ועדת המשנה לעניין מעמד האזרח הוותיק, כנסת 20, פרוטוקול מספר 3, 2016-02-02 12:20

טלי פלוסקוב: צהרים טובים.

טלי פלוסקוב: אנחנו פותחים את הישיבה.

טלי פלוסקוב: בשעה 12:30 אני אאלץ לעזוב וחברת הכנסת מיכל בירן תחליף אותי בדיון.

טלי פלוסקוב: כמובן אחר כך נעדכן ואת ההחלטות ניתן ונראה איך אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: אני בטוחה שהיום אנחנו אמנם מתחילים לדבר על תעסוקה למבוגרים אבל לא נסיים את הדיון.

טלי פלוסקוב: כל הרעיונות שנשמע היום מהאורחים שלנו, נשמח לשמוע אותם ונראה איך ביחד נוכל ליישם אותם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לברך את חברת הכנסת עליזה לביא שעוד מעט תצטרף אלינו על קיום יום התעסוקה בכנסת והרעיון לקיים ישיבה בנושא תעסוקה לקשישים.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמצאים כרגע בדיון בוועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לענייני קשישים וכאן אנחנו דנים בנושאים מאוד רבים ואחד מהם הוא נושא התעסוקה שבעיני הוא חשוב מאוד.

טלי פלוסקוב: כרגע אני אומרת מה אני חושבת ואני חושבת שבן אדם, ולא חשוב באיזה גיל הוא, אם הוא מסוגל לעבוד ורוצה לעבוד, אנחנו צריכים לתת לו את ההזדמנות הזאת כי יכול להיות שהעבודה הזאת מחזיקה אותו בחיים.

טלי פלוסקוב: לכן עלינו לתת לו את הפלטפורמה להמשיך לחיות ולהישאר אתנו.

טלי פלוסקוב: יש לנו כמה נושאים עליהם נדבר.

טלי פלוסקוב: כמובן נדבר על הנושא של גיל הפנסיה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לעדכן אתכם ולומר שאני יחד עם חבר הכנסת אראל מרגלית הגשנו הצעת חוק לביטול חובת גיל פרישה ושוב, אני כרגע אומרת את דעתי האישית ואני מאמינה שלא מעט חברי כנסת חושבים כמוני.

טלי פלוסקוב: אנחנו מקדמים ביחד את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: אנחנו שומעים כל פעם בתקשורת על העלאת גיל הפרישה ונשאלת השאלה האם יש צורך לחשוב מחדש על גיל הפרישה בישראל.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על כך שתוחלת החיים והזדקנות האוכלוסייה מציבים בפנינו אתגרים מורכבים לצד הזדמנויות לא מעטות ועלינו להיערך לכך בהקדם ולהיות מסוגלים להפיק את המרב מאוכלוסיית האזרחים הוותיקים.

טלי פלוסקוב: זאת בדיוק הסיבה לכינוס הוועדה הזאת בנושא עליו אנחנו מדברים.

טלי פלוסקוב: נבקש ממרכז טאוב להציג לנו מצגת עם הנתונים אותם נשמח מאוד לשמוע.

טלי פלוסקוב: אחר כך ניתן לנציגי הארגונים שנמצאים אתנו היום להביע את עמדתם.

טלי פלוסקוב: שוב, אני מתנצלת על כך שתוך עשר דקות אני אאלץ לעזוב ואני מקווה מאוד שנסכם את הדיון בוועדה עם כמה צעדים אותם הוועדה תלווה בהמשך.

טלי פלוסקוב: אם יעלו כאן נושאים לשינויים שנוכל לעשות באמצעות החקיקה, נשמח לקחת על עצמנו אם נבין ונראה שזה מתבקש ונכון.

<קלוד בר צבי: אני פרופסור לכלכלה בבית הספר למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית וסמנכ"ל מחקר במרכז טאוב.

<קלוד בר צבי: אני עומד להציג ממש בקצרה כמה מהמגמות לגבי תעסוקת קשישים בישראל.

<קלוד בר צבי: חלק גדול אתם כבר מכירים וחלק נוגע להמלצות כאלה ואחרות אליהן הגענו.

<קלוד בר צבי: צריך להסתכל על דבר אחד שהוא מאוד מעניין.

<קלוד בר צבי: כאשר אנחנו מסתכלים על עוני מהכנסות כלכליות, ובסופו של דבר הדברים מתקשרים לעוני, המצב של ישראל הוא דווקא ממש טוב.

<קלוד בר צבי: אם אתם תסתכלו על התמונה הזאת, תראו שבעצם כאשר מסתכלים על כל מדינות ה-OECD יש רק מדינה אחת שהיא במצב פחות טוב מאתנו ובסך הכול אנחנו במצב הרבה יותר טוב מאשר ממוצע ה-OECD.

<קלוד בר צבי: לצערנו קורה משהו כאשר אנחנו מסתכלים על הכנסה פנויה ולא על הכנסה כלכלית.

<קלוד בר צבי: זה אומר שלאחר ששילמנו מסים וקיבלנו קצבאות, אנחנו פתאום הופכים לאחת המדינות הכי גרועות מבחינת זה שיש רק שלוש מדינות שנמצאות במצב גרוע יותר מאתנו מבחינת אחוז הקשישים שנמצאים מתחת לקו העוני.

<קלוד בר צבי: נשאלת השאלה מה קורה כאן.

<קלוד בר צבי: קודם כל, יש שני דברים שצריך לזכור.

<קלוד בר צבי: מבחינת תעסוקה, אנחנו עובדים.

<קלוד בר צבי: זה נכון לכל שכבות הגילים וזה נכון גם לקשישים.

<קלוד בר צבי: אנחנו בישראל עובדים ואנחנו עובדים הרבה.

<קלוד בר צבי: אם תסתכלו על תעסוקת גברים, היא הרבה מעבר לתעסוקה ב-OECD.

<קלוד בר צבי: הפער הזה גם מתרחב, הוא התרחב בשנים האחרונות, ובין היתר הוא התרחב בגלל קיצוץ מסוים בקצבאות מבחינה ריאלית והצורך לצאת לעבוד.

<קלוד בר צבי: אצל נשים אנחנו רואים שיש פער קטן אבל מדובר בפער של פחות מאחוז והפער הזה מצטמצם משנה לשנה.

<קלוד בר צבי: אגב, כאשר מסתכלים על גילים קצת יותר צעירים, עדיין לא קשישים אבל לקראת הפרישה, אנחנו רואים שאנחנו פתחנו פער עם ה-OECD ואנחנו מועסקים הרבה יותר מאשר השיעורים הקיימים בממוצע ב-OECD ולמעשה כמעט גם בכל אחת מהמדינות בנפרד.

<קלוד בר צבי: כשעושים את הפירוק ליהודים, עולים חדשים ולערבים, אנחנו רואים שכל המגזרים בסך הכול העלו את שיעורי התעסוקה שלהם במהלך השנים.

<קלוד בר צבי: העולים החדשים מצמצמים פער עם שאר האוכלוסייה בקצב די מהיר ועוד מעט נראה את זה.

<קלוד בר צבי: הערבים עדיין נגררים מאחור אבל גם הם בסך הכול הכפילו את שיעורי התעסוקה שלהם.

מיכל בירן: שאלת הבהרה.

מיכל בירן: אני יודעת שמדברים לגבי תעסוקת נשים מבוגרות ואני לא יודעת אם זה תקף בכלל שזה לא שיש יותר נשים שממשיכות לעבוד אלא שזאת שכבה מסוימת של גיל שגם לא הייתה מועסקת עת הן היו בנות עשרים והן גם לא מועסקים כשהן בנות שישים, ומה שמשתנה זה לא שוק התעסוקה אלא שהאנשים משתנים.

מיכל בירן: אתה אומר שיש שיפור?

<קלוד בר צבי: לא.

<קלוד בר צבי: קודם כל אני אומר שיש יותר תעסוקה.

<קלוד בר צבי: שיפור, אנחנו נגיע לזה עוד מעט ואני לא בטוח שהרווחה עולה כאן.

<קלוד בר צבי: חלקה הגדול של התעסוקה הוא תעסוקה מצורך ולא תעסוקת פנאי כמו שאנחנו רואים ב-OECD שאלה אנשים שרוצים להמשיך לעבוד מכיוון שזה טוב להם והם נהנים מזה.

<קלוד בר צבי: במקרה הישראלי, זה הרבה יותר תעסוקה עקב צורך.

<קלוד בר צבי: זה נכון מה שאמרת.

<קלוד בר צבי: אכן מדובר בשני חלקים, חלקים כאלה שממשיכים לעבוד, אגב, לא באותן עבודות ועוד שני שקפים נראה את זה.

<קלוד בר צבי: אנחנו נראה שבגלל גיל הפרישה המנדטורי בהרבה מאוד מן העבודות, מה שקורה זה שהם נאלצים לעזוב את מקום העבודה הקבוע והמסודר בו יש להם ניסיון והרבה פעמים שכר די טוב וללכת לעבודה שהיא עבודה זמנית, עבודה שהיא בחלקיות משרה, כך שעדיין הם נרשמים כאן כמועסקים אבל מדובר בתעסוקה הרבה פחות טובה בשלב הזה שלאחר הפרישה וזה נגרם כתוצאה מחוק הפרישה.

<קלוד בר צבי: אני מעביר לתעסוקה של גיל 75 ומעלה.

<קלוד בר צבי: כפי שאתם רואים, מדובר באחוזים מאוד מאוד קטנים אבל זה בעצם מסמל את האחוז שהוא תעסוקת פנאי.

<קלוד בר צבי: בגילים האלה, בדרך כלל מי שממשיך לעבוד, זה לא כל כך כצורך אלא בגלל שהוא נהנה במקום העבודה, מרגיש סיפוק וכולי.

<קלוד בר צבי: למעשה בגלל מרכיבים של השלמת הכנסה וכולי, הרבה פעמים הם לא מרוויחים מהתעסוקה הזאת אלא היא מתקזזת להם עם קצבאות אחרות שהם היו יכולים לקבל.

<קלוד בר צבי: אנחנו רואים שבאמת כאשר מגיעים לגילים האלה, גיל 75 ומעלה, אנחנו קצת מתחת ל-OECD אבל הפערים שם הם מאוד מאוד קטנים.

<אהרן קרייסלר: האנשים אותם סימנת בגיל 75 ומעלה, אתה לא ציינת את העולים.

טלי פלוסקוב: סליחה, אנחנו לא ניכנס באמצע הדברים.

טלי פלוסקוב: ניתן לו להציג את המצגת ואחר כך נשאל את השאלות, עת נגיע לדיון.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת יכולים, אבל האורחים עדיין לא יכולים.

<קלוד בר צבי: אחד הדברים שאנחנו יודעים בכל שכבות הגילים, וזה נכון גם לתעסוקת קשישים, זה שההשכלה היא המרכיב אולי המרכזי ביותר ביכולת למצוא תעסוקה.

<קלוד בר צבי: אנחנו רואים את זה בבירור גם בגילי 55 עד 64 וגם מאוחר יותר, ואפילו בצורה קיצונית יותר, בגילי 65 עד 74.

<קלוד בר צבי: למי שיש השכלה אקדמית, למעשה 13 שנות לימוד פלוס, קל הרבה יותר למצוא תעסוקה מאשר לאלו שאין השכלה.

<קלוד בר צבי: זה נכון לכל הגילים אבל אצל הקשישים זה בולט עוד יותר והסיבה היא שבגילים האלה, העבודות שמבוססות על כוח פיזי וכולי מתמעטות ונשארות אותן עבודות שמתבססות על ניסיון וההשכלה שם היא אומדן טוב לכך.

<קלוד בר צבי: לשאלת חברת הכנסת בירן.

<קלוד בר צבי: אכן מדובר כאן בעיקר במשרות חלקיות למרות שבאוכלוסייה הצעירה עד גיל 55 פחות מעשרה אחוזים מועסקים במשרה חלקית ובגילי 75 ומעלה מדובר בשבעים ושמונים אחוזים, תלוי אם מסתכלים על נשים או גברים, ומדובר בשיעורים מאוד מאוד גבוהים.

<קלוד בר צבי: \

טלי פלוסקוב: ברשותך, אני עוצרת אותך כי מאוד חשוב לי לשמוע לגבי העולים.

טלי פלוסקוב: נגעת בנושא של העולים.

טלי פלוסקוב: יש לך איזשהו שקף שאתה יכול לפרט את המצב שם?

<קלוד בר צבי: כן.

<קלוד בר צבי: בדיוק השקף הבא מראה שהעולים החדשים מסתמכים בצורה הרבה יותר משמעותית על העברות, כלומר על אותן קצבאות והרבה פחות על עבודה, למרות שזה דבר שעולה עם הזמן.

<קלוד בר צבי: בעבר היה להם הרבה יותר קשה בתעסוקת מבוגרים למצוא עבודה והיום זה הולך ומתמעט אבל אין להם פנסיות מעבודה.

טלי פלוסקוב: לכן אני שואלת.

<קלוד בר צבי: לכן זה מרכיב מרכזי ביותר.

<קלוד בר צבי: הם לא יכולים להתבסס על פנסיות שהם צברו במהלך שנות העבודה ואנחנו רואים כאן שאכן בגלל זה ההכנסה הממוצעת שלהם היא פחות מחצי לעומת ההכנסה הממוצעת בשאר האוכלוסייה.

<קלוד בר צבי: המגזר הערבי גם הוא סובל מבעיה דומה אבל בגלל סיבות קצת אחרות.

<קלוד בר צבי: אגב, זה מחמיר כאשר אנחנו מעל גיל 75.

טלי פלוסקוב: אני מתנצלת חברים, אני יוצאת ומיכל בירן תחליף אותי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: (היו"ר מיכל בירן)

<קלוד בר צבי: שני דברים אחרונים שרציתי לציין כאן ואחר כך להגיע למסקנות או לממצאים המסוכמים.

<קלוד בר צבי: דבר אחד שחשוב לשים לב אליו זה ששיעור התחלופה, כאשר מתבססים על קצבאות בישראל, הוא מאוד מאוד נמוך.

<קלוד בר צבי: כלומר, החלק שמקבלים מהמדינה, החלק הקצבתי, מהווה אך ורק כעשרים אחוזים מהשכר ערב הפרישה עבור עובד ממוצע שעבד במהלך חייו וזאת בהשוואה למדינות אחרות או לממוצע ה-OECD שם שיעור התחלופה הוא כחמישים אחוזים.

<קלוד בר צבי: אצלנו המדינה מסתמכת הרבה יותר על חסכונות פרטיים ועכשיו גם על פנסיה תעסוקתית חובה והרבה פחות על אותן קצבאות שמגיעות מהמדינה עצמה.

מיכל בירן: הקצבאות הן פרוגרסיביות.

מיכל בירן: למשל, קצבת זקנה, כולם מפרישים לביטוח הלאומי לאורך חייהם ומי שמרוויח יותר, מפריש יותר אבל בסופו של דבר קצבת הזקנה היא אוניברסלית.

מיכל בירן: לעומת זאת כאשר אנחנו עוברים על הפנסיה התעסוקתית, ההבדלים מאוד מאוד גדולים במה שאנשים הרוויחו במהלך חייהם והפערים רק גדלים לעת זקנה.

<קלוד בר צבי: אם אנחנו רוצים קצת נימה אופטימית, בסך הכול מבחינת מגמה, המגמה בבתי אב בהם יש קשיש או שעומד בראשם אדם שהוא בגיל הפרישה, אחוז העוני קטן יותר מאשר בכלל האוכלוסייה.

<קלוד בר צבי: עכשיו זה כמעט אותו הדבר.

<קלוד בר צבי: המגמה היא מגמה של ירידה של אחוז העוני בקרב הקשישים ועלייה בקרב האוכלוסייה הכללית.

<קלוד בר צבי: זה משמח יחסית לאוכלוסייה אבל זה לא משמח בעובדה שאנחנו עדיין עם עשרים אחוזי משקי אב עניים שזה הרבה יותר ממה שקורה כאשר מסתכלים על הכנסות פנויות בקרב ה-OECD.

<קלוד בר צבי: המסקנות הכלליות.

<קלוד בר צבי: אחת מהן הולכת בכיוון של מה שנאמר לפני כאן וזה בעצם הגמשת הפרישה.

<קלוד בר צבי: הרעיון הוא שהעובדה שהפרישה היא מחויבת בהרבה מאוד מקצועות יוצרת בעיה אצל חלק לא קטן מהקשישים שהיו רוצים להמשיך לעבוד.

<קלוד בר צבי: הדבר השני הוא שבאותן פנסיות שמופרשות, ניתן לחשוב על דרך של קרנות ייעודיות כפי שנעשה היום אבל עבור קשישים שרק הם יהיו זכאים לה ולכן יקבלו הטבה מסוימת בהחזר של ההפרשה שלהם.

<קלוד בר צבי: הדבר השלישי הוא הרעיון של השלמת הכנסה אוניברסלית.

<קלוד בר צבי: קצבת השלמת הכנסה בישראל מאוד נוקשה ביחס למדינות אחרות, מעמידה קריטריונים רבים שבגללם אנשים שאולי היו צריכים את אותה השלמת הכנסה, נופלים ממנה.

<קלוד בר צבי: אם אלה עניינים של זכאות על שטחים, בעלות על רכב ועוד כל מיני דברים אחרים, אפילו נסיעות לחוץ לארץ במידה מסוימת גם אם הוא הולך לבקר קרובי משפחה וגם אם הטיסות לא ממומנות על ידו, עדיין לפעמים זה נכנס בקריטריונים שמונעים ממנו לקבל השלמת הכנסה.

<קלוד בר צבי: לסיום משהו אופטימי.

<קלוד בר צבי: במחקר האחרון שעשינו בדוח מצב המדינה 2015, ראינו, עת הסתכלנו על האוכלוסייה החרדית, שיש דברים לעתים יותר חשובים מכסף או לפחות חשובים כמו כסף.

<קלוד בר צבי: ראינו שתוחלת החיים אצל חרדים היא הרבה יותר גבוהה מזו שהיינו מצפים בהינתן ההכנסה שלהם וחלק מהגורמים המסבירים, אם לא העיקרי, הוא העובדה שהם חיים בחברה משתפת ושיש להם הרבה מפגשי קהילה, חברה ומשפחה.

<קלוד בר צבי: יתכן שגם אצל הקשישים להגביר גם את הפן הזה ולא רק את הפן הכספי של הקצבה, אלא את אותם שירותים שבאים מסביב, את הניידות, את הצרכים המיוחדים שיש להם, אם זה בתרופות או בחשמל וכולי, לפעמים יכול לתת יותר רווחה מאשר תרומה כספית שווה.

<קלוד בר צבי: תודה רבה.

מיכל בירן: תודה רבה לך על המצגת המקיפה.

מיכל בירן: אני רוצה לשמוע את מי שבא מהשטח ואז נעבור לנציגי המשרדים ונסכם במדיניות.

<רחל פרגו: אני באתי עם לינה.

<רחל פרגו: אני בעלים של בית דפוס בתל אביב.

<רחל פרגו: במשך שש שנים עבדנו עם ארגון שנקרא תל"ם, תעסוקה לאדם המבוגר, שמחולק למועדונים ולינה הייתה חברה במועדון תל"ם שנקרא ויצ"ו מונטיפיורי בתל אביב.

<רחל פרגו: לפני כשנה סגרו את המועדון בהחלטה של רגע.

<רחל פרגו: שלחו את לינה להתקשר אלי ולומר לי שממחר בבוקר אין מועדון.

<רחל פרגו: אני מאוד זקוקה לעובדים.

<רחל פרגו: מדובר בעובדות כך שיש כאן

<רחל פרגו: גם פן מגדרי שצריך לשים אליו לב.

<רחל פרגו: אז החלטתי שאני לוקחת אותן אלי לדפוס שלי.

<רחל פרגו: היה איזשהו משא ומתן עם תל"ם איך נעשה את ההעסקה הזאת וגם פתחתי את זה למפעלים נוספים.

<רחל פרגו: כרגע בית דפוס נוסף הצטרף.

מיכל בירן: אני חושבת שהשאלה הזאת עומדת כאיזושהי שאלת צל, ונראה לי שלא נמצאים כאן נציגי המעסיקים, אבל בסוף שוק העבודה הזה הוא שוק שבין היתר צריך לייצר ערך למעסיקים והוא לא קורה מעצמו.

מיכל בירן: זאת לא הפעילות ההתנדבותית של החברה אלא בסופו של דבר אנשים כן צריכים להרוויח והתפרנס.

מיכל בירן: כאן כן מעניין אותי לראות מה עושות בדפוס העובדות המבוגרות.

מיכל בירן: אחד הדברים שבאמת מעניין אותי הוא מה עובדים מבוגרים יכולים לעשות.

מיכל בירן: יכול להיות שהדימויים שלנו צריכים להשתנות.

<רחל פרגו: זה לא סוג של פילנתרופיה.

<רחל פרגו: ברגע שלינה התקשרה להגיד שסוגרים, אנחנו הייתי יותר אבודה ממנה כי היו לנו עבודות אצלה.

<רחל פרגו: הנשים עושות בעיקר עבודות ידניות, אם זאת השחלה של חוטים, אם זאת הדבקה של תיקים.

<רחל פרגו: כשאתם מגיעים לבית חולים יש תיק רפואי וזה מה שהן עושות.

<רחל פרגו: כך גם באל על.

<רחל פרגו: זאת בעיקר מסה של עבודות.

<רחל פרגו: אני עובדת עם עוד גופים.

<רחל פרגו: אני עובדת עם מרכז שבים שמעסיק אוכלוסייה אבל זה סוג אחר של עבודה שאני נותנת להם.

<רחל פרגו: העבודה הזאת היא בעיקר עבודה ידנית וחייבת להיעשות בישיבה.

<רחל פרגו: דיברתם כאן על גילים.

<רחל פרגו: הגילים הם שבעים עד שמונים.

<רחל פרגו: לינה סיפרה לי שכשהיא הצטרפה היו גם נשים בנות תשעים.

<רחל פרגו: הגעתי לכאן כי היה חשוב לי להגיד שהיום אני יכולה לראות את ההבדל בין מרכז תעסוקה בו הנשים עובדות עם עצמן לבין זה שהן עובדות אצלי.

<רחל פרגו: המגע עם עוד אוכלוסייה, עם לקוחות, עם ספקים שעוצרים ומדברים ונוצר שיח, דבר שמכריח אותן לדבר עברית כי אין ברירה, גם חשיפה לתרבות וגם חשיפה שלנו לתרבות אחרת.

מיכל בירן: מישהו מלווה את העובדות המבוגרות אצלך בדפוס?

<רחל פרגו: אני.

<רחל פרגו: הן מכירות את העבודה והן מאוד מקצועיות.

<רחל פרגו: אני חושבת, ואני עונה בשמה של לינה למרות שתוכלו לשאול אותה, שמעבר לצורך החברתי, היציאה מהבית, התערות וסיבה לקום בבוקר, אני חושבת שהן צריכות את הכסף.

<רחל פרגו: זה עצוב להגיד, אבל באתי לכאן כדי לומר את זה.

מיכל בירן: מה הם תנאי השכר?

מיכל בירן: התחלת לדבר קודם על הדיאלוג ועל ההסכם שהיה לכם.

<רחל פרגו: הרבה בתי דפוס ומעסיקים לא רוצים להתעסק בהעסקת עובדים.

<רחל פרגו: גם אני לא רציתי את הדבר הזה שאומר תיאומים מול ביטוח לאומי וכולי.

<רחל פרגו: לא רציתי בזה.

<רחל פרגו: הן ממשיכות להיות עובדות של עמותת תל"ם שגובה ממני חמישה אחוזים ממה שמגיע באותו חודש וכל אחת מהן משתכרת לפי עבודתה.

<רחל פרגו: זאת אומרת, מגיעה עבודה, אנחנו מתמחרים אותה פר יחידה, לינה מחלקת ביניהן את העבודה ובסוף החודש היא מגישה דוח ושולחת לתל"ם.

מיכל בירן: רואים את ההבדל.

מיכל בירן: אם היית יושבת כאן ומספרת לי שיש לך עובדים בני ארבעים, הייתי עכשיו ככל הנראה צורחת עליך במלוא גרוני בגין העסקה קבלנית אבל לא כאשר מדובר בעובדים מבוגרים.

מיכל בירן: מזל שאת מעסיקה אותם.

מיכל בירן: נראה לי שהעמדה האישית שלי מרמזת משהו על הבעיות של המערכת בעניין הזה.

מיכל בירן: בכל מקרה, צריך לשים את זה כאן על השולחן.

<קריאה: האם הם משתכרים שכר מינימום?

<רחל פרגו: הן מרוויחות פר עבודה.

<רחל פרגו: אני חייבת לומר שמי שמזמין, אלה גופים גדולים במשק.

<רחל פרגו: הרבה פעמים יש הבדל של אגורה.

<רחל פרגו: אני אתן דוגמה של למלא כוס, תמלאו מאה אלף כוסות.

<רחל פרגו: אני יכולה לתמחר את זה ב-13 אגורות או בשמונה אגורות ולהפסיד מכרז על אגורה כי גם אם זאת המדינה או ספק שקונה ממני, לא מעניינת אותם המשמעות החברתית.

מיכל בירן: בסוף הייתה שאלה ואני כן אשמח לתשובה ברורה לפרוטוקול.

<רחל פרגו: לא.

<רחל פרגו: הן לא מגיעות לשכר מינימום.

<קריאה: כלומר, הרבה פחות משכר מינימום.

<קריאה: הסכום יכול להגיע לאלף שקלים?

<לינה וורוננקו: פעמיים בשנה אלף שקלים.

<לינה וורוננקו: לפעמים 400 שקלים, לפעמים אפילו מאתיים שקלים.

מיכל בירן: לינה, אני אשמח אם תוסיפי כמה מלים.

<לינה וורוננקו: זה טוב מאוד לאנשים מבוגרים.

<לינה וורוננקו: הם יוצאים מהבית ולא יושבים בבעיות שלהם.

<לינה וורוננקו: אצלנו זה כמו חברה, כמו משפחה, כל אחת יודעת מה קורה אצל השנייה וזה טוב מאוד.

מיכל בירן: לפני שנעבור למשרדים, עוד מישהו מהשטח?

<אהרן קרייסלר: אני מייצג את החברה היוזמתית ואני מלמד בבית הספר וגם מרצה במכללה.

<אהרן קרייסלר: אני מבין שעשיתם עבודת חקר והבאת נתונים.

<אהרן קרייסלר: לפני 25 שנים עליתי מברית המועצות, דבר כזה הוא מאוד מאוד מגדיר גם את הקבוצה שלנו שעושה כל מיני פעולות.

<אהרן קרייסלר: אני קורא להם עולים אבל הם לא עולים חדשים.

<אהרן קרייסלר: אתה סימנת - ואני מבקש, אם יש אפשרות, לקבל את המצגת הזאת - ועשית עבודת חקר שבעצם הכנסה של עולים שהגיעו ארצה היא בסדר גודל של חמישים אחוזים לעומת כל העובדים בארץ ובנוסף, בדיאגנוזה שלך רואים שהחלק הגדול מהחמישים אחוזים האלה, יש להם הכנסה מעבודה אחרי גיל 67.

<אהרן קרייסלר: על זה צריך לשים דגש.

מיכל בירן: אני חושבת שהוא שם על זה דגש וגם על כך שבניגוד למדינות ה-OECD לא מדובר בתעסוקה בבחירה לתעסוקה של כורח כי אנשים פשוט לא מצליחים לחיות ולכן גם קשה להם.

<אהרן קרייסלר: כל העולים שעלו ארצה כמוני, ואני כמעט בן 68, חייבים לעבוד.

<אהרן קרייסלר: חבל שלא נתת המלצות בכיוון הזה.

<אהרן קרייסלר: יש החלטה תקדימית של בית הדין לעבודה הארצי ובה אומרים שאם בן אדם לא צבר מספיק זכויות פנסיוניות, למעסיק אין זכות לפטר אותו מידית אבל יש דרך עקיפה.

<אהרן קרייסלר: עושים שימוע ובפועל מפטרים אותו.

<אהרן קרייסלר: ניסו לעשות את זה גם לי אבל אני בן אדם עם יוזמה ואמרתי שאני אלך לבית משפט.

<אהרן קרייסלר: אני לא רוצה להילחם במקום בו אני עובד שנים רבות, אבל אני מרוויח סכום איקס וכשאני יוצא לפנסיה אני אמור להרוויח 18 אחוזים, 17 אחוזים מההכנסה שהייתה לי ואני לא מדבר על הכנסה ברוטו אלא הכנסה נטו.

מיכל בירן: אני אשמח אם כן תוסיף כמה משפטים לסיכום.

<אהרן קרייסלר: אני רוצה לומר שעבור אנשים מהקבוצה הזאת, החוק שאותו רוצה להציע חברת הכנסת טלי פלוסקוב, לבטל את חובת גיל הפרישה, צריך לפחות להפעיל את החוק הזה בהדרגה.

<אהרן קרייסלר: אולי קודם לעשות אותו באופן שלא יפטר מעסיק את העובד אשר הגיע לגיל הפרישה ולא צבר זכויות פנסיוניות מלאות לפחות במשך שלושים שנים.

<אהרן קרייסלר: אני רוצה להוסיף ולומר שהחישוב הוא מאוד מאוד פשוט.

<אהרן קרייסלר: אם אני אמור לקבל פנסיה בסכום מסוים – אמור לקבל, אבל אני לא מקבל – ואם אני אעבוד עוד שלוש שנים, החישוב הוא ברמה של כיתה ד'-ה'.

מיכל בירן: אתה חייב לחתור לסיום.

מיכל בירן: משפט אחרון.

<אהרן קרייסלר: הפנסיה תגדל בשבעים אחוזים.

<אהרן קרייסלר: אני חוזר ואומר, אם ייתנו לי להמשיך לעבוד – לא לי אלא לכל עולה שיוצא לפנסיה בגיל 67 ויש לו כוח לעבוד וגם הבריאות מאפשרת זאת – עוד שלוש שנים, הפנסיה תגדל בשבעים אחוזים וזה לא מגיע מכספי המדינה.

<אהרן קרייסלר: את זה צריך לקחת בחשבון.

<אהרן קרייסלר: תודה רבה.

מיכל בירן: אתה לא מכיר אותי אבל חלק מהאנשים רואים אותי כמעט בכל דיון בכנסת שקשור לזכויות עובדים ובאופן יותר ספציפי אני מתעסקת בפנסיה ובפנסיה הוגנת.

מיכל בירן: אני עומדת בראש שדולה לפנסיה הוגנת.

מיכל בירן: בכל זאת אני חייבת להגיד לך שההצעה שלך בעיני לא סבירה.

מיכל בירן: מי שצריך לקחת את האחריות על האנשים שאין להם מספיק משאבים כדי להזדקן בכבוד, זאת המדינה ולא המעסיקים.

מיכל בירן: השוק צריך להחזיק את עצמו.

מיכל בירן: אני גרופית של עובדים ואני חושבת שאנחנו צריכים לעשות הסבה להגנה על האנשים ולא בהכרח על מקומות העבודה.

מיכל בירן: להחזיק אדם בתפקיד שהוא כבר לא מסוגל לבצע, וגם לא תמיד זה עניין של גיל אלא לפעמים בגלל שחיקה ובגלל כל מיני סיבות.

מיכל בירן: מצד אחד, אדם יש לו מחזור חיים והחברה צריכה לתת תשובה לכל מחזור החיים גם אם ניצלת את זה שמישהו בגיל שלושים היה מוכן להישאר במשך כל השעות.

מיכל בירן: מצד שני, יש תפקידים למלא וכשאי אפשר למלא אותם יותר, אי אפשר לעשות את זה בכוח כי זה לא יחזיק.

מיכל בירן: אבל למדינה יש אחריות על האזרחים שלה.

מיכל בירן: למדינה שקולטת עלייה וקראה לאנשים לבוא ולעלות לכאן, יש לה אחריות.

מיכל בירן: המדינה אמורה לטפל בהסדרים הפנסיוניים של עולי חבר העמים מול הרשויות שם ולא עושה את זה ולא מגיעה להסדרים כבר שנים.

מיכל בירן: במקום הזה אי אפשר להפקיר את האנשים.

מיכל בירן: המדינה צריכה לתת לזה מענה אבל להגיד שהפתרון יהיה להכריח את המעסיקים להחזיק עובד מעל גיל הפרישה כשהם לא מעוניינים לעשות את זה יותר, זה גם לא ישים וזה גם לא יקרה.

מיכל בירן: אני חושבת שההצעה שחברת הכנסת פלוסקוב דיברה עליה היא החובה לבטל כי אם גם המעסיק אומר – ונתקלתי במקרים כאלה - שיש מהנדסים מוכשרים שהם עדיין כשירים לחלוטין לעשות את העבודה שלהם והוא לא יכול להחזיק אותם, אז זה המקום שאותו כן אפשר לפתור בהדרגה.

מיכל בירן: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לנציגי המשרדים.

מיכל בירן: המשרד לשוויון חברתי, יפית בר.

<יפית בר: שלום.

<יפית בר: אני מהמשרד לאזרחים ותיקים שהיום נקרא המשרד לשוויון חברתי, משרד צעיר יחסית שפועל כשמונה שנים.

<יפית בר: נושא התעסוקה עוד יותר צעיר ומתקיים כשנה וחצי.

<יפית בר: היו החלטות שהובילו אותנו לעסוק בנושא התעסוקה.

<יפית בר: ממשלת ישראל רואה בהזדקנות האוכלוסייה כאחת הסוגיות האסטרטגיות העומדות בפני הממשלה בשנים הקרובות.

<יפית בר: הנושא בא לידי ביטוי בהחלטת ממשלה 5208 בשנת 2012.

<יפית בר: בחודש אוגוסט 2013 מונתה ועדה להיערכות הזדקנות האוכלוסייה בראשות השר אורי אורבך זכרונו לברכה ופרופסור יוג'ין קנדל יושב ראש המועצה הלאומית לכלכלה.

<יפית בר: נושא שילוב מבוגרים עמד במרכז דיוניה של הוועדה.

<יפית בר: הוועדה סיימה את דיוניה בסוף שנת 2014 ובסוף שנת 2015 הוצגו המלצות הוועדה בפני הממשלה.

<יפית בר: ב-13 לדצמבר, ממש לא מזמן, התקבלה החלטת ממשלה מספר 834 בנושא שילוב מבוגרים בתעסוקה כאשר להחלטה הזאת שותפים גם משרדים נוספים כמו משרד הכלכלה, גם אשל והג'וינט.

<יפית בר: ההחלטה כוללת צעדים לשילוב מבוגרים בתעסוקה ביניהם גיבוש התכנית הניסיונית למסלול תעסוקה ייעודי בשירות המדינה לאזרחים ותיקים מעבר לגיל פרישה.

<יפית בר: אני קצת ארחיב כאן.

<יפית בר: בשירות המדינה היום אפשר לעבוד עד גיל 67, גם נשים וגם גברים.

<יפית בר: אזרחים ותיקים לא יכולים להמשיך ולעבוד בשירות המדינה אם אין אישור שהמקצועות במחסור או מדובר במקצועות להם יש אישור מיוחד של הנציב.

<יפית בר: אנחנו כמשרד שמעודד תעסוקת אזרחים ותיקים חושבים שגם הממשלה, גם השירות הציבורי, צריך להוות דוגמה בנושא ולכן בהחלטת הממשלה הוקצו שישים תקנים לתעסוקת אזרחים ותיקים בתוך השירות הציבורי כאשר מדובר בתפקידי עזר ואנחנו רוצים שבתפקידים האלה ינצלו את הניסיון, את הידע, את היכולות שאזרח ותיק מביא אתו לתוך שירות המדינה.

<יפית בר: הפיילוט הזה יתחיל ממש בחודשים הקרובים ואנחנו מקווים שבמהלך השנים הקרובות הוא יגדל.

<יפית בר: יש תכנית משמעותית נוספת שאנחנו מפעילים יחד עם עמותת והדרת ואשל שנקראת דורש ניסיון שאני לא יודעת אם שמעתם על התכנית בתקשורת.

<יפית בר: ריקי היא מנכ"לית עמותת והדרת תוכל להרחיב על התכנית אבל חשוב לומר שאנחנו מכוונים לעידוד תעסוקת אזרחים ותיקים, תעסוקה בשכר הוגן ובמשרות הוגנות.

מיכל בירן: היום הזה שמובילה חברת הכנסת עליזה לביא הוא על תעסוקה גם לנוכח פני העתיד.

מיכל בירן: אני מבינה שיש קבוצה של נשים שגם בצעירותן לרוב היו עקרות בית או שהועסקו במשרות מזדמנות ומן הסתם לעשות הסבה להיי-טק בגיל כזה, זה דבר לא סביר.

מיכל בירן: מצד שני אני רואה מה קורה עכשיו בשוק התעסוקה, כאשר אנשים בגיל 45 כבר לא מתקבלים לעבודות אליהן הם הוכשרו ואני מנסה להבין האם יש כאן איזושהי חשיבה.

מיכל בירן: אני אשמח לשמוע אחר כך מה משרד הכלכלה עושה בעניין ומה מצפים שאנשים מבוגרים דווקא עם ידע טכנולוגי, שהיו במקצועות של מעמד הביניים, מה מדמיינים שהם יעשו בגילים היותר מבורים.

<ריבי בלר: אנחנו לא מדמיינים אלא אנחנו עושים ופעילים כבר זמן מה, מתחילת 2015, עם המשרד לשוויון חברתי ועם אשל.

<ריבי בלר: כרגע יש לנו 8,000 אנשים רשומים.

<ריבי בלר: אנחנו פועלים על בסיס של פורטל אינטרנטי שהכינו אותו בארץ.

<ריבי בלר: עשינו אותו כי אמרנו שיש כאן אוכלוסייה מאוד גדולה ולכן לא ללכת על מודל שמוגבל ביכולת שלו.

<ריבי בלר: 8,000 האנשים שרשומים אצלנו בכל הארץ, שבעים אחוזים מהם הם אקדמאים בעלי מקצועות.

<ריבי בלר: יש גם לא אקדמאים אבל מעט מאוד מהאנשים אין להם בכלל מקצוע.

<ריבי בלר: יש לנו גם כ-1,500 ותיקים ובכל זמן קבוע בין 800 לאלף משרות.

מיכל בירן: איך אתם מגיעים למעסיקים?

<ריבי בלר: אנחנו עושים הרבה עבודה פרו-אקטיבית ועכשיו הם שמעו עלינו מהמשרד לשוויון חברתי שמאוד עזר לנו ועשה קמפיין רדיו.

<ריבי בלר: האנשים מגיעים אלינו.

מיכל בירן: מה עושים האנשים?

<ריבי בלר: יש את הסקטור של המעסיקים הקטנים והבינוניים שהם גילו את המשאב הזה שנקרא אנשים מבוגרים והם מגיעים אלינו ביוזמתם בכל יום.

<ריבי בלר: הם מחפשים אנשים, לא נעים להגיד, שאין להם דרישות שכר בשמים למרות שאנחנו מאוד מקפידים ואנחנו לא מדברים עם מעסיק שאין לו לפחות שכר מינימום.

<ריבי בלר: תגמול פר הצלחה וקבלנות לא עובד אצלנו.

מיכל בירן: אני שמחה לשמוע.

<ריבי בלר: זה העיקרון הראשון.

<ריבי בלר: יש הרבה משרות החל מייעוץ פיננסי, מזכירות, מכירות וכולי.

<ריבי בלר: יש אין ספור דברים.

מיכל בירן: מכירות?

<קריאה: מכירות בטלפון.

<ריבי בלר: בחודשים הקרובים נתחיל לעבוד עם מעסיקים גדולים.

<ריבי בלר: אני אתן לכם כמה דוגמאות.

<ריבי בלר: למשל, אנחנו עכשיו בדיבור עם חברת מיטב ד"ש הגדולה ואני מקווה שתתחיל אתנו פיילוט להגדיר את כשל השוק שיש להם וננסה למצוא איך אזרחים מבוגרים נכנסים לשם.

<ריבי בלר: שירותי הביטחון פנו אלינו.

<ריבי בלר: הצבא פנה אלינו.

<ריבי בלר: אנשים נרשמים לפורטל, הם מעבירים את הפרטים שלהם, את קורות החיים שלהם.

<ריבי בלר: פעם ביום אנחנו עושים חיפוש של משרות שמתאימות להם.

<ריבי בלר: את המשרות שמעסיקים מעלים, אנחנו לא נותנים להם להכניס אוטומטית אלא אנחנו עושים סינון כדי שהמשרות תהיינה משרות סבירות וטובות.

<ריבי בלר: אנחנו עומדים באמצע וזה לא בין מחפש עבודה למעסיק כי אחד העקרונות המנחים שלנו זה שכל מחפש עבודה מבוגר יקבל תשובה כמו קורות החיים שלך התקבלו, הועברו למעסיק, המעסיק אמר כן, המעסיק אמר לא כי הבעיה היא שאנשים לא מקבלים תשובה.

מיכל בירן: אני צריכה לבקש ממך לחתור לסיום.

<ריבי בלר: יש לנו סדנאות של הכנה לשוק העבודה וסיוע בכתיבת קורות חיים.

<ריבי בלר: עוד דבר חשוב לדעת.

<ריבי בלר: החבר'ה האלה באים בגלל כסף.

<ריבי בלר: כמעט כולם אמרו שהם שם בגלל כסף.

<ריבי בלר: כסף זה לא המניע הראשי והם מוכנים להתפשר עליו בשביל עניין ובשביל משרות חלקיות.

<ריבי בלר: המפתח לכל העניין הזה, אלה משרות חלקיות.

<ריבי בלר: אנחנו מנסים לשכנע את המעסיקים לפצל משרות ולתת אותן לאזרחים ותיקים אבל יש לנו בעיה כי במקרה כזה העלות המעסיק מוכפלת.

<ריבי בלר: אם נוכל לקבל סיוע כדי לעודד מעסיקים לפצל משרות לאזרחים ותיקים, שם יש מפתח כי נוכל לאייש את כל המשרות.

מיכל בירן: תודה.

מיכל בירן: אני רוצה לשמוע ממשרד הכלכלה מה אתם עושים באופן יזום ואיזה תמריצים וכלים יש להעסקת מבוגרים.

<גל יעקובי: אני מנהלת תחום תעסוקת אוכלוסיות ייחודיות שכולל גם את גילי 45 פלוס.

<גל יעקובי: מבחינתנו גיל 45 פלוס זה עד גיל פרישה.

<גל יעקובי: זה אומר שאין חפיפה בינינו לבין העבודה של המשרד לאזרחים ותיקים וחשוב לציין שאנחנו לא מתעסקים עם אנשים שהם אחרי גיל פרישה, לא בכלים שלנו, לא בהכשרות המקצועיות.

<גל יעקובי: זה לא המנדט שלנו.

<גל יעקובי: אנחנו כן מעודדים את זה אבל זה לא משהו שהוא ביעדים שלנו.

מיכל בירן: למה בעצם זה לא במנדט שלכם?

<גל יעקובי: אנחנו עוסקים בגילים שהם עד גיל פרישה.

<גל יעקובי: ראינו ששוק התעסוקה סגור בפניהם, אם זאת לשכת התעסוקה, אם אלה המשרדים השונים, כאשר עד השנה וחצי האחרונות לא היה להם שום מענה בנושא תעסוקה.

מיכל בירן: זה טוב מאוד שנכנסתם לוואקום הזה אבל זה לא משנה את זה שזאת תעסוקה במדינת ישראל.

מיכל בירן: אני בטוחה שכך מוגדר כרגע המנדט שלכם אבל יכול להיות שגם זה דבר שצריך להשתנות אם התופעה הזאת תלך ותגבר.

מיכל בירן: יש הרבה אנשים שעובדים גם אחרי גיל פרישה, ואתם המשרד שעוסק בתעסוקה ובהכשרות, המשרד שדיש לו את תמונת המבט הכללית, ולכן יכול להיות שגם כאן צריך לחול שינוי.

<גל יעקובי: יש לנו פעילות שאנחנו עושים.

<גל יעקובי: האמת היא שחלק מהפעילות שלנו היא משותפת והיא מנסה לדבר על איזשהו רצף אני אתאר את זה.

<גל יעקובי: מהנתונים שאנחנו רואים המצב שלנו הוא קצת יותר טוב יחסית למדינות אחרות ב-OECD.

מיכל בירן: אני לא צריכה את הסקירה כי אנחנו כרגע לא בשלב הזה.

מיכל בירן: האם יש עוד דברים קונקרטיים שאתם עושים ואנחנו רוצים לשמוע עליהם?

<גל יעקובי: כן.

<גל יעקובי: אנחנו עושים פיילוט של תכנית הכשרה שמשותפת לאשל וטב"ת יחד עם הג'וינט.

<גל יעקובי: התכנית נקראת 45 עד 75 והיא מדברת על כל הרצף שמגיל 45 ועד 75.

<גל יעקובי: שם אנחנו עושים כל מיני תכניות לקידום תעסוקתי של אותה אוכלוסייה.

<גל יעקובי: גם בתכנית הזאת וגם במסגרות אחרות אנחנו מתחילים לעשות תכנית הסבה וריענון בעיקר בתחומים שקשורים להיי-טק.

<גל יעקובי: כל זה עדיין בפיילוט ועדיין בתהליך של בנייה.

<גל יעקובי: אנחנו כן רואים שבתחומי גיל 45, ואתם דיברתם על זה לפני כן, יש בעיה בתחומים מסוימים ובענפים מסוימים לגילים יותר מבוגרים ואותם אנחנו רוצים לתקוף.

מיכל בירן: זה פיילוט ונשמע שהוא בשלבים מאוד ראשוניים.

מיכל בירן: תקני אותי אם אני טועה.

<גל יעקובי: התכנית של 45 עד 75 כבר החלה לפעול.

מיכל בירן: מתי?

<גל יעקובי: כבר יש לנו כוח אדם.

מיכל בירן: בקיצור, ממש תחילתו של תהליך.

מיכל בירן: אני מברכת על זה אבל אין ספק שלנוכח המשבר שאנחנו עומדים בפניו, נדרש לדעתי מעבר לליגה אחרת של תהליכי הסבה מקצועית, שוב, מתוך הרצף, מתוך מה שאמרת.

מיכל בירן: אבל אם אתם לא תהיו אקטיביים כאן, נראה לי שאנשים ישלמו מחירים מאוד מאוד כבדים בחיים שלהם.

<גל יעקובי: זה דבר אחד אותו אנחנו מציעים לעשות.

<גל יעקובי: תכניות נוספות, שוב, בהתאם לתקציבים שמוקצים לנו.

<גל יעקובי: אנחנו עושים עבודה של ריענון והכשרות מקצועיות גם באמצעות השוברים וגם תכניות שאנחנו עושים בשירות התעסוקה.

<גל יעקובי: כן צריך לציין עוד נושא אחד שעלה כאן היום.

מיכל בירן: השוברים רק למובטלים.

מיכל בירן: נכון?

מיכל בירן: אם יש אדם בן 43 ומבין שעוד רגע לא יעסיקו אותו.

<גל יעקובי: השוברים למובטלים או לאנשים שהם עובדים בלתי מקצועיים.

<גל יעקובי: זה אומר שאם אתה כן עובד אבל אתה עובד בעבודה שהיא לא איכותית כמו קבלן ניקיון, אבטחה ודברים כאלה, אבל אתה עובד, אתה כן יכול לקבל שובר להכשרה מקצועית.

<ריבי בלר: אני רוצה להוסיף דבר מאוד עקרוני.

<ריבי בלר: האנשים שמגיעים לגיל שישים פלוס, אלה אנשים מנוסים, אנשים עם ידע מקצועי ומה שצריך לשנות זה מה שקורה אצל המעסיקים כך שיהיו פתוחים לראות את האנשים האלה לא כנודניקים אלא כעובדים מקצועיים.

מיכל בירן: אני חושבת שזה צריך לבוא משני הכיוונים.

מיכל בירן: מצד אחד צריך שינוי של הדימוי ומצד שני, אם אנשים לא יעשו את העבודה הטובה והמועילה למעסיקים, שום קמפיין בטלוויזיה לא יעבוד.

מיכל בירן: זה קשור לחשיבה לטווח ארוך וזה קשור להכשרות מקצועיות רלוונטיות למה שאנשים יכולים להיות טובים בו.

מיכל בירן: בסוף, אם זה לא יהיה משתלם למעסיקים, אנחנו נהיה תלויים בכמה אנשים שעושים את זה פילנתרופית וכך לא בונים חברה.

מיכל בירן: אורי, אני רוצה לשמוע אותך, את עמדת האוצר בעניין, ואחרי כן חברת הכנסת עליזה לביא תסכם.

<אורי שיינין: אין הרבה להוסיף על הנאמר כאן.

<אורי שיינין: אחד האתגרים המרכזיים שאנחנו רואים בתעסוקת מבוגרים הוא במיוחד, נקרא לזה, גילאי התפר באזור שישים עד שבעים ופחות מה שכונה כאן על ידי פרופסור בר צבי, תעסוקת הפנאי אלא יותר תעסוקה שבאמת יש לה אפקט מאוד משמעותי על רמת החיים וההכנסה של האוכלוסייה המבוגרת בגילי שישים-שבעים וגם אחריה.

<אורי שיינין: רק לסבר את האוזן, גיל הפרישה – אני לא מדבר כרגע על החוק עצמו – עצם זה שמי שתפרוש בגיל 63 במקום בגיל 62, זה אומר שרמת ההכנסה שלה בפנסיה תגדל בעשרה אחוזים.

<אורי שיינין: כל שנה שווה עשרה אחוזים.

<אורי שיינין: זאת דרמה.

<אורי שיינין: רק ההשוואה של גיל הפרישה של נשים לגיל הפרישה של גברים, המשמעות שלה היא חמישים אחוזים גידול בהכנסה מפנסיה.

<אורי שיינין: זאת דרמה ואנחנו חייבים בראש ובראשונה לתת את דעתנו על הנושא הזה ואיך אנחנו יוצרים את כל האטמוספרה מסביב כדי לאפשר לזה לקרות.

<נועה נאמן: נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<נועה נאמן: אנחנו מקבלים 11 אחוזים של פניות בנוגע לאפליה על רקע גיל.

<נועה נאמן: חשוב לי לומר את זה כדי שאם אתם נתקלים או מכירים מקרים כאלה – להפנות אלינו כי אנחנו יודעים לתת את הייעוץ המשפטי ובמקרים מסוימים אפילו גם לתבוע.

<נועה נאמן: בנציבות שוויון אנחנו מדברים הרבה בזמן האחרון ועורכים איזושהי חשיבה לגבי גיל פרישה בכללותו.

<נועה נאמן: היום יש מעט מאוד מקומות עם ביטחון תעסוקתי גבוה.

<נועה נאמן: רוב שוק העבודה הוא עם ביטחון תעסוקתי נמוך מאוד, ואפילו מקומות עבודה של היי-טק, ואנחנו חושבים שיש לחשוב מחדש על כל סוגיית גיל הפרישה כי מלבד בשוק העבודה עם הביטחון, כל העובדים בכל הגילים חשופים לפיטורים ללא קשר לגיל שלהם.

<נועה נאמן: לכן בעצם היום לגיל הפרישה כבר אין משמעות וזה אולי מתחבר לדברים שאמרת קודם לכן.

<לבנה עזרא: המוסד לביטוח לאומי.

<לבנה עזרא: חשוב לי לציין שעל פי חוק הביטוח הלאומי אישה בגיל פרישה בגיל 62 וגבר בגיל 67, יכולים לעבוד.

<לבנה עזרא: הזכירו כאן את זה שחוששים להודיע למוסד לביטוח לאומי וחשוב לי לכן להבהיר את הנקודה ולומר עד הכנסה של 5,394 שקלים, קצבת הזקנה לא נפגעת כלל, עד תקרה של 7,690 שקלים.

<לבנה עזרא: מעבר ל-7,960 שקלים, הקצבה עשויה להישלל.

<לבנה עזרא: הכנסה עד סכום כזה, אדם יכול לעבוד.

מיכל בירן: זאת איוולת של המדינה ברמות שאין לתאר.

מיכל בירן: זה לא עולה כסף.

<לבנה עזרא: נכון, אבל עדיין יש לנו הוכחות לכך שהרבה מאוד קשישים יכולים גם לעבוד וגם לקבל את קצבה וזה לא נפגע.

מיכל בירן: מה קורה בין 5,000 ל-7,000?

<לבנה עזרא: יורדים מהקצבה שישים אגורות על כל שקל.

<לבנה עזרא: נקודה נוספת היא שאלמנות ולא משנה מה גילן, יכולות להשתכר ללא שום קשר להתחשבות עד גיל הפרישה.

<לבנה עזרא: כלומר, לגבי קצבת השאירים - אישה יכולה להשתכר.

מיכל בירן: תודה רבה על ההבהרה שהייתה במקומה.

מיכל בירן: חברת הכנסת עליזה לביא שיזמה את היום הזה בכנסת תסכם את הדיון, חברה ושותפה לכל המאבק על זכותם של אנשים לעבוד, להתפרנס ולחיות בכבוד והתעסוקה כמובן מהווה תחום מרכזי.

עליזה לביא: תודה לך חברתי היקרה על שאת ממשיכה דיון בוועדת העבודה והרווחה שיעסוק בנושא תעסוקה עם מנכ"ל שירות התעסוקה שיש לנו אליו הרבה שאלות אחרי היום הזה.

עליזה לביא: היום הזה באמת נולד מתוך הבנה שאם אנחנו לא נסתכל קדימה אל השינויים שמגיעים לתוך עולמנו, מגיעים מהר מאוד לתוך עולמנו, אנחנו נלך לאחור.

עליזה לביא: חברה צריכה לדאוג לכולם ובטח בדיון המרתק הזה כאן גם לאנשים שמגיעים לאבטלה בגיל 40-45 בגלל חוסר התאמה.

עליזה לביא: הבנה של מדינה שהיא לא צריכה לקחת אחריות על התאמה, על אפשרויות ועל הנגשה, זה שונה ממדינות אחרות.

עליזה לביא: אם ניקח לדוגמה את ארצות הברית, הנשיא אובמה זיהה כבר לפני כמה שנים את המצוקה הזאת שהולכת וגדלה באבטלה ובצמתים של גילים שונים ואז נכנסה תכנית לאומית במימון גדול של המדינה.

עליזה לביא: אם ניקח דוגמה נוספת כמו את בריטניה, גם שם יש רשות.

עליזה לביא: גם באוסטרליה יש רשות שזה התפקיד שלה עם קורסים, התאמות, הבנה של מה זה עולם טכנולוגי.

עליזה לביא: קראתי על הכשרה לקורס עובדי המספוא, איך אפשר להתאים אותם לעולם הטכנולוגי המשתנה כי המדינה מבינה שבעצם אם היא לא תעשה את ההנגשה, את העברה ותיתן תמיכה – תהיה נסיגה לאחור.

עליזה לביא: יש תכניות מרתקות וכאן צריך באמת לברך את השרה גמליאל שלקחה את הנושא הזה ומציגה אותו.

מיכל בירן: ללא ספק.

מיכל בירן: נקודת אור בממשלה הזאת וכולנו מסכימים על כך.

עליזה לביא: הנושא הזה מאוד מאוד חשוב לה אבל זה קצה ונקודה.

עליזה לביא: עת הייתי יושבת ראש ועד ההורים של בית הספר בו הילדים שלי למדו והייתי קצת יותר צעירה והסתכלתי על החלונות הריקים והסתכלתי על הפערים שקיימים בין הילדים ושאלתי את עצמי איך יכול להיות שכל כך הרבה אנשים בקהילה שלנו בבית ואף אחד לא מזמין אותם לבוא ולהיות שותפים ולקחת חלק.

עליזה לביא: ראיתי את אימא שלי אחרי שהיא יצאה לפנסיה, איזה שמיניות היא עשתה כדי לבוא ולהתנדב.

עליזה לביא: אימא שלי יודעת לעבוד מצוין כשנותנים לה יד ומביאים אותה אבל צריכה להיות כאן ראייה ממלכתית לאומית באשר לניסיון עליו דיברת, ראיית הידע שקיים בקרב האנשים שרוצים להמשיך להיות שותפים, שרוצים לקחת חלק, שרוצים לתפור וילונות לכיתה, שרוצים לבוא וללמד מתמטיקה, פיזיקה וכימיה שזה מקצוע המחר, ורוצים לעשות את זה אבל לא יודעים איך.

עליזה לביא: אין כאן יד מכוונת ויש כאן חוסר הבנה של שימוש בניסיון שקיים בחברה בישראל וזה כאשר יש כאן אנשים שרוצים לתת.

עליזה לביא: יש כאן ניסיון שצריך להעביר אותו לדור הבא אבל אין יד מכוונת.

עליזה לביא: אני באמת שמחה שבמשרד לשוויון חברתי מבינים זאת אבל החוליה החלשה לאורך כל היום כאן היא משרד הכלכלה.

עליזה לביא: זה לא הזמן לסיים את הדיון החשוב והמרתק הזה.

עליזה לביא: לצערי הרב רק אתמול נבחר שר חדש במדינת ישראל אבל השר הזה לא פנוי.

עליזה לביא: שר הכלכלה שלנו לא פנוי למצוקה ההולכת וגדלה בתוך משרד הכלכלה.

מיכל בירן: אלי שר החוץ יעזור לו.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: אולי שר החוץ יראה לו תכניות שונות שקורות במדינות אחרות כי במדינות אחרות מבינים.

עליזה לביא: אנחנו באים עכשיו מדיון על רובוטיקה ועל כך שהרובוטים נכנסים כך שאם לא תהיה כאן מדיניות והבנה, הרובוטים בסך הכול רק יעמיקו את הפער החברתי הנוראי במדינת ישראל וכל מה שאנחנו אומרים כאן, לא יעלה על סדר היום.

עליזה לביא: לכן ביום הזה ביקשנו לשים את הפוקוס ואת הפרוז'קטור ומצד אחד לברך ולכבד אבל מצד שני נזכור שאנחנו חברה אחת, חברה שצריכה לבוא ולראות איך היא באמת מתכתבת עם השינויים במציאות ולדאוג גם לדורות הבאים וגם להסתכל על מי שלא נמצא כאן ומי שבאמת צריך לאפשר לו חיים בכבוד.

עליזה לביא: תודה רבה.

מיכל בירן: תודה רבה על היוזמה ליום הזה.

מיכל בירן: תודה לכל מי שהשתתף בדיון.

מיכל בירן: הישיבה נעולה.