש פה בעיה.

<חוה ראובני: הוא צריך להוסיף כסף, כן.

דוד ביטן: המילה עלול היא בעייתית פה.

דוד ביטן: כרגע זה לא גרם לירידה, זה רק עלול.

<חוה ראובני: אם עלול אז הוא לא צריך להוסיף כסף.

דוד ביטן: זה לא מצב של אחרי, זה מצב של לפני.

דוד ביטן: אז מה, אוסיף עוד כמה מיליונים?

<חוה ראובני: אם רק עלול הוא לא צריך להוסיף כסף.

<חוה ראובני: אם ירד בפועל, אז הוא כבר צריך.

<איתי עצמון: ואם הייתה ירידה בהון העצמי.

דוד ביטן: אז מה נותן הדיווח הזה?

<חוה ראובני: ואם ירד ההון העצמי – להשלים.

דוד ביטן: זה יהיה קשה מבחינה משפטית, על זה יהיה המון בתי-משפט, פרשנות משפטית.

<עוזי יצחקי: דפנה, תפרטי, רק תגידי שם ותפקיד.

<דפנה עין דור: אני דפנה עין דור, מנהלת אגף כלכלה במשרד התחבורה.

<דפנה עין דור: קודם כול, צריך בסעיף קטן (2) להפוך את הסדר: ידווח למנהל על כל אירוע שעלול לגרום לפגיעה בעיקרון העסק החי או לירידה בהון העצמי.

<דפנה עין דור: פשוט העלול לגרום זה מתייחס לנושא של פגיעה בעיקרון העסק החי.

<איתי עצמון: אני לא חושב שאם את מחליפה את זה זה משנה, אבל בסדר.

<דפנה עין דור: זה פותר.

<דפנה עין דור: הבעיה שלנו, כשכבר יש ירידה בהון העצמי מתחת למינימום.

דוד ביטן: אבל זה יכול להיות רק במצבים שהרואה חשבון בדוח הכספי יעיר הערה.

דוד ביטן: הרי החברה לא תבוא מרצונה ותגיד: יש בעיה.

דוד ביטן: כי אם היא תגיד את זה, אם היא חברה בורסאית, היא נופלת באותו רגע.

דוד ביטן: אם הרואה חשבון מצא בדוח הכספי, שהוא מדווח לבורסה נגיד, שיש בעיה, אז הוא מציין את זה ואז כולם יודעים.

דוד ביטן: אני לא מבין את העניין הזה.

<חוה ראובני: לא כולן חברות בורסאיות.

דוד ביטן: רובן לא חברות בורסאיות.

<דפנה עין דור: היום רק שתיים מתוכן - - -

דוד ביטן: אבל הרואה חשבון מחויב להעיר הערת עסק חי.

דוד ביטן: כל חברה, לפי הכללים.

<קריאה: כל חברה מדווחת.

דוד ביטן: רק אם הוא מעיר עסק חי, אז זה בא לפתחכם.

דוד ביטן: מה זה הוא צריך לדווח לכם?

<חוה ראובני: יכול להיות לא בשלב הדוחות הכספיים.

<חוה ראובני: אנחנו מחפשים כבר לפני, כשקורה אירוע.

<חוה ראובני: יש איזה אירוע, איזו תביעה דרמטית מאוד נגדו, משהו כזה, שותף שפורש ומושך אתו את - - -

איתן כבל: שנייה רגע.

איתן כבל: דורון שורר, בבקשה.

דוד ביטן: הוא לא יכול למשוך מתחת - - -

איתן כבל: דוד, בוא נקשיב שנייה.

<חוה ראובני: הוא יכול, ואז - - -

<דורון שורר: אני רוצה להציע שבגופים יותר רגישים, כמו למשל בנקים וביטוח, הדברים המאוד ברורים, החברה צריכה לעמוד בהון עצמי של 7,000,000.

<דורון שורר: היה ובתאריך מסוים היא ירדה מתחת לסכום הזה, היא תשלים את ההון העצמי בתוך פרק זמן כזה או אחר.

<דורון שורר: בכל חוק יש הגדרות.

<דורון שורר: אני לא חושב שצריך לתת - - -

דוד ביטן: הנה, פה הוא מציין 30 יום.

<דורון שורר: תוך 30 יום הוא צריך לתת.

<דורון שורר: הקביעה של מה זה עסק חי, של מה זה ירידה, אלה דברים מאוד מורכבים - - -

דוד ביטן: נכון, יש כללים חשבונאיים מאוד מורכבים לזה.

<דורון שורר: יש רואה חשבון, שקודם כול הרואה חשבון הטיל עליו את החובה לשקול אם להפחית את ההון העצמי או לא להפחית את ההון העצמי.

<דורון שורר: ולכן צריך להיצמד לדוח הכספי המאושר על-ידי רואה חשבון.

דוד ביטן: מה שהם אומרים, שזה יהיה אחרי שנה.

דוד ביטן: הדוח הוא לא באותו רגע, לוקח זמן עד שעושים אותו.

<דורון שורר: עכשיו, אפשר לבקש את הדוח הכספי - - -

דוד ביטן: אבל הוא אחרי תקופת זמן.

<דורון שורר: חלק גדול מהתאגידים במשק, לרבות כאלה שלא נסחרים אלא הם מפוקחים, נדרשים להגיש את הדוח תוך 90 יום.

<דורון שורר: הדוחות יוגשו תוך 90 יום - - -

דוד ביטן: אתה יודע מה?

דוד ביטן: זה רעיון טוב.

דוד ביטן: שיהיה כתוב שהדוח הכספי יוגש - - -

<דורון שורר: אין דבר כזה.

<דורון שורר: גוף מפוקח - - -

<דפנה עין דור: עובדתית היינו צריכים להשתמש בסעיף פטור מהראשון עד האחרון בסעיף הזה.

<דורון שורר: גוף מפוקח, שצריך לעמוד בסטנדרטים של הון עצמי וכל הדברים האלה שמבקשים, קובעים לו תוך 90 יום, 120 יום - - -

<דפנה עין דור: אז קבענו מספר.

דוד ביטן: כן, אבל אף אחד לא ידווח לך את זה.

<חוה ראובני: אני לא רוצה לחכות שנה פלוס כדי לדעת על אירועים כאלה, כאשר הם מסכנים את קיומם.

<דורון שורר: לא צריך לחכות שנה פלוס.

<דורון שורר: עכשיו יש לך הודעות מיידיות, כמו למשל - - -

<דרור וגשל: חברות בורסאיות.

איתן כבל: דורון, חברות בורסאיות זה ברור, זה כל הזמן על זה.

<דורון שורר: כל הגופים המפוקחים שאינם חברות בורסאיות מדווחים תוך 90 יום.

<דרור וגשל: זה מה שביקשנו.

<דרור וגשל: רק השאלה היא מתי הם ידווחו.

איתן כבל: לא, שנייה, חברים יקרים, סליחה.

איתן כבל: אמרתי לכם, אני רוצה להזכיר, דורון – 3 יחידות במתמטיקה.

איתן כבל: אבל אני מבין - - - העניין הוא לא 90 יום או 30 יום.

איתן כבל: השאלה שעומדת כאן לפתחנו, שבכל זמן נתון, זאת אומרת יגיע 90 יום – אבל אם זה אחרי חודש קרה?

איתן כבל: אם אחרי 15 יום?

איתן כבל: אם אחרי 10 ימים הסתבר - - -

דוד ביטן: אין דבר כזה בעסקים, אף אחד לא יכול - - -

איתן כבל: לא, העניין הזה שבכל זמן נתון הוא יכול לדעת.

איתן כבל: הוא לא צריך לדעת שכבר יש את חלות העניין.

איתן כבל: הוא יודע שיש מצב שעלול לגרום - - -

<דרור וגשל: בדיוק כמו שחברה בורסאית מדווח לבורסה שהיא זכתה נגד התביעה במיליארד שקל - - -

<דורון שורר: אפשר לבקש שרואה חשבון יאשר אחת לרבעון.

<דורון שורר: שלא יגישו דוחות רבעוניים, אבל אחת לרבעון - - -

דוד ביטן: גם הנוסח של (1) הוא בעייתי כרגע.

<דורון שורר: זה גם אפשרי.

דוד ביטן: זה נותן לך אישור על שנה קודם.

דוד ביטן: תסתכל על הנוסח.

<דורון שורר: צריך להוציא את שיקול הדעת לאנשים שאין להם את ההסמכה החוקית לשקול את זה.

דוד ביטן: גם סעיף (1) הוא בעייתי.

דוד ביטן: כי תראה מה כתוב:

דוד ביטן: אישור רואה חשבון המבוסס על דוחות כספיים מבוקרים לגבי השנה שקדמה למועד הגשת האישור.

דוד ביטן: אז הוא נותן אישור נכון להיום או נכון למועד הדוח?

<דורון שורר: למועד הדוח.

דוד ביטן: אז מה זה שווה?

דוד ביטן: אם הוא עשה את הדוח בסוף 2014 על דוח 2013, אז הוא יביא לך אישור על 2013?

דוד ביטן: הניסוח הזה גם כן לא טוב.

<דורון שורר: צריך לקבוע מועדים.

<חוה ראובני: הקדמנו את זה ליולי.

איתן כבל: טוב.

<דרור וגשל: ככה עובדים דוחות כספיים אבל.

דוד ביטן: כן, אבל אתה רוצה אישור נכון לעכשיו.

<דרור וגשל: זה הכי מעודכן שיש לך.

איתן כבל: חברים, סליחה.

<דרור וגשל: אז אתה לא צריך את סעיף (2) אם ככה.

<דרור וגשל: לא, סעיף (2) מדבר על סיטואציה אחרת.

<דרור וגשל: אני רוצה לדעת, קודם כול, את הדוח הכספי המבוקר שלו בסוף שנה, זה מאוד חשוב לי לדעת.

<דרור וגשל: דבר נוסף שחשוב לי לדעת גם במהלך השנה, אם קורה עכשיו איזשהו אירוע שעלול להוריד את ההון העצמי שלו, אני כבר רוצה לדעת מזה, כי משרד התחבורה אולי ייצור גיבויים, אולי יגיד לו - - -

איתן כבל: שנייה.

<דרור וגשל: זה מה שאנחנו רוצים לדעת.

<דרור וגשל: ועכשיו היועץ המשפטי של הוועדה שאל את השאלה: ואיך הוא ידע על איזה אירוע לדווח ועל איזה אירוע לא?

<דרור וגשל: ועל השאלה הזאת הציעה פה מנהלת אגף כלכלה במשרד התחבורה הצעה שאולי כדאי לשמוע אותה.

דוד ביטן: אתה לא מבין שסעיף (1) הוא ברור?

<דפנה עין דור: מה שאנחנו מציעים, שהאישור יהיה של רואה חשבון, ולא אישור של החברה - - -

דוד ביטן: כי אם יש לו בעיה, הוא צריך לדווח עליה מיד.

איתן כבל: אוקיי, סליחה.

<דורון שורר: זה נכון.

איתן כבל: חברים, אנחנו חוזרים.

איתן כבל: מה שכבר תיקנו בסעיף 27, נדמה לי שבו הוספנו את הרואה חשבון, שבסוף התוספת היא להוסיף את הרואה חשבון, שהוא ייתן.

<דפנה עין דור: גם פה צריך.

איתן כבל: כן, פה צריך להוסיף את זה וגמרנו.

איתן כבל: זה הכול.

דוד ביטן: מה הוספנו אז?

דוד ביטן: אני לא זוכר.

איתן כבל: בבקשה, תקריאי מה הוספנו.

<איתי עצמון: מה שהוספנו בסעיף 27ב, שמדובר על אירוע שעלול לגרום לירידה בהון העצמי או לפגיעה בעקרון העסק החי, לדעת או לפי אישור רואה חשבון או משהו כזה.

<קריאה: כן, בדיוק.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: ואז איכשהו יש איזה סוג של ודאות.

איתן כבל: יורם, משפט.

<דידי רוזנפלד: מתי הוא ידווח את זה?

<דידי רוזנפלד: אחרי שנה?

<דפנה עין דור: עם קרות האירוע.

דוד ביטן: לא, זה במיידי.

<דידי רוזנפלד: עם קרות האירוע?

<דפנה עין דור: כן.

דוד ביטן: אם הוא יודע על זה.

<דפנה עין דור: לא, זה ההשלמה.

<דפנה עין דור: אבל צריך לדווח - - -

<דידי רוזנפלד: כבר יותר טוב היה רבעוני.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: חברים יקרים, סליחה, תראה שנייה, הרי ממה נפשך, גם לוקח על עצמו רואה החשבון של החברה סיכון מאוד מאוד גדול, בסוף מסתבר, ברגע שהאירוע מתרחש ומתחילים לבדוק אותו, אין מצב שאתה יכול לשמור את זה לעולמי עד, שהוא לא ידע.

איתן כבל: הסעיף הזה הוא סעיף שהוא שם עליו פנס, שאתה מסב את תשומת הלב גם של הרואה חשבון לחובות שלו, שאם הוא לא ידווח, יידעו כולם שהוא כבר ידע והוא לא דיווח.

איתן כבל: אבל זה נכון לגבי כל דבר.

איתן כבל: לכן אני לא רוצה להתחיל.

איתן כבל: העניין ברור, רואה חשבון של חברה הוא בכל זמן נתון.

איתן כבל: אם הוא מזהה תוך כדי הכנת הדוח תקלה בחברה, האם הוא אומר: רגע, אחכה עד ה-31 בדצמבר?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: הוא צריך בזמן אמת לתת כבר את - - -

<איתי עצמון: לתת התראה.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: כן, יורם.

<דידי רוזנפלד: את הדוח, מתי הוא מתחיל לעבוד עליו?

דוד ביטן: יש בעיה.

דוד ביטן: הם לא ייתנו לו גם, הם לא ייתנו לו את החומר.

איתן כבל: זה לא דוח אבל.

איתן כבל: חברים יקרים, זה לא דוח.

דוד ביטן: - - - לא יודע איך הוא ייתן.

<דידי רוזנפלד: לא, אבל הבעיה היא במהלך השנה, לא בסוף השנה.

דוד ביטן: אפשר לעשות פה כמו בבורסה, דיווחים כל 90 יום מהון מסוים.

איתן כבל: אבל יש צדק.

איתן כבל: מה הוא אומר?

איתן כבל: זה לא להגשת דוח, זה לאירוע שעלול ש - - - נכון?

<אבנר פלור: נכון.

איתן כבל: עכשיו, באירוע שעלול ש - - - הרואה חשבון, אם הוא לא עובד, וצריך לתת את הדוח הרבעוני - - -

<דפנה עין דור: זה הטלת נטל, לדרוש כל תשעה חודשים.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני אומר את זה – נטל.

<דידי רוזנפלד: אבל מצד שני, אתה משאיר את האנשים שקנו מכוניות באוויר.

איתן כבל: למה?

<דידי רוזנפלד: כי עלול להיות מחר - - -

איתן כבל: אבל, נשמה, אני גם יכול, סיפרתי את זה כבר פעם.

איתן כבל: הייתי אצל הדיאטנית לפני שנים בגלל הכולסטרול.

איתן כבל: היא אמרה לי: אל תאכל את זה, אל תאכל את זה, אל תאכל את זה, אל תאכל את זה.

דוד ביטן: היא אמרה?

איתן כבל: היא אמרה.

דוד ביטן: תן לי את מספר הטלפון שלה.

דוד ביטן: איך שאתה נראה - - - במשימה.

דוד ביטן: עזוב, בוא נשאיר את הסעיף.

דוד ביטן: הוא חייב לדווח, ונראה מה יהיה.

דוד ביטן: עזוב.

איתן כבל: יום, משפט אחרון.

דוד ביטן: באמת, בוא נשאיר אותו ככה.

דוד ביטן: אין פתרון אחר.

דוד ביטן: חובת דיווח לפי הידע שלו.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: לא צריך לתקן.

<יורם בונן: הבקשה שלנו, אדוני, שבמקרה שמשרד התחבורה מצא שהיבואן במצוקה והמצב שלו מחייב - - -

<איתי עצמון: אם נגרמה ירידה בהון העצמי, אתה מתכוון?

<יורם בונן: לא לא לא.

<דרור וגשל: שהם ידעו שהם לא יכולים להיות משופים.

דוד ביטן: נשאיר את זה ככה.

דוד ביטן: עדיף מכלום.

<יורם בונן: הבקשה לנו, אדוני, במקרה שמשרד התחבורה מצא שהיבואן במצוקה פיננסית והמצב שלו מחייב העמדת ערבות בנקאית, אנחנו מבקשים שתנאי הערבות יהיו כאלה, שיבטיחו גם תשלום של יבואן עקיף ליבואן ישיר.

<יורם בונן: יש את כל הסעיפים שמטילים חובה - - -

איתן כבל: טוב.

איתן כבל: הצלחתם לשכנע את הוועדה בפעם הקודמת בעניין הזה?

דוד ביטן: לא הצלחתם.

<אהוד שניידר: זה לא עלה.

דוד ביטן: לא עלה?

<דרור וגשל: וגם תשלום האגרות למשרד התחבורה על הרישיון, גם את זה צריך - - -

דוד ביטן: עדיף שתהיה חובת דיווח ושיהיה משהו, מאשר לא יהיה כלום.

דוד ביטן: איתן, בוא נגמור את זה ככה.

איתן כבל: אוקיי, חברים, ברשותכם - - -

דוד ביטן: שכנעתם אותנו שיש בעיה.

איתן כבל: תראו, העניין הוא כזה, בוא נגדיר את זה ככה: זה צריך להיות במצב כזה, כמו להוסיף בכל מקרה גם בלי הרואה חשבון, נשאיר את זה כמו - - -

דוד ביטן: לא צריך.

דוד ביטן: אין צורך.

איתן כבל: לא להוסיף.

איתן כבל: כי מה העניין?

איתן כבל: ואז יהיה לך להטיל את כל העניין על הרואה חשבון.

איתן כבל: מה הרווחתי מזה?

<איתי עצמון: כך וכך זה מה שיקרה.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: הוא חייב לדווח.

<איתי עצמון: אבל איך הוא ידע?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: סליחה, מה, אתה לא יודע איזו עסקה שחורה עשית?

<דפנה עין דור: השאלה היא לדעת מי פגיעה בעקרון העסק החי.

<דפנה עין דור: ורואה חשבון הוא גורם אובייקטיבי.

איתן כבל: לא לא לא.

איתן כבל: חברים יקרים, בכל הכבוד.

איתן כבל: כיוון שזה סעיף שהוא סעיף - - -

דוד ביטן: אז - - - יהיו הרבה בתי-משפט.

איתן כבל: אנחנו מנסים עכשיו למצוא איזה נקודת איזון.

איתן כבל: למה אני מכוון?

איתן כבל: אני רוצה שהחובה תהיה של בעל הבית, הרי הוא עושה את העסקים, הוא יודע מה קורה אתו, הוא יודע אם הוא הולך לקחת הלוואה או לא.

איתן כבל: הוא לא ישב בבית והכול בסדר ופתאום קרה איזה משהו שהוא לא יודע מה קרה בעסקים שלו.

<איתי עצמון: הוא יברר עם רואה חשבון.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: מה שאני אומר, הוא יכול אחרי זה ללכת לרואה חשבון כדי לקבל את האישור.

איתן כבל: זה משהו אחר.

איתן כבל: אבל העניין הוא שבסוף אני רוצה להניח לפתחו את החובה הזו.

איתן כבל: זאת חובתו.

איתן כבל: הוא לא יכול להגיד: אוקיי, וואלה, שלושה חודשים לא הייתי אצל הרואה חשבון, לא ידעתי.

<דפנה עין דור: אבל הדיווח למנהל נשארת החובה שלו.

<דפנה עין דור: כל הבעיה זה שיקול הדעת, האם מנכ"ל של חברת - - -

איתן כבל: אז אין לי בעיה, סליחה.

<דפנה עין דור: האם הוא יודע אם יש פגיעה בעסק החי?

איתן כבל: אז בואי נעשה סדר.

דוד ביטן: הוא פוטר אותו מהחובה.

<דפנה עין דור: לא, הוא ידווח.

<דפנה עין דור: החובה שלו זה לדווח.

איתן כבל: נוסיף את הרואה חשבון.

איתן כבל: החובה היא כמובן החובה של היבואן.

דוד ביטן: שמה?

דוד ביטן: שבכלל זה אתה כותב?

<איתי עצמון: לא, החובה היא על יבואן רכב.

איתן כבל: בכל מקרה לדווח.

<איתי עצמון: הוא ידווח.

<איתי עצמון: אבל האירוע, הגדרת האירוע זה מונחים חשבונאיים.

איתן כבל: והוא יצטרך להביא אישור – זה בסדר.

<איתי עצמון: אבל מה זה אירוע שעלול לפגוע בעיקרון העסק החי, זה רואה חשבון.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: יש לי עצה אליכם.

איתן כבל: תמיד תסבירו בהתחלה כמו שצריך.

איתן כבל: נחסוך לעצמנו הרבה הרבה זמן.

דוד ביטן: - - - שלא כתבתם את הרואה חשבון.

<דפנה עין דור: תיקנו את זה ב-27, לא כאן.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: מי בעד?

<איתי עצמון: סעיפים קטנים (ג) ו-(ד) עם התיקונים.

איתן כבל: עם התוספת והתיקונים.

איתן כבל: בעד אישור סעיפים קטנים (ג) ו-(ד) – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: למה זה נדרש, הסעיף הזה?

<חוה ראובני: בסעיף הזה, אם אנחנו חוזרים שתיים-שלוש ישיבות אחורה, הקלנו את התנאים לגבי הייבוא העקיף והרכישה ישירות מסוכן מורשה.

<חוה ראובני: ובעצם הגענו למצב שבו הוא יכול לרשום רכב שרשום על שם כל אדם שהוא במדינת חוץ.

<חוה ראובני: זה, לדעת רשויות המס, יוצר חשיפה לכל מיני שירקעס – בעדינות – ולכן הפתיחה הזאת מותנית ביכולת לעקוב אחרי השרשרת, לנסות להגיע אחורה.

איתן כבל: ברור.

דוד ביטן: ואם אי-אפשר לעקוב אז מה קורה?

דוד ביטן: הוא לא יכול לייבא?

<חוה ראובני: לא.

<חוה ראובני: הוא מייבא, אבל הוא מחויב לשמור שרשרת המסמכים, כדי שהמכס יוכל לבדוק ולוודא את המחירים, ולדעת שאין פה הונאות מס.

איתן כבל: זה סעיף מס.

דוד ביטן: אין לי בעיה עם הסעיף הזה.

דוד ביטן: רק אני שואל מה קורה במצב שאין את השרשרת, אז הוא לא יכול לייבא את הרכב הספציפי.

<דרור וגשל: זה חובה על-פי החוק.

<דרור וגשל: אם לא תהיה לו את השרשרת, הוא יפר את החובה הזאת בחוק.

דוד ביטן: אז הוא לא יכול לייבא?

איתן כבל: לא, אתה טועה.

איתן כבל: הוא מייבא, הוא לא כל רגע הולך לרשות.

איתן כבל: הוא מייבא.

איתן כבל: בסוף אם יבואו אליו מרשות המיסים נניח או כל גורם מוסמך אחר שיבקש, הוא יידרש להציג בפניו את שרשרת - - -

<קריאה: האספקה.

דוד ביטן: לא הבנת אותי.

דוד ביטן: הוא מייבא סתם דוגמה מ"פולקסווגן".

<דידי רוזנפלד: לא, זה אין בעיה.

<דידי רוזנפלד: יש בעיה כשהוא מייבא - - -

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: יד שנייה.

דוד ביטן: איפה הבעיה?

דוד ביטן: כשאתה מייבא יד שנייה.

דוד ביטן: יד שנייה, אז היד הראשונה, "פולקסווגן", הסוכן יצטרך להראות.

דוד ביטן: אם אין לו את זה, אז בעצם הוא לא יכול לייבא.

דוד ביטן: זה מה שאתה אומר?

דוד ביטן: זה מה שאני מבין.

דוד ביטן: הוא לא בישראל, הבעיה היא בחו"ל.

איתן כבל: לא הבנתי את זה כך.

דוד ביטן: אז ככה אני מבין את זה.

דוד ביטן: אחרת מה הבעיה?

דוד ביטן: בישראל אין בעיה לעשות מעקב, יש רישום - - -

<דידי רוזנפלד: מצד שני, דוד, אם זה לא יהיה, אז מה שיקרה מחר, כל הזבל ייכנס לישראל, אתה לא תדע בכלל שהאוטו נוסע.

איתן כבל: דידי, זה לא הדיון, זו לא הבעיה בכלל.

דוד ביטן: הרי זה לא תלוי בו.

<אבנר פלור: דוד, מה שהתכוון היושב-ראש זה מה שהתכוונו.

איתן כבל: בדיוק.

דוד ביטן: שמה?

<אבנר פלור: כאילו זה לא יבוא עכשיו תנאי לפני שהוא - - -

<אבנר פלור: זה לא תנאי.

איתן כבל: זה לא תנאי.

דוד ביטן: תגידו, אתם רציניים?

דוד ביטן: הרי מה המשמעות של הסעיף הזה?

דוד ביטן: אם הבאתי נגיד "מרצדס" מחו"ל, ואני מגיע למשוך אותה מהמכס, אז הוא אומר לי: תביא לי לראות את היד הראשונה.

דוד ביטן: אין, מחייבים אותי במלוא הסכום כאילו קניתי בארץ.

דוד ביטן: זו המשמעות של הדבר הזה.

איתן כבל: לא.

דוד ביטן: מה אתם מדברים?

דוד ביטן: נו, באמת.

דוד ביטן: מה זה לא? זה בדיוק המצב.

דוד ביטן: אז תגידו שאי-אפשר לקנות.

דוד ביטן: הוא לא יכול לייבא ולהיתקע אחר כך ולשלם.

דוד ביטן: זו המשמעות של הסעיף הזה, שבמועד ההוצאה כבר הרכב עולה.

<חוה ראובני: אז שיביא אותם, שיביא את הרכב עם המסמכים.

איתן כבל: מה דוד אומר?

איתן כבל: בואו לא נשאיר פתחים שמראש אנחנו יודעים שמישהו ינסה להיכנס דרכם.

איתן כבל: המסמכים הם חובה?

דוד ביטן: אז שיהיה לו אותם בידיו.

<דרור וגשל: אנחנו בפרק חובות.

<דרור וגשל: גם הדיווח הוא חובה.

דוד ביטן: אתה לא מבין שהוא לא יכול להוציא את הרכב ממכס?

דוד ביטן: שמה הוא ייתקע ושמה יחייבו אותו במלוא הסכום.

<דרור וגשל: הוא יוכל להוציא את הרכב מהמכס, השאלה היא כמה הוא יחויב.

איתן כבל: דרור, אתה יודע, אנחנו בדרך כלל רוצים להקל.

איתן כבל: אבל פה, שלא נמצא את עצמנו מקלים ואחר כך דופקים את האיש.

איתן כבל: כבר אתן לך.

איתן כבל: העניין הוא כזה: מה אומר דוד?

איתן כבל: שחובת השרשור, הצגת המסמכים לאורך כל השרשור היא חובה.

איתן כבל: אם היא חובה, תגדיר אותה כחובה, אל תגיד - - -

<דרור וגשל: זה מה שעשינו.

<דרור וגשל: הוגדר כחובה.

דוד ביטן: תאסור עליו לייבא.

דוד ביטן: אל תיתן לו את האישור לייבא אם הוא לא מראה לך את השרשור.

<דרור וגשל: מה זאת אומרת?

<דרור וגשל: הוא מבקש את הרישיון לפני שהוא מייבא.

איתן כבל: לא, אתה לא יכול – בדיוק.

<אבנר פלור: אתה רוצה - - - כתנאי לייבוא?

דוד ביטן: אני רוצה שיהיה ברור.

דוד ביטן: שבן-אדם יידע – כשאין לו, הוא משלם עלות מחיר מלאה.

דוד ביטן: זה הכול.

<דרור וגשל: הוא צריך לקרוא את החוק ולהבין איזה חובות חלות עליו.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: דרור, העניין ברור.

דוד ביטן: שמע, זה ברור - - - אין לי בעיה עם זה.

דוד ביטן: אבל שיהיה ברור העניין.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: כן.

<אבנר פלור: בעצם הכוונה שזה יהיה התנאי לייבוא וכל החומר יהיה אצלו במשרד.

<אבנר פלור: זאת הכוונה?

איתן כבל: כן.

דוד ביטן: ואם לא, אז הוא ישלם מלא.

איתן כבל: נכון.

דוד ביטן: אז למה אתה אומר, שייבא, ואיך שהוא רוצה להוציא את הרכב - - -

<אבנר פלור: - - -

איתן כבל: אבנר, די, העניין ברור.

איתן כבל: הבנו.

איתן כבל: ברור, הבנו.

איתן כבל: כן, עורך-דין שניידר.

<אהוד שניידר: אני לא מצליח להבין איך סעיף קטן (ב) עולה בקנה אחד עם הכוונה של משרד התחבורה בכל זאת למנוע כניסת כלי רכב שלא רוצים שייכנסו לארץ, אותו סוג שדידי הגדיר קודם כל כך בהצלחה.

איתן כבל: אבל מה הקשר לזה?

<אהוד שניידר: מפני שסעיף קטן (ב) מונע את האפשרות, מונע ממשרד התחבורה אפילו את האפשרות לראות מאיפה הרכב הזה הגיע לישראל.

<איתי עצמון: הוא לא מונע.

<איתי עצמון: זה סעיף הסמכה להתקין תקנות.

<איתי עצמון: הוא לא מונע שום דבר.

דוד ביטן: אל תדאג, זה שר האוצר, לא שר התחבורה.

דוד ביטן: סמוך עליהם - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים יקרים, כל הסיפור כאן הוא סעיף של מס הכנסה.

<דרור וגשל: מכס.

איתן כבל: מכס.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: רשויות המס, זאת המילה היותר נכונה.

איתן כבל: אז זה לא הכנסת כסף?

איתן כבל: הכנסת כסף.

איתן כבל: ההיפך, הוא רוצה כל הזמן להיות עם השלייקעס כדי למנוע מצבים שמישהו יתחמק מהתהליך הזה.

איתן כבל: כי אם אין לו את כל התהליך, אין מצב שהוא יפטור מאן דהוא.

איתן כבל: מה אתה מפחד?

איתן כבל: שהוא יגיע והוא יפטור?

איתן כבל: הוא לא יפטור.

איתן כבל: הוא יהיה חייב לעבוד בשרשרת, כדי שבסופו של עניין הוא יוכל לגבות את המחיר - - -

דוד ביטן: מה שאני רוצה שיעשו, שיהיה כתוב שזה תנאי לייבוא, והוא יהיה חייב לשמור את המסמכים.

דוד ביטן: זה מה שאני רוצה שיהיה.

איתן כבל: לא, אתה לא יכול תנאי לייבוא, כי הוא קודם כול מייבא.

דוד ביטן: אם אין לו את הניירת, שלא ייבא.

דוד ביטן: זה הכול.

<דרור וגשל: זה לא עובד ככה.

<דרור וגשל: הרישיון נדרש - - -

דוד ביטן: זה לא עובד – מה לעשות?

דוד ביטן: אז מה אתם רוצים, שלא יהיה איזה נייר - - - תשלם את כל המס?

<דרור וגשל: נסביר איך זה עובד.

איתן כבל: דרור, לפני – דוד, אפשר?

דוד ביטן: מה הטעם בכל הייבוא הזה?

דוד ביטן: זה מה שהם עושים, דרך אגב.

איתן כבל: דוד, יש שני דברים.

איתן כבל: יש לך את האישור לעסוק בייבוא רכב, ויש לך את האישור לייבוא הרכב המסוים הזה.

<איתי עצמון: המוצר.

איתן כבל: המוצר.

דוד ביטן: מקובל.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: שניה.

איתן כבל: עכשיו, את רישיון היבואן הוא מקבל בפרמטרים שכבר קבענו אותם.

<דרור וגשל: פעם בכמה שנים.

דוד ביטן: עכשיו מדובר על ייבוא ספציפי.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: עכשיו, פה מה הוא אומר לך?

איתן כבל: הוא פה מוסיף עוד דבר.

איתן כבל: הוא אומר: למי שכבר יש את האישור - - -

דוד ביטן: ייבאת 100 מכוניות?

דוד ביטן: אם אין לך את זה, אל תביא, אסור לך להביא.

דוד ביטן: זה מה שצריך להיות כתוב.

דוד ביטן: זה הכול.

איתן כבל: שנייה רגע.

איתן כבל: זה לא תנאי לקבלת האישור, זה התנאי לייבוא הרכב.

איתן כבל: אלה שני טקטים שונים.

איתן כבל: ערבבנו פה, הייתה אי הבנה.

<דידי רוזנפלד: צריך את זה ב-29 להכניס.

דוד ביטן: עכשיו מדברים על 47, לא יודע מה 29.

איתן כבל: ומי שממילא לא יעמוד בזה - -

דוד ביטן: אז אפשר לחייב אותו – כן.

איתן כבל: - - ממילא גם האישור יילקח ממנו.

איתן כבל: אחרת אין טעם בסעיף הזה.

איתן כבל: חברים, זה רק עניין טכני.

<אבנר פלור: אפשר להציע משהו?

איתן כבל: כן.

<אבנר פלור: היושב-ראש, יש פה נציג של יבואן מקביל, אולי אפשר לשאול אותו, שיציג את זה.

<אבנר פלור: דורון, בוא תציג את זה, אתם נציגים של יבואן מקביל.

איתן כבל: איך זה עובד?

איתן כבל: איך אתם מבינים את - - -

<ינון עמית: ינון מ"אוטומקס".

<ינון עמית: אנחנו חושבים שאין בעיה עם עקיבות עד מה שמוגדר בחוק הסוכן הראשי.

<ינון עמית: אנחנו חושבים שההערה של דוד היא נכונה, וצריך לדרוש את זה כתנאי כדי למנוע - - -

דוד ביטן: למנוע ספקות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הלאה.

<ינון עמית: אנחנו רוצים לנצל את רשות הדיבור - - -

איתן כבל: לסעיף הזה?

<ינון עמית: לסעיף הזה.

<ינון עמית: כדי להציע לוועדה שאם עוסקים בנושא מס, שבמקרה שבו יבואן מקביל מביא דגם זהה לזה שמיובא על-ידי יבואן סדיר, המכס ייקבע לפי המכס שמשלם היבואן הסדיר על אותו דגם.

<ינון עמית: אנחנו חושבים שאין סיבה שיבואן מקביל ישלם על אותו דגם מכס גבוה יותר.

דוד ביטן: הוא משלם יותר גבוה?

איתן כבל: זה לא פה.

איתן כבל: אנחנו מודים לאדוני על התוספת, אבל התוספת - - -

דוד ביטן: אם זה נכון, אז מה הטעם בייבוא בכלל?

דוד ביטן: כולם מאוזנים, אתה מבין?

איתן כבל: זה כבר דיון אחר.

איתן כבל: שאלתי את זה ביום הראשון.

איתן כבל: אשמח שדיון כזה ייעשה, גם אמרתי את זה לשר, אמרתי את זה למנכ"ל.

איתן כבל: זה חוק נכה, אם יורשה לי.

איתן כבל: הוא עושה התקדמות משמעותית, אבל בסוף בסוף - -

דוד ביטן: משאירים הכול לאוצר.

איתן כבל: - - מחירי הרכב עדיין נמצאים פה מאחורינו בבניין ליד.

דוד ביטן: מה שהוא העיר, לא ידעתי שזה המצב.

דוד ביטן: אם זה המצב, מה הטעם בכלל בכל - - -

איתן כבל: לא, עדיין זה משפר.

דוד ביטן: אבל למה שלא נכתוב סעיף כזה, דרך אגב?

דוד ביטן: מה הבעיה עם זה?

דוד ביטן: איתן, מה הבעיה?

דוד ביטן: מה הבעיה שנכתוב - - -יותר מאשר הם משלמים?

איתן כבל: לא, זה לא החוק פה.

דוד ביטן: למה לא?

דוד ביטן: יש חוק, מדברים על החוק.

איתן כבל: לא, זה פה - - -

דוד ביטן: אז יכול להיות שהם ישוו את המחירים באמצעות הגדלת המכס?

<דני דרגוצקי: לא, זה גם בניגוד להסכמים בין-לאומיים.

<דני דרגוצקי: אי-אפשר - - -

איתן כבל: לא ביקשתי את עזרת אדוני.

<דני דרגוצקי: סליחה.

איתן כבל: לא לקחנו עדיין שקל מכם.

דוד ביטן: אתה נציג מס הכנסה?

<דני דרגוצקי: רשות המיסים.

דוד ביטן: מתי שמוצא חן בעיניך זה הסכמים בין-לאומיים.

איתן כבל: הוא יושב - - -

דוד ביטן: - - - יכול לקחת מכס יותר גבוה מאשר היבואן הראשי מבחינת להשוות מחירים.

דוד ביטן: אז על מה כל העניין?

<דני דרגוצקי: אני מחויב - - -

<דרור וגשל: אם יש בעיה בחוקיות הייבוא - - -

איתן כבל: דרור, לא ביקשתי.

איתן כבל: גם בזה אתה מבין?

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: הוא משרד המשפטים, מה אתה רוצה?

איתן כבל: אז מה, אבל הוא בכסף?

דוד ביטן: אתם יוצרים מצב שאין סיבה להביא את זה בייבוא מקביל.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: כן, הערות, בבקשה.

<איתי עצמון: כן.

<איתי עצמון: ההערה הראשונה, אני רוצה להבין מה התיקון שמתבקש כאן בסעיף בעקבות העובדה שקיבלתם את ההערה של חבר הכנסת ביטן, אם אני מבין נכון?

איתן כבל: כן.

<איתי עצמון: מה הכוונה?

<איתי עצמון: הכוונה היא שהוא לא יקבל רישיון יבואן, רכב עקיף, אלא אם כן יתחייב לשמור מסמכים?

<איתי עצמון: למה הכוונה שזה יהיה תנאי לייבוא?

<איתי עצמון: אני לא מצליח להבין.

<אבנר פלור: שהוא יתחייב.

איתן כבל: הוא לא יוכל לייבא את הרכב – סליחה, הרי הוא לא עלה לאוטו, נסע ונחת לו פתאום - - -

דוד ביטן: מה, זה בא מחו"ל.

איתן כבל: הרי יש שרשרת פעולות, נכון?

איתן כבל: הוא צריך לבוא לארץ.

איתן כבל: הרי הוא מגיע למאן דהוא, הוא מגיע למישהו.

איתן כבל: הוא מראה לו מסמכים.

<דרור וגשל: נכון.

<דרור וגשל: אליו.

דוד ביטן: כל הבעיה ביד שנייה.

דוד ביטן: יד שנייה זו הבעיה.

דוד ביטן: יד ראשונה אין בעיה.

דוד ביטן: תביא את האישור מהיצרן ונגמור.

איתן כבל: זה לא משנה.

איתן כבל: ואז הוא צריך לבוא אליו, ולהראות לו שיש לו את כל השרשרת.

<דרור וגשל: כן.

איתן כבל: אז הכול בסדר.

איתן כבל: בוא תחליף אותי.

<איתי עצמון: אני בכל זאת צריך לדעת מה לכתוב בהצעת החוק.

<חוה ראובני: אנחנו גם לא מבינים.

<דרור וגשל: לא קיבלנו את עדיין ההערה.

<איתי עצמון: לא, אני מבין שאתם מקבלים את ההצעה, אבל אני צריך לדעת מה לכתוב בסופו של דבר.

<דרור וגשל: צריך להבין גם מה הבעיה של חבר הכנסת - - -

דוד ביטן: ביטן.

<לאה ורון: אולי חבר הכנסת ביטן יבהיר עוד פעם, כי לא ברור - - -

דוד ביטן: לא, הם יודעים, הסברתי להם.

<לאה ורון: לא, הם לא מבינים.

<איתי עצמון: אני לא, סליחה.

<איתי עצמון: אני לא מבין.

דוד ביטן: אסביר.

דוד ביטן: יבואן רכב עקיף, שייבא רכב, ישמור מסמכים המאפשרים מעקב.

דוד ביטן: המסמכים האלה הם תנאי להבאת הרכב.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: ואחר כך יהיה כתוב שהוא גם ישמור אותם.

<איתי עצמון: כלומר, זה יהיה תנאי למתן רישיון לייבוא הרכב?

דוד ביטן: כן – לא רישיון ייבוא, רישיון של הייבוא הספציפי.

<איתי עצמון: לזה התכוונתי.

<איתי עצמון: יש כאן שני דברים.

<איתי עצמון: יש את הרישיון של היבואן.

דוד ביטן: עזוב רישיון יבואן.

דוד ביטן: לא, זה דבר כללי.

<איתי עצמון: יש רישיונות לייבוא הרכב, המוצר עצמו.

דוד ביטן: עכשיו ביקשתי מכם אישור, אני צריך לבקש מכם רישיון לייבא 100 רכבים?

<אבנר פלור: כן.

דוד ביטן: תנאי לזה יהיה הנושא הזה.

דוד ביטן: זה הכול.

<אבנר פלור: לשמור את המסמכים.

דוד ביטן: לא רק לשמור אותם.

דוד ביטן: הם יהיו מראש.

<דידי רוזנפלד: שיהיה לך את המסמכים.

דוד ביטן: בסדר, אני מסביר להם מה הכוונה.

<חוה ראובני: להוסיף את זה ל-29(6)?

<חוה ראובני: זה הרעיון?

<קריאה: כן כן.

<איתי עצמון: כלומר, להשאיר את החובה גם כחובה על בעל הרישיון, וגם כתנאי למתן רישיון ייבוא הרכב?

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: הספציפי.

<איתי עצמון: כן.

<איתי עצמון: כלומר, נוסיף שגם וגם.

<איתי עצמון: גם חובת בעל הרישיון - - -

דוד ביטן: כן, אחרת אין טעם בזה בכלל.

דוד ביטן: כי המכס, איך שאתה מביא את הרכב, הוא אומר לך: תראה לי את הניירות היום.

דוד ביטן: תראה לי את הניירות, אז שיהיו מראש.

דוד ביטן: מה הבעיה?

דוד ביטן: שאלה טובה.

דוד ביטן: כמה זמן?

<דידי רוזנפלד: שבע שנים.

דוד ביטן: למה שבע שנים?

דוד ביטן: הרכב לא שווה אחרי שבע שנים כלום.

דוד ביטן: למה שבע שנים?

<דני דרגוצקי: לפי החוקים של רשויות המס.

<דני דרגוצקי: כמו שהוא שומר את חשבון הספק שלו.

דוד ביטן: אין סיבה פה שבע שנים.

דוד ביטן: אין סיבה.

דוד ביטן: חבר'ה, תהיו יותר ענייניים.

<דני דרגוצקי: אז חמש שנים.

דוד ביטן: גם יותר מדי.

<איתי עצמון: חמש שנים?

דוד ביטן: לא, יותר מדי גם.

דוד ביטן: שלוש שנים.

דוד ביטן: בגבול האחריות.

דוד ביטן: האחריות בדרך כלל זה שלוש שנים, שייתנו להם שלוש שנים.

<חוה ראובני: אבל כאן זה לא שייך לאחריות.

<דרור וגשל: הם מסכימים שבע שנים.

דוד ביטן: מי מסכים?

<דרור וגשל: הנה, אין לו בעיה שבע שנים.

דוד ביטן: מסכימים?

דוד ביטן: אמר שבע שנים - - -

<לאה ורון: במיוחד שאין לו - - -

דוד ביטן: אבל אתם לא העקיף, אתם היבואן הישיר.

דוד ביטן: לא לא.

דוד ביטן: למה אתם מתעקשים על כל כך הרבה זמן?

דוד ביטן: תסבירו לי.

<ענבל קורקוס: לפחות חמש שנים.

<ענבל קורקוס: כי רשויות המיסים יכולות לחייב אחורנית להוציא שומות במשך חמש שנים.

דוד ביטן: ארבע פלוס אחד, מה שעכשיו תיקנו?

<ענבל קורקוס: חמש שנים, כן.

דוד ביטן: טוב, גם זה מיותר, אבל לא אלך נגדכם בעניין הזה.

<איתי עצמון: אז כמה שנים?

דוד ביטן: חמש שנים.

<חוה ראובני: כן.

<חוה ראובני: הבעלויות הרשומות.

<איתי עצמון: אז נצטרך לתקן את הנוסח.

דוד ביטן: חמש שנים עשית?

<חוה ראובני: חמש שנים ממועד הייבוא?

<חוה ראובני: מהמועד שהרכב נכנס לתחומי מדינת ישראל?

<ענבל קורקוס: כן.

דוד ביטן: מי נציג מע"מ פה?

דוד ביטן: מכס?

דוד ביטן: תסביר לי, למה אתם יכולים לחייב יותר מכס מהייבוא הרגיל?

<ענבל קורקוס: לא, אנחנו מחייבים בהתאם לערך העסקה.

<ענבל קורקוס: כל הרעיון של הסעיף הזה, שיהיו לנו כלים להתחקות אחרי הערך הנכון של העסקה.

דוד ביטן: לא, לא מדבר על הכלים.

דוד ביטן: איפה הבחור?

דוד ביטן: בוא רגע.

<ענבל קורקוס: לא, זה לא נכון.

דוד ביטן: אוקיי, אם זה לא נכון תגידי שזה לא נכון.

<ענבל קורקוס: לפי ערך העסקה.

דוד ביטן: למה אתה אומר שהם מדווחים יותר מאשר המכס שהם משלמים – שהיבואן הישיר?

<קריאה: משלמים יותר.

דוד ביטן: למה אמרת את זה?

<ינון עמית: יבואן מקביל יקנה את הרכב ברוב המקרים יקר יותר מיבואן סדיר.

<ינון עמית: וימכור אותו זול יותר מיבואן סדיר, וירוויח פחות, וזה בסדר.

דוד ביטן: אז לא הבנתי אותך נכון, אם ככה.

<ינון עמית: הצענו שלא להעמיק את הפער באמצעות מכס גבוה יותר.

דוד ביטן: זה לא.

דוד ביטן: הבנתי הפוך.

דוד ביטן: אם זה המצב, אז הם צודקים, סלח לי.

דוד ביטן: הם לא יכולים בגלל שאתה קונה – אז אל תייבא, תקנה את זה מהם.

דוד ביטן: מה אתה רוצה שאגיד?

דוד ביטן: אתה לא יכול ליהנות פעמיים, אין דבר כזה.

דוד ביטן: קנית יותר יקר, היה לך את השיקולים.

דוד ביטן: אתה לא יכול שהמכס יאזן לך את המחיר.

דוד ביטן: זה דבר שלא נשמע.

<ינון עמית: לא ביקשנו לשלם פחות, ביקשנו לשלם את מלוא המכס.

דוד ביטן: אז לא הבנתי אותך נכון.

דוד ביטן: הם צודקים, אני מתנצל בעניין הזה.

דוד ביטן: טוב, מי בעד, עם כל התיקונים?

דוד ביטן: איפה מקלב?

דוד ביטן: הלך מקלב?

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 47א – פה אחד

<חוה ראובני: תמיד משאירים אותך לבד.

דוד ביטן: משאירים אותי לבד, עושים לי את זה בכוונה, נראה לי.

<אבנר פלור: אז זה פה אחד.

דוד ביטן: עכשיו, תסבירו לי איך מ-48 קפצתם ל-51.

<איתי עצמון: היו סעיפים שנמחקו.

דוד ביטן: אתם צריכים לתקן את כל החוק עכשיו, מעבר - - -

<איתי עצמון: נתקן את כל החוק כך וכך.

דוד ביטן: לא מספור, יש סעיפים שמפנים אותך.

<לאה ורון: שזאת תהיה הבעיה היחידה.

<איתי עצמון: נצטרך למספר - - -

דוד ביטן: זו עבודה קשה.

<חוה ראובני: כשנגיע לסוף - - -

דוד ביטן: צריך לעבוד על זה, זה לא ככה.

<חוה ראובני: 48.

דוד ביטן: מאשרים את 47א, מה שלא אושר עד היום.

דוד ביטן: 48, בבקשה.

<דידי רוזנפלד: חסכת שלושה סעיפים.

<דידי רוזנפלד: תיק תק.

דוד ביטן: הנה, תראה איזה מהירות עברתי ל-51.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: אז מה אתם עושים עם 51?

דוד ביטן: כן.

<איתי עצמון: יכול להיות שכאן נשלב את ההוראה שהוספנו בסעיף הקודם לעניין שמירת המסמכים.

<לאה ורון: יש הערות?

<חוה ראובני: זה מדבר בעד עצמו, אם - - -

דוד ביטן: אין הערות.

דוד ביטן: אם היו הערות, הם היו קופצים, אל תדאגי.

דוד ביטן: טוב, מי בעד?

דוד ביטן: בעד אישור סעיף 48 – פה אחד

דוד ביטן: פה אחד.

<לאה ורון: סעיף 48 אושר.

דוד ביטן: אתה מוסיף את התיקון שאמרת?

<איתי עצמון: כן.

<איתי עצמון: נבדוק בשלב הניסוח, אם צריך יהיה - - -

דוד ביטן: אוקיי, אז בכפוף לדבר הזה.

<איתי עצמון: בוודאי.

דוד ביטן: סעיף 51.

דוד ביטן: תקראי אותו, בבקשה.

<איתי עצמון: חובת הפרסום עומדת כשלעצמה ללא קשר לתקנות בסעיף קטן (א).

<חוה ראובני: כן, יש חובת פרסום.

<חוה ראובני: אם השר יראה שהפרסום איננו עומד על הנדרש לדעתו, אז הוא יכול להתערב בזה באמצעות תקנות.

<איתי עצמון: אבל היא לא מותנית?

<חוה ראובני: לא מותנית, לא.

דוד ביטן: לא מותנית.

דוד ביטן: חוץ ממנו, עוד מישהו רוצה להתייחס?

דוד ביטן: אין לכם?

דוד ביטן: בדרך כלל על כל סעיף.

דוד ביטן: מה קרה?

דוד ביטן: זה מעורר את החשד שלי שאין לכם, תאמין לי.

דוד ביטן: עדיף שתדברו כל הזמן.

דוד ביטן: איתן, איפה אתה?

דוד ביטן: בוא.

<רונן לוי: תיכף הם יתחילו, כשאדבר.

איתן כבל: עוד אתם תקועים שם - - -

דוד ביטן: לא, אנחנו כבר בסעיף 51.

דוד ביטן: אתה לא יודע למה – 49 ו-50 אין.

איתן כבל: אתם יכולים לסדר לנו עוד כמה סעיפים כאלה?

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: חברים, יש לנו עוד תשע דקות, אז ברשותכם, בבקשה.

איתן כבל: 51 מאושר.

איתן כבל: בבקשה, הלאה, 52.

<דידי רוזנפלד: לא, איך מאושר?

<דידי רוזנפלד: לא דיברתי בכלל.

דוד ביטן: לא, 51 עכשיו קראתי רק.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: 51, בבקשה.

איתן כבל: רונן, בבקשה.

<רונן לוי: פה זה הסעיף שאנחנו בו מבקשים את השוויון בחוק למה שיש ליבואני הרכב.

איתן כבל: יש סעיף שהוא לא סעיף ליבה מבחינתך?

<רונן לוי: אני לבד פה.

<רונן לוי: תראה את כל הצוות.

איתן כבל: בינתיים אני מגן עליך, אנחנו מגנים עליך לא רע.

<רונן לוי: רק אותך.

איתן כבל: לא רע.

איתן כבל: לא רק אותי.

איתן כבל: סליחה.

<לאה ורון: זה העיקר פשוט, אם לא שמת לב, מר לוי.

איתן כבל: בבקשה.

<רונן לוי: בהתקשרות שבין יבואנים למוסכי שירות, נכון להיום החוזים מאפשרים להם להתנתק ממוסך תוך שלושה חודשים מכל טעם שהוא.

<רונן לוי: זאת אומרת, שבן-אדם נדרש להשקיע בין 2 ל-10 מיליון שקל, יש גם של 20,000,000 שקל, מוסכים מורשי יבואן שמשקיעים, ותוך 90 יום אפשר להגיד לו: לך הביתה.

<רונן לוי: הם פה דיברו הרבה ורבו הרבה על הזכות שלהם לקבל לחמש שנים, לעשר שנים.

<רונן לוי: את אותה זכות, אנחנו מבקשים שיהיה מינימום.

<רונן לוי: קודם כול, מינימום להתקשרות כזו יקרה, שתהיה ודאות בעסקה כמו שהם רוצים, ולפחות יהיה מינימום של חמש שנים של מוסך יבואן.

<רונן לוי: זה אחת.

<רונן לוי: שתיים, שהעילות להפסקת זיכיון לא יהיו עילות מכל טעם שהוא, והן יהיו לפחות שנתיים מראש לבטל זיכיון למוסך.

איתן כבל: אוקיי.

<רונן לוי: זה לפחות מבחינת השוויון בזכויות, כי לנו, כמו שאמרתי, אין רגולטור, הם הרגולטור.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<אהוד שניידר: אני מבקש להפנות את היושב-ראש - - -

איתן כבל: אדוני, לא שומעים אותו כי הוא כבר מותש - - -

<אהוד שניידר: מותש לחלוטין.

איתן כבל: אז אדוני ירים את קולו.

<אהוד שניידר: סליחה, אדוני.

<אהוד שניידר: סעיף 23 לחוק החוזים, למיטב זכרוני, אומר שחוזה, ככל שיסכימו הצדדים.

<אהוד שניידר: ואני חושב שבחוק החוזים מכבדים את עיקרון חופש החוזים, ואין מקום להתערבות בין שני גורמים פרטיים, גם לא בענף הרכב לגבי ההתקשרות החוזית שבין שניהם.

<יורם בונן: הוא לא מתחרה שלנו.

איתן כבל: סליחה, אין המשמעות רק בתחרות.

איתן כבל: המשמעות היא בכלל ליצירת שוק יותר הגון.

איתן כבל: הגון לא במובן - - -

<אהוד שניידר: אז בוא נבחן, אדוני, עד כמה יבואני הרכב עושים שימוש באותו סעיף שיש להם בחוזה, נניח שלושה חודשים – זה לא בהכרח שלושה חודשים, כי כל יבואן לפי ההתקשרות שלו עם המוסך המורשה – ונראה כמה מוסכים מורשים הסתיימו ב-20 שנים האחרונות.

<אהוד שניידר: אז עם כל הכבוד, אני חושב שמדובר במספר מאוד מועט של מוסכים, שהיבואנים החליטו לסיים איתם את הקשר החוזי.

<אהוד שניידר: ואני לא חשוב שהכנסת צריכה, עם כל הכבוד, להתערב במקרה הזה ביחסים שבין יבואן רכב לבין מוסך.

<דידי רוזנפלד: אז מה אומר המחוקק?

<איתי עצמון: אתם מתנגדים לחובת הפרסום?

<איתי עצמון: אני רק רוצה להבין למה - - -

<אהוד שניידר: לא, לא לחובת הפרסום.

<אהוד שניידר: רוצה מר רונן לוי שבחוזה שבין היבואן לבין המוסך המורשה תהיה תקופת מינימום של חמש שנים לפחות, שאי-אפשר יהיה להיפרד ממנו.

<אהוד שניידר: עם כל הכבוד, זו התערבות ביחסים חוזיים שבין שני גופים פרטיים.

<אהוד שניידר: אני לא חושב שהכנסת - - -

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: דידי, בבקשה.

איתן כבל: העניין ברור.

<אהוד שניידר: לא, עוד מילה אחת, אדוני.

<אהוד שניידר: רונן לוי לא הביא איזושהי דוגמה מאוד - - -

איתן כבל: סליחה, אתה טוען פה מול רונן לוי?

איתן כבל: צא אתו החוצה ותטען מולו.

איתן כבל: אתה טוען מולנו.

<אהוד שניידר: לא, אני מתייחס - - -

איתן כבל: אבל עזוב אותי עכשיו ממנו.

איתן כבל: אדוני יטען את מה שהוא רוצה להגיד.

<אהוד שניידר: כן.

<אהוד שניידר: אז אני אומר, שהמצב כרגע ביחסים שבין יבואני רכב לבין המוסכים המורשים ודאי שלא מצדיק התערבות בחקיקה בכנסת ביחסים - - -

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: דידי, בבקשה.

<דידי רוזנפלד: המטרה של יבואני הרכב זה שתהיה פריסה כמה שיותר גדולה של מוסכים מורשים ולא כמה שיותר קטנה.

<דידי רוזנפלד: אבל הרי גם יבואני הרכב, אם הם רוצים להפסיק את ההתקשרות – למה?

<דידי רוזנפלד: בגלל שמתחשק להם?

<דידי רוזנפלד: הסיבה היחידה זה שירות, זה תיקונים.

<דידי רוזנפלד: יש עשרות של סיבות - - -

איתן כבל: הם גם מפסיקים לעצמם כשלא נותנים שירות כמו שצריך?

<דידי רוזנפלד: היצרן מפסיק להם.

<דידי רוזנפלד: בוודאי.

איתן כבל: היצרן?

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: איזה מוסך נסגר לאחרונה – יבואן?

<דידי רוזנפלד: איבדו מותגים.

<קריאה: מי?

<קריאה: אתה יכול להגיד מי?

איתן כבל: על שירות.

<קריאה: סליחה, "קאיה".

<רונן לוי: על כמות מכירה או על שירות?

<דידי רוזנפלד: אז אולי יש סיבות אחרות, שהעבירו את "אופל" מ-UMI לקבוצת שלמה, אבל מה זה רלוונטי?

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: הבנתי.

<אהוד שניידר: סליחה, אדוני, לעניין הזה.

איתן כבל: אני לא מצביע על זה.

<אהוד שניידר: שאל אדוני שאלה, אני יודע את התשובה.

איתן כבל: לא, אני לא רוצה לתת לאדוני להשיב בשלב זה.

איתן כבל: פשוט יש לי עוד שתי דקות.

איתן כבל: תן משפט וחצי – הקשבת.

<אבנר פלור: כן, אני חושב שיש פה בעיה בהיבט, כמו שרונן העלה, אם הוא השקיע 5, 6, 10 מיליון שקל, ואחרי 90 יום היבואן מסיים את הפעילות מסיבות כלשהן.

<אבנר פלור: אז מה שאני רוצה להציע, שנדון בסעיף הזה כשנבוא אליך עם הנושא של מוסך בבעלות, ניתן את כל - - -

איתן כבל: ברשותך, קודם כול, אני מקבל את זה.

איתן כבל: אני רק רוצה לבקש: תראו, הרי כבר טחנו עד דק את הסיפור הזה, זה לא שאנחנו פעם ראשונה נפגשים, לא אתם עם היבואנים ולא עם רונן ואנשיו.

איתן כבל: אם יש עוד ענייני ליבה שאתה יכול להביא למפגש הסגור הזה, כדי שנוכל כבר לנסות לקבל כיוון, אשמח מאוד.

איתן כבל: כי זה מסוג הדברים, יש פה ויכוח לא פשוט.

איתן כבל: בכל הכבוד, אתה יכול לבוא מחר, להגיד לו: יש לך עין עצלה, 90 יום לך.

איתן כבל: אני לא רוצה שייווצרו מצבים מן הסוג הזה.

איתן כבל: כל העניין הוא שאנחנו רוצים שהשוק יהיה שוק מאוזן.

איתן כבל: כשפותחים אותו, שייפתח באמת.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: גם ככה אמרנו שהעניין עדיין עם רשויות המיסוי הוא לא דבר פשוט בשורה התחתונה.

איתן כבל: אבל בכל שהוא לא רשויות המס, לפחות שנדע שעשינו את העבודה שלנו כמו שצריך.

איתן כבל: תודה, הישיבה נעולה.