ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 119, 2016-02-10 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: לפני שבכלל מתחילים אני רוצה רק להזכיר ולרנן את הזיכרון של כולם שאנחנו נמצאים בוועדת החוקה, והכללים של הוועדה חלים.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר – ששש, רבותי, אנשי מבקר הפנים – פירוש הדבר שלמרות שיכול להיות שאנשים מרגישים צורך להגיד את הדברים – ששש, רבותי, אמיר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר ואתם עושים הפוך.

ניסן סלומינסקי: רק אחד מדבר ורק מי שקיבל את רשות הדיבור, וכל מי שמרגיש שהוא מתפוצץ, שיתגבר על עצמו, ירשום לו, ואם תהיה אפשרות שהוא יוכל לדבר בישיבה הזאת אז הוא יוכל לומר את זה.

ניסן סלומינסקי: ואם לא בישיבה הזאת אז בישיבות האחרות שתהיינה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש שאף אחד לא ידבר ולא יהיה רחש בחש כמו שיש עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אנשי מבקר הפנים, פעם השנייה והאחרונה שאני אומר, בבקשה.

<שלמה קלדרון: אנחנו לא מדברים.

ניסן סלומינסקי: אתם מדברים.

ניסן סלומינסקי: אני שומע אתכם, כי יש רמקולים.

<שלמה קלדרון: אנחנו שומעים.

ניסן סלומינסקי: זה שאתה שומע זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, רבותי, אלה שיושבים בשורה השנייה, ודאי שגם מכם אני מבקש לא לדבר.

ניסן סלומינסקי: לפני שאתן לשר אלקין את רשות הדיבור אני רוצה להגיד קודם כל את המסגרת ואחר כך עוד כמה מילים, ואחר כך נתחיל.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון, אני רוצה רק את המסגרת.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה אמור להיות חוק של ועדת החוקה.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: זה חוק של ראש הממשלה, למה של ועדת החוקה?

ניסן סלומינסקי: ביקשתי שתרשמי.

ניסן סלומינסקי: כשתוכלי לדבר את תסבירי אחר כך.

דב חנין: מה זה אמור?

דב חנין: זאת הצעה שלך.

מיכל רוזין: תסביר בדברי הפתיחה שלך מדוע זאת יוזמה של ועדת החוקה.

דב חנין: ועדת החוקה עוד לא התכנסה לדון בזה.

דב חנין: אז איך אתה יכול להגיד שזה אמור להיות בוועדת החוקה?

מיכל רוזין: גם אנחנו ועדת החוקה, לא הסכמנו על זה.

ניסן סלומינסקי: את תוכלי להחליט שאת לא רוצה.

ניסן סלומינסקי: אם יהיה רוב בוועדה שלא, אז לא יהיה.

מיכל רוזין: אבל מדוע ראש הממשלה הביא את זה כהצעה שלו?

מיכל רוזין: מדוע הממשלה לא מביאה את זה כהצעה שלה?

דב חנין: מה זה אמור?

דב חנין: המילה אמור היא ההוכחה שוועדת החוקה היא חותמת גומי לרצונותיו של ראש הממשלה.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: אם תוכל להסביר מה זה.

אוסאמה סעדי: באמת, אני לא מבין מה זה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה, אבל הם לא נותנים.

ניסן סלומינסקי: אני מתחיל.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאני יודע - - -

דב חנין: המילה לא נכונה.

מיכל רוזין: פשוט תסביר את ההיגיון, מדוע זה של ועדת החוקה כשראש הממשלה אמר – ונמצא פה השר אלקין – שהממשלה מביאה חוק.

דב חנין: יש ועדה עצמאית.

דב חנין: קודם כול צריכים לבוא - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, פעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: דב, פעם ראשונה.

מיכל רוזין: לא, תסביר.

מיכל רוזין: התחלת בדברי הסבר.

ניסן סלומינסקי: ואני מכיר את המערכת, אז יכולתי כבר להגיד לכם לפני כן, אבל חשבתי שאולי בכל אופן תתגברו.

מיכל רוזין: חבר הכנסת סלומינסקי, התחלת את דבריך בהסבר שזאת הצעת הוועדה, תסביר לנו את הנימוקים.

ניסן סלומינסקי: מיכל, אמרתי פעם אחת, אני לא רוצה להוציא אותך, באמת שלא.

מיכל רוזין: אבל אני מבקשת ממך הסבר.

ניסן סלומינסקי: וגם לא את דב, אז אני מבקש, אל תפריעי, כי אני יודע שזה מה שיקרה עוד דקה, ואני לא אתן לזה.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר שוב, ההצעה שלי תהיה שזאת תהיה הצעת חוק של ועדת החוקה.

מיכל רוזין: ואתם לא רוצים להגיד לנו למה.

ניסן סלומינסקי: לשאלה של אלעזר - יש שלוש אפשרויות להגשת חוק, יש חוק פרטי ויש לו את התהליכים שלו, יש חוק ממשלתי ויש לו את התהליכים שלו, ויש גם אפשרות שתהיה - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש, רבותי.

מיכל רוזין: כך מדלגים על היועץ המשפטי לממשלה.

ניסן סלומינסקי: שתהיה ועדה שמגישה הצעת חוק.

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק שוועדה כוועדה מגישה ניגשת ישירות לקריאה ראשונה.

יוסף ג'בארין: לפי הוראת ראש הממשלה?

יוסף ג'בארין: ככה זה עובד?

מיכל רוזין: כן, בלדלג על היועץ המשפטי לממשלה, זה הסיפור.

יוסף ג'בארין: כן, לפי הוראת ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: למה לא הצעת חוק ממשלתית?

ניסן סלומינסקי: מיכל, פעם שנייה.

מיכל רוזין: למה?

ניסן סלומינסקי: פעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: יוסף, פעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: פעם ראשונה.

יוסף ג'בארין: אני שואל אותך.

יוסף ג'בארין: אני שואל, הוועדה לפי הוראת ראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: ביקשתי.

מיכל רוזין: אם זאת הצעה שלנו, אנחנו חברי ועדה, תוציא אותי כשזאת ההצעה שלי?

ניסן סלומינסקי: אם הממשלה תרצה, תגיש.

ניסן סלומינסקי: אני - - -

אוסאמה סעדי: ניסן, אבל אנחנו יודעים שזאת הצעה של הממשלה.

אוסאמה סעדי: למה לא ממשלתית?

ניסן סלומינסקי: בסדר, תכף, אתן לך.

אוסאמה סעדי: כבוד השר, למה לא הצעת חוק ממשלתית?

אוסאמה סעדי: למה הצעת חוק של ועדה?

זאב אלקין: כשאקבל זכות דיבור אני אדבר.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, שאלת, טוב.

אוסאמה סעדי: בבקשה, אדוני, נמתין בסבלנות.

ניסן סלומינסקי: לשאלה של אלעזר, הצעת חוק של ועדה מתחילה ישר - - -

רויטל סויד: רגע, סליחה, בוקר טוב, קיבלנו הצעת חוק?

יוסף ג'בארין: לא.

אלעזר שטרן: רק בואו נבין את זה שנייה, באמת.

<קריאה: מגבשים.

רויטל סויד: לא קיבלנו.

חיים ילין: רגע, בואו נבין על מה מדובר, חבר'ה.

ניסן סלומינסקי: מאחר שהצעת חוק של ועדה זה בדרך כלל לא כל כך רגיל, אז אנחנו נלמד את המצב הזה, אבל יש אפשרות שאם נחליט הוועדה תעשה - - -

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אני שואל מה היתרונות, החסרונות.

אלעזר שטרן: מה?

אלעזר שטרן: במה זה שונה?

ניסן סלומינסקי: אמרתי, היתרונות הם שאתה ניגש ישירות לקריאה ראשונה.

אלעזר שטרן: מה, אתה יכול להרוויח יום?

אוסאמה סעדי: אבל גם ממשלתית היא לקריאה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: לא יודע, אתה יכול להרוויח מה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: זה מה שאני שואל.

ניסן סלומינסקי: לא יודע, אם מישהו רוצה - - -

אוסאמה סעדי: ניסן, אבל גם עם ממשלתית ניגשים לראשונה.

ניסן סלומינסקי: הפרוצדורה שם היא הרבה יותר גדולה, והוא יסביר.

דב חנין: הממשלה לא יודעת לשאול, אז היא מגלגלת את זה לוועדה?

ניסן סלומינסקי: הוא יסביר.

ניסן סלומינסקי: הפרוצדורה יותר פשוטה, נקודה.

אלעזר שטרן: אבל למה הוא צריך תשובה?

אוסאמה סעדי: אלו מקרים נדירים שמשתמשים בשר.

אלעזר שטרן: למה שר?

אלעזר שטרן: עם כל הכבוד לשר הקליטה - - -

דב חנין: לראש הממשלה אין מנגנון של הצעות חוק?

דב חנין: מה קרה עם הצעות חוק ממשלתיות?

דב חנין: נו, באמת, שאלה עניינית.

דב חנין: אם ראש הממשלה רוצה, למה הוא לא יכול - - -

אלעזר שטרן: הוא לא יכול להסביר.

זאב אלקין: כשאני אקבל זכות דיבור אני אענה לך, אבל אני ממתין בסבלנות.

ניסן סלומינסקי: הוא יסביר למה ראש הממשלה ירצה או לא ירצה.

דב חנין: - - -

ניסן סלומינסקי: לא, זה לא קשור.

אלעזר שטרן: ניסן, אני שואל באמת, תשמע, אין דבר כזה.

אלעזר שטרן: אגיד מה אני שואל, ניסן, אני חושב שכשאתה נותן לשר להסביר למה, אתה פוגע בכנסת.

ניסן סלומינסקי: לא, לא הבנת.

ניסן סלומינסקי: אסביר למה ראש הממשלה לא, כי מי שרצה – אני יכול להגיד לך למה אני כן.

אלעזר שטרן: אוקיי, זה מה שאני רוצה לדעת.

אוסאמה סעדי: ניסן, הרי זאת לא יוזמה שלך.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שזאת לא יוזמה שלך.

אוסאמה סעדי: זאת יוזמה של ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: אז למה אתה אומר שזאת ועדת החוקה?

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, אוסאמה.

רויטל סויד: אוסאמה, אולי נשאל למה החבר השר, כבוד השר אלקין, שהוא חבר חדש בוועדת החוקה, למה הוא נמצא פה, מכוח מה?

מיכל רוזין: משעמם לו, אין לו מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אני מבקש, זה לא יעזור, המשפט הזה רק יגרום שתהיה לנו עוד ישיבה.

רויטל סויד: אנחנו מברכים אותך, השר אלקין, שאתה נמצא פה כחבר בוועדת החוקה, רק אולי אפשר להבין למה אתה נמצא פה.

אוסאמה סעדי: עוד ישיבה?

אוסאמה סעדי: עוד ישיבות?

זאב אלקין: אמרו לי שהתגעגעתם אלי.

רויטל סויד: מאוד מאוד.

ענת ברקו: הוא צריך להתנצל שהוא מגיע לוועדה?

<קריאה: - - -

אוסאמה סעדי: חוק כזה דרקוני, חשוב מאוד, שסותר חוק יסוד, צריך עוד כמה ישיבות.

ניסן סלומינסקי: אתה עוד לא יודע את החוק.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

אוסאמה סעדי: ועוד אנחנו מתלוננים שלא הונחה בפנינו הצעת החוק.

מיכל רוזין: אני מבינה שרק לחברת הכנסת רוזין קוראים פעמיים כשהיא שואלת שאלות.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, אוסאמה, עוד לא, אנחנו נבנה אותה.

אוסאמה סעדי: אה, נבנה אותה.

ניסן סלומינסקי: מה אתה חושב?

מיכל רוזין: ניסן, אני מבינה שרק לי אתה קורא פעמיים כשאני שואלת שאלות.

ניסן סלומינסקי: מיכל, אני כבר התחלתי להגיד גם לו.

חיים ילין: מיכל, יש אפשרות באופן דמוקרטי להפיל חוק אנטי-דמוקרטי, אז בואו נשמור על זה, לפחות נעשה את זה בתרבות.

מיכל רוזין: חיים - - -

אוסאמה סעדי: הם רוצים להדיח אותנו מהכנסת, אז הם מתחילים פה, כבר בוועדת החוקה ידיחו אותנו.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, בבקשה, אוסאמה.

רויטל סויד: ניסן, אנחנו מפעילים לך עכשיו שלוש דקות עם הצפצפה הזאת שלך שתוכל להסביר את החוק.

רויטל סויד: יש לך שלוש דקות להסביר לנו את העניין.

ניסן סלומינסקי: רויטל, כשאת תהיי יושבת-ראש ועדה את תחליטי איך לנהל ואיך לעשות את זה.

רויטל סויד: מקווה שזה יהיה בקרוב.

מיכל רוזין: בוא נשמע, בוא נקשיב, בוא נלמד.

מיכל רוזין: שיירגע.

מיכל רוזין: בא ללמד אותי.

מיכל רוזין: אנחנו לא יודעים מה החוק.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, מאחר שזה חוק יסוד, וחוק יסוד זה תפקידה של ועדת החוקה, אז אני רוצה, אם הוועדה תיתן את הרוב, להגיש הצעת חוק שלנו בנושא של חוק יסוד.

ניסן סלומינסקי: למה לא ראש ממשלה?

ניסן סלומינסקי: יסביר מישהו אחר.

ניסן סלומינסקי: אני לא.

ניסן סלומינסקי: אם ראש הממשלה ירצה, הוא יכול להגיש - - -

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו יודעים שזאת יוזמה של ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: לא, למה.

אלעזר שטרן: למה לא, אתה צודק.

אלעזר שטרן: למה לא - יסביר ראש הממשלה.

ניסן סלומינסקי: למה אני רוצה להגיש, אני אסביר.

אלעזר שטרן: בדיוק.

אלעזר שטרן: ולמה דווקא את החוק הזה בניגוד לחוקים אחרים.

ניסן סלומינסקי: אסביר למה אני רוצה את זה.

ניסן סלומינסקי: את זה אני אסביר.

ניסן סלומינסקי: כי אני חושב שאנחנו בדמוקרטיה, אבל אני חושב שלדמוקרטיה גם כן יש קווים אדומים, ומי שחוצה את הקווים האדומים מקומו לא יהיה כאן.

מיכל רוזין: אתה כבר נכנס לתוכן.

אוסאמה סעדי: מי קובע את זה?

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא נכנס לתוכן.

אוסאמה סעדי: ועדת הכנסת קובעת את זה?

מיכל רוזין: תענה רק על שאלת המפתח - כל הצעה של ועדת החוקה ולא של הממשלה - -

אוסאמה סעדי: ועדה פוליטית קובעת את זה?

<קריאות: - - -

מיכל רוזין: - - ויושב פה שר - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, פעם שנייה.

מיכל רוזין: הוא הגיע לכאן במיוחד בשביל הצעה של ראש הממשלה, ושלא הוא מרכז אותה.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

יעל גרמן: אבל השאלה שלה לגיטימית.

מיכל רוזין: מדוע אתה מציג את זה כהצעה של ועדת החוקה?

יעל גרמן: זאת שאלה שמטרידה את כולנו, למה אתה לא עונה לה?

ניסן סלומינסקי: מיכל, פעם שנייה.

מיכל רוזין: זה לא הגיוני.

מיכל רוזין: נשאלת פה על-ידי כל חברי הכנסת, תענה בצורה עניינית.

ניסן סלומינסקי: מיכל, פעם שנייה.

מיכל רוזין: אתה יכול לקרוא לי.

מיכל רוזין: כולם פה דיברו, לא קראת לאף אחד.

ניסן סלומינסקי: אני קורא לכולם.

מיכל רוזין: אני רואה איך אתה קורא לכולם.

ניסן סלומינסקי: אני קורא לכולם ואת מדברת, מיכל.

מיכל רוזין: אני מבקשת ממך לתת תשובה בסיסית - מדוע זאת הצעה שלנו חברי ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: מיכל, מיכל.

אוסאמה סעדי: זאת לא הצעה שלנו.

מיכל רוזין: אז לא.

אוסאמה סעדי: זאת לא הצעה שלנו.

אוסאמה סעדי: הצעה של מי?

מיכל רוזין: אם זאת הצעה שלו פרטית, של סלומינסקי, שיגיש פרטית.

מיכל רוזין: למה - - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, כבר פעם שנייה ואני אעבור לפעם שלישית.

<קריאה: למה את צועקת?

מיכל רוזין: תעבור לפעם שלישית, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך, אל תאלצי אותי - - -

מיכל רוזין: תענה לנו תשובה עניינית - מדוע זה לא פרטית?

ניסן סלומינסקי: אל תאלצי אותי, את הרי לא נותנת לי להגיד חצי משפט, ואת כל הזמן שואלת שאלות.

מיכל רוזין: תענה על זה.

ניסן סלומינסקי: תחכי עד שאני אגמור לדבר, אם יהיו לך שאלות תהיה לך זכות דיבור.

מיכל רוזין: אתה כבר עברת לתוכן.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: זה חלק מהעניין.

מיכל רוזין: אני מבקשת לקבל תשובה על למה זאת הצעה לא ממשלתית - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש עוד פעם.

מיכל רוזין: - - או פרטית.

ניסן סלומינסקי: עוד פעם ואת יוצאת החוצה, נגמר.

מיכל רוזין: - - -

זאב בנימין בגין: מיכל - - -

מיכל רוזין: מה?

מיכל רוזין: למה, יהיה פה דיון ענייני?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש עוד פעם שתצאי מיוזמתך לפני שאני אוציא אותך.

מיכל רוזין: לא, אני לא.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אוקיי.

מיכל רוזין: אני חברה ואתה מגיש את זה בשמי, ואתה אומר לי: תצאי מיוזמתך?

מיכל רוזין: סליחה?

ניסן סלומינסקי: אני עוד לא מגיש את זה בשמך.

ניסן סלומינסקי: אני אגיש את זה בשמך אחרי שהוועדה תסכים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר מה אני רוצה להציע לוועדה, ואם הוועדה תרצה - תקבל את זה, אם הוועדה לא תרצה - אז היא לא תגיש את זה, נקודה.

ניסן סלומינסקי: אני רק אומר מה אני רוצה.

עליזה לביא: מה תצביע?

ניסן סלומינסקי: ואני כיושב-ראש הוועדה זכאי ורשאי להביא לוועדה הצעה שאני חושב – אם הוועדה - - -

עליזה לביא: אתה מאמין בהצעה הזאת?

ניסן סלומינסקי: עליזה, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אם הוועדה תאשר את זה - - -

מיכל רוזין: הוא מאמין, אבל זה לא רלוונטי, זאת הצעת חוק - - -

ניסן סלומינסקי: אם הוועדה תאשר את זה - מכובד, אם הוועדה לא תאשר - אז לא תהיה הצעה, זה הכול.

ניסן סלומינסקי: ואם את חברת ועדה אז תהיה לך כאן גם את הזכות להצביע.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר למה, שאלו אותי למה, אז אני רוצה להסביר למה.

מיכל רוזין: מזל שאתה משאיר לי עוד זכות להצביע בוועדות בכנסת.

ניסן סלומינסקי: מיכל, מיכל, את עוברת את הגבול.

מיכל רוזין: תיכף גם תחוקק חוק שאני לא יכולה להצביע.

אוסאמה סעדי: עוד מעט גם ישללו את זה.

מיכל רוזין: כן, גם זה עוד מעט יהיה, ברור.

ניסן סלומינסקי: מיכל, את עוברת את הגבול, ואת תצטרכי לצאת.

מיכל רוזין: אני ממש לא עוברת את הגבול.

ניסן סלומינסקי: את תצטרכי לצאת.

מיכל רוזין: אני חושבת שאתם עוברים את הגבול, אתם מגזימים.

מיכל רוזין: כל הצורה שבה אתם מביאים חקיקה לכנסת היא צורה בהולה, חפוזה, לא רצינית.

מיכל רוזין: עולה לכם הדם לראש - -

ניסן סלומינסקי: מיכל, אני מבקש ממך.

מיכל רוזין: - - בעדנא דריתחא, ואתם מביאים כל מיני הצעות הזויות במקום לקיים דיון ענייני בכנסת על דברים.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך.

אמיר אוחנה: אדוני, יש פה שיטה לפוצץ דיונים בצעקות והתלהמויות, אולי הגיע הזמן להוציא חברים החוצה?

אמיר אוחנה: באמת.

מיכל רוזין: מחוקקים רטרואקטיבית.

ניסן סלומינסקי: מיכל, אני מבקש שתצאי.

מיכל רוזין: לא, אני לא אצא.

מיכל רוזין: אתה רוצה, תוציא אותי בכוח.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: יותר מכובד שתצאי.

מיכל רוזין: לא, אני לא אצא.

מיכל רוזין: זאת הוועדה שלי, ואני אהיה פה.

ניסן סלומינסקי: טוב, תוציאו אותה לחמש דקות.

מיכל רוזין: בהבדל מכל אלה שמגיעים לרגע, אני נמצאת פה שעות על גבי שעות - -

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, זה מכובד מאוד.

מיכל רוזין: - - ואתה תקשיב לי, ואתה תענה לי מדוע ההצעה הזאת היא בשמי.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להוציא אותה.

מיכל רוזין: מדוע ההצעה הזאת היא בשם ועדת החוקה, ולא השר אלקין שיושב פה - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להוציא אותה.

מיכל רוזין: - - ולא אתה סלומינסקי באופן פרטי.

מיכל רוזין: אני אקום לבד.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ואת תוכלי אחרי חמש דקות לחזור.

מיכל רוזין: אתה תצטרך לתת תשובה לזה.

מיכל רוזין: אתה לא תתחמק מלתת תשובה.

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי שתצאי.

ניסן סלומינסקי: אני ביקשתי שתצאי, בבקשה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת - - -

ניסן סלומינסקי: ציפי, רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: ציפי, בבקשה.

ציפי לבני: אבל אני רק מבקשת לדעת - - -

ניסן סלומינסקי: לא, רק שנייה, אני באמצע הדברים שלי, ואני מבקש, והסברתי - - -

ציפי לבני: למה הוועדה?

ציפי לבני: למה לא הליך חקיקה?

ציפי לבני: ואם כבר הכנסת, מה השר עושה פה?

ניסן סלומינסקי: ביקשתי, ציפי, ביקשתי - - -

מיכל רוזין: כולם שואלים אותך את אותה שאלה בתור יו"ר הוועדה, ואתה לא מסוגל לתת תשובה - - -

ציפי לבני: שהממשלה לא תתערב בענייני הוועדה - - -

ניסן סלומינסקי: ביקשתי.

יוסף ג'בארין: יו"ר הוועדה לא מכיר את ההצעה, פשוט.

מיכל רוזין: - - - אז, רגע, כשראש הממשלה אומר - - - (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצאת מאולם הוועדה.

מיכל רוזין: )

ציפי לבני: אפשר בדרך להרוס את הדמוקרטיה, רק לא - - -

אוסאמה סעדי: זאת הצעת חוק ממשלתית בכיסוי של ועדת החוקה.

אוסאמה סעדי: תגידו את האמת, מה הבעיה.

יוסף ג'בארין: יו"ר הוועדה לא רוצה, אז השר - - -

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: זאת הצעת חוק ממשלתית.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אתה פעם ראשונה, ואתה תהיה עוד מעט פעם שנייה.

דב חנין: מה קרה למשילות?

ניסן סלומינסקי: אני חוזר עוד פעם.

ציפי לבני: יש שתי אפשרויות, או הכנסת או הממשלה.

ניסן סלומינסקי: ציפי, אני מבקש.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: ציפי, זה שעטנז.

דב חנין: הקדשנו עשרות שעות לגבי משילות, וזאת עובדה, אין משילות.

אמיר אוחנה: אדוני, גדולי הזועקים על סתימת פיות לא מאפשרים לך להוציא משפט מהפה.

ניסן סלומינסקי: טוב, אתה בפעם שנייה כבר.

דב חנין: אני לא בפעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: אתה בפעם שנייה.

דב חנין: איך פעם שנייה?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

יעל גרמן: בקושי שמעתי אותו, איך הוא כבר בפעם שנייה?

ניסן סלומינסקי: אני אומר לך שעכשיו אתה בפעם שנייה.

יעל גרמן: הוא בקושי דיבר.

אלעזר שטרן: ניסן, עוד לא ענית לי.

אלעזר שטרן: אני מחכה לתשובות.

<קריאות: - - -

יוסף ג'בארין: תן לו תשובות.

יוסף ג'בארין: אתה לא נותן לו תשובות.

ניסן סלומינסקי: אני יכול לדבר?

אלעזר שטרן: לא, אני מחכה, יש לי סבלנות, אני לא צועק.

ניסן סלומינסקי: אז אני מסביר עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, אני כיושב-ראש הוועדה רוצה להגיש לוועדה, הוועדה תחליט, אם היא רוצה - תקבל את זה, אם היא רוצה - היא לא תקבל את זה.

אוסאמה סעדי: אז מה השר עומד פה?

אלעזר שטרן: מתי פעם אחרונה זה נעשה?

<קריאות: - - -

רויטל סויד: אז בוא נסכם, זאת הצעת חוק שלך, לא של ועדת החוקה.

אוסאמה סעדי: זאת הצעה שלך והצעה של ועדת החוקה, למה השר פה והוא עומד להציג את החוק?

ציפי לבני: מה הממשלה עושה בדיון?

<קריאות: - - -

רויטל סויד: אז בוא נתחיל בזה שזאת הצעת חוק שלך, אדוני היושב-ראש.

ניסן סלומינסקי: השר לא – הוא עומד להציג את החוק?

אוסאמה סעדי: הוא עומד להציג את החוק.

ניסן סלומינסקי: הוא לא מציג את החוק.

אלעזר שטרן: ניסן, מתי זה נעשה פעם אחרונה?

אלעזר שטרן: לאיזה נסיבות נמצא השר?

יעל גרמן: למה נמצא פה השר אלקין אם זאת הצעה שלך?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: זאת הצעה שלי, והוא לא עומד להציג אותה.

אוסאמה סעדי: הוא הזדמן לכאן.

אוסאמה סעדי: הוא הזדמן במקרה לוועדת החוקה.

ציפי לבני: אני מבקשת בדיקה משפטית להתערבות של הממשלה בחקיקת נושאים שקשורים לכנסת.

מיכל רוזין: זה חוק יסוד.

ניסן סלומינסקי: הוא לא מציג חוק, ושאלו אותו – א', אם שר האוצר יבוא לפה, אנחנו - - -

דב חנין: אבל שאלנו אותך.

דב חנין: שאלנו אותך.

דב חנין: אתה בן-אדם נבון, למה אתה מגלגל את התשובה אליו?

ציפי לבני: תנסה את זה פעם.

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר, אם שר רוצה לבוא, אנחנו לא נגרש אותו.

ניסן סלומינסקי: ב', מישהו ששאל למה ראש הממשלה, אם הוא ירצה הוא יענה, כי אני לא יודע להגיד בשם ראש הממשלה.

אוסאמה סעדי: כי הבית היהודי מתנגד.

רויטל סויד: אולי, אדוני שר הקליטה, יענה לנו למה לא הגיע לפה כשהיו פה ישיבות על חוק המישוש, זה נוגע מאוד לעולים חדשים.

אוסאמה סעדי: לטרור.

ניסן סלומינסקי: רויטל, רויטל.

ניסן סלומינסקי: למה שר הקליטה לא היה פה כשהיה חוק המישוש?

ניסן סלומינסקי: רויטל, את נכנסת לפעם ראשונה, אני מבקש.

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: בבקשה תסביר לנו, אדוני היושב-ראש, מה הצעת החוק שאתה מגיש?

רויטל סויד: לא ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: רויטל, אני מדבר על - - -

ענת ברקו: בכל ועדה יש גם שר.

ענת ברקו: אני לא מבינה מה הביג-דיל.

ענת ברקו: גם לוועדות מגיעים השרים, אז מה?

אמיר אוחנה: אני עוד מעט נהיה חירש כאן מסתימת הפיות, באמת.

אלעזר שטרן: הכנסת זה לא מעל שרים?

ענת ברקו: אתמול ישב כאן

ענת ברקו: השר לביטחון פנים, גם - - -

דב חנין: זאת הכנה לסתימת הפיות הצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: אתם רוצים לזרוק חברי כנסת, לא לסתם פיות.

אוסאמה סעדי: אתם רוצים לזרוק חברי כנסת.

אמיר אוחנה: לשמוע, לשמוע.

אמיר אוחנה: אפשר לשמוע את יושב-ראש הוועדה?

אוסאמה סעדי: אתה מדבר על סתימת פיות?

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אוסאמה.

אמיר אוחנה: אפשר לשמוע?

אוסאמה סעדי: לא שמענו שום תשובה.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אתה נכנס לפעם שנייה, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

אלעזר שטרן: ניסן, אתה תענה לי?

ניסן סלומינסקי: אני משתדל.

אלעזר שטרן: אבל באמת.

אלעזר שטרן: תשובה אמיתית, כאילו.

ניסן סלומינסקי: את האמת.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, למה אני, מאחר שאני רוצה לשנות חוק יסוד, אז אני רוצה להגיש.

ניסן סלומינסקי: ואם אני - - -

ציפי לבני: אתה רוצה?

ציפי לבני: אתה רוצה לשנות?

ציפי לבני: כי הבנתי שהבית היהודי – איפה כל אחד נמצא?

עליזה לביא: זה מה ששאלתי קודם, היושב-ראש, המפלגה שלך הרי מתנגדת, לא?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, ציפי, אני מבקש.

אוסאמה סעדי: ראש הממשלה רוצה.

ציפי לבני: בתנאי שנוריד נגד גזענות.

ציפי לבני: בואו תעשו את זה מראש, לגרש את הערבים, לגרש את הערבים.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר – אני לא יודע מה התנאים.

ציפי לבני: אלה רוצים - - - את הגזענות כי הם גזענים, ואלה רוצים שלא יהיה דמוקרטית כי הם לא שלמים - - -

ניסן סלומינסקי: ציפי, לא יהיה - - -

יוסף ג'בארין: לא, אולי נעזור לו - - -

אמיר אוחנה: חלילה שלא נפגע בזכות היסוד לפעולת טרור, חלילה, באמת.

יוסף ג'בארין: נעזור לך ונתפטר, כבוד היושב-ראש, ואז נקצר את הדרך.

ניסן סלומינסקי: יוסף, אתה כבר נמצא בפעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

יוסף ג'בארין: נקצר את הדרך ונתפטר וזהו.

יוסף ג'בארין: אני אומר לך, נקצר לך את הדרך ונתפטר מהכנסת, ואז לא יהיה צורך בדיונים הארוכים הללו.

אמיר אוחנה: לא נזיל דמעה.

ניסן סלומינסקי: את זה אתה לא צריך להגיד לי, אתה יכול גם לעשות.

דב חנין: זאת אמירה חמורה מאוד.

אוסאמה סעדי: זה מה שאתם רוצים.

דב חנין: זאת אמירה חמורה מאוד, אדוני.

ניסן סלומינסקי: רבותי, רבותי.

אמיר אוחנה: מי שתומך בטרור מקומו לא כאן.

אוסאמה סעדי: מי תומך בטרור?

אוסאמה סעדי: אתה קובע מי תומך בטרור?

<קריאות: - - -

אמיר אוחנה: אתה לא מסוגל להגיד שרצח הזוג הנקין הוא טרור.

אוסאמה סעדי: יש יועץ משפטי, לא אתה קובע.

אמיר אוחנה: רצח הזוג הנקין בעיניכם - -

אוסאמה סעדי: לא אתה קובע, עם כל הכבוד.

אמיר אוחנה: - - הוא טרור או לא טרור?

אוסאמה סעדי: יש שלטון חוק וזה לא אתה.

אמיר אוחנה: אתה לא מסוגל להגיד שזה טרור.

אוסאמה סעדי: לא אתה קובע, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: אמיר.

עליזה לביא: הנה, ומה זה אומר שהממשלה הביאה בדרך העלובה הזאת שינוי של חוק יסוד.

עליזה לביא: תפסיק להגן על - - -

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אתה כבר בפעם שנייה, אוסאמה.

ניסן סלומינסקי: עליזה.

יוסף ג'בארין: הוא אמר את מילת הקסם "טרור".

יוסף ג'בארין: ברגע שאומרים טרור אסור לדבר, זה כבר מילת קסם.

ניסן סלומינסקי: יוסף, אתה בפעם שנייה.

יוסף ג'בארין: יש את המראה - - - שנקראת טרור.

ניסן סלומינסקי: יוסוף, אתה בפעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, אל תאלצוני לעשות.

ענת ברקו: אפשר להגיד גם אירהאב אם זה יותר טוב לך.

<קריאות: - - -

חיים ילין: תמיד אני נקלע לוויכוחים בין זה לזה ואני באמצע.

ניסן סלומינסקי: רבותי, זה לא יעזור, אנחנו כבר מכירים אחד את השני הרבה זמן.

אוסאמה סעדי: אתה לא צריך להיות באמצע.

אוסאמה סעדי: תיקח עמדה.

אוסאמה סעדי: הגיע הזמן שתיקח עמדה.

אוסאמה סעדי: כולנו במרכז, - - - את המרכז הזה.

ניסן סלומינסקי: זה רק ייקח יותר זמן, אבל אני אוכל לומר את דברי, ובסופו של דבר הדבר היחיד שיקבע זה אם הוועדה תחליט שהיא הולכת על זה - אז יהיה חוק של ועדה, אם תחליט שלא - אז לא.

ניסן סלומינסקי: כל ההפרעות הן רק למשוך את הזמן, אבל זה לא יעזור, כי אתם מכירים אותי כבר, ואנחנו עובדים כבר הרבה זמן, אז זה לא מכובד, אז בואו – אם רוצים, אפשר לעשות.

ניסן סלומינסקי: ואני רציתי שהדיון של היום יהיה דיון על העיקרון של הדברים, ואתן אפשרות כמה שאפשר לאנשים לדבר, אבל עד עכשיו אנחנו רק מבזבזים את הזמן.

ציפי לבני: אבל יש כאן שאלה מקדמית מאוד בעייתית לפני התוכן.

אלעזר שטרן: עיקרון של איזה דברים?

ניסן סלומינסקי: ציפי, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: לא נתנו לי, לא דיברתי.

ציפי לבני: זאת הצעה של הממשלה או של הוועדה?

ציפי לבני: יש הפרדת רשויות, מה זה?

ניסן סלומינסקי: ציפי, קודם כול, את לא באת בהתחלה אז לא שמעת, ואני מנסה להגיד.

ציפי לבני: אז אני מתנצלת.

אלעזר שטרן: אני באתי בהתחלה ולא שמעתי.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר עוד פעם.

ציפי לבני: ואתה קיבלת תשובה, אלעזר?

מיקי רוזנטל: לטובת אלה שהגיעו באיחור, אתה יכול להסביר?

רויטל סויד: ניסן, לטובת אלה שהגיעו באיחור, בבקשה תגיד אם יש נוסח מוסכם או לא.

מיקי רוזנטל: זה עבר את ועדת הכנסת?

מיקי רוזנטל: איך זה כאילו, המהלך הוא בכלל – מה המהלך?

רויטל סויד: רק תגיד אם יש נוסח מוסכם או לא.

ניסן סלומינסקי: רויטל, את כבר בפעם שנייה, אז אני מבקש.

רויטל סויד: לא, אני לא בפעם שנייה.

רויטל סויד: לשאול אותך אם יש נוסח - - -

ניסן סלומינסקי: אני אומר לך עכשיו שאת בפעם השנייה.

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: לשאול אותך אם יש נוסח מוסכם להצעה או לא.

רויטל סויד: תיתן לנו נוסח ונדון בו.

יעל גרמן: - - -

ניסן סלומינסקי: אני אומר לך שוב - - -

רויטל סויד: סליחה, לשאול אותך שאלה לגיטימית זאת לא פעם שנייה.

רויטל סויד: אנחנו חברי ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: אבל את מפריעה ואת לא נותנת לי לדבר.

רויטל סויד: אני לא מפריעה.

רויטל סויד: אני שואלת אותך.

ניסן סלומינסקי: את אפילו לא יודעת מה אני הולך להגיד.

רויטל סויד: אז רק תגיד לנו אם יש נוסח מוסכם או לא.

אוסאמה סעדי: אבל חצי שעה ועוד לא שמענו.

אוסאמה סעדי: חצי שעה ועוד לא שמענו את הדעה שלך.

ניסן סלומינסקי: כי חצי שעה דיברתי משפט אחד.

אמיר אוחנה: כי אתם לא נותנים, אוסאמה.

אוסאמה סעדי: מה, שואלים, שואלים.

ניסן סלומינסקי: משפט אחד דיברתי.

ניסן סלומינסקי: הרי אף אחד לא נותן לדבר, וזאת המטרה.

אוסאמה סעדי: בבקשה, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר לכם, זה לא יעזור, חבר'ה.

אלעזר שטרן: ניסן, לא נתנו לך גם בוועדת הכספים, החברים שלך מהקואליציה, אני זוכר, הם התנהגו הרבה יותר באלימות מאשר החברים פה.

ניסן סלומינסקי: אל תדאג.

ניסן סלומינסקי: אל תדאג.

ניסן סלומינסקי: ולמרות הכול התקדמנו, אתה יודע את זה.

אלעזר שטרן: לא משנה, אבל יש נוסח או לא?

רויטל סויד: אלעזר, לשאול אם יש נוסח מוסכם לחוק ולא אלימות.

אלעזר שטרן: יש לי כל מיני שאלות, הוא צריך לענות לי, אני אשאל.

רויטל סויד: ועדת החוקה שואלת אם יש נוסח מוסכם לחוק.

ניסן סלומינסקי: רויטל, את כבר עברת את הפעם השנייה, אני מבקש.

רויטל סויד: די, נו, בחייך.

רויטל סויד: שואלים אותך שאלות.

מיקי רוזנטל: נו, אבל אולי תענה כבר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע שבחייך – צילמו אותך וחבל, לא יהיה מכובד שיוציאו אותך.

רויטל סויד: די, מספיק.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים פה כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: אולי זה מה שאת רוצה.

רויטל סויד: די, זה נמוך מה שעשית.

רויטל סויד: תגיד אם יש או לא - נוסח להצעה שאתה מציע.

רויטל סויד: האם ועדת החוקה, חוק ומשפט של כנסת ישראל יושבת על - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, רויטל, הצלחת במה שאת רוצה, תצאי לחמש דקות, בבקשה.

רויטל סויד: אני לא אצא.

ניסן סלומינסקי: אז יוציאו אותך.

רויטל סויד: אני לא אצא.

ניסן סלומינסקי: טוב, תוציאו אותה, בבקשה.

רויטל סויד: לא, אני לא אצא.

רויטל סויד: אתה תוציא - - -

ניסן סלומינסקי: תוציאו אותה, בבקשה.

<קריאות: - - -

רויטל סויד: לא, אני לא אצא.

רויטל סויד: זה לא בסדר, סליחה, היו פה עוד רבים אחרים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

רויטל סויד: זה לא בסדר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

רויטל סויד: ואתה רוצה לשמוע עוד משהו, ניסן, אתה עושה את זה רק לנשים.

ניסן סלומינסקי: ממש.

ניסן סלומינסקי: רק לנשים.

רויטל סויד: תתבייש לך.

רויטל סויד: - - - שתי היחידות שאתה אמרת להן משהו זה לענת ברקו ולי, זה רק לנשים.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, רק לנשים.

אלעזר שטרן: הם נגד נשים באמת.

ניסן סלומינסקי: לנשים.

רויטל סויד: תתבייש לך.

ענת ברקו: מה בדיוק הוא אמר לי?

ענת ברקו: מה אמרת לי, ניסן?

רויטל סויד: לדרוש נוסח מוסכם לחוק - - - (חברת הכנסת רויטל סויד יוצאת מאולם הוועדה.

רויטל סויד: )

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: טוב, תודה.

אלעזר שטרן: צודקת.

ניסן סלומינסקי: לחמש דקות.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני עוד פעם – ממש.

ניסן סלומינסקי: רק נשים, השם ישמור.

אלעזר שטרן: דוגרי, היא צודקת.

מיכל רוזין: בני, היא צודקת.

מיכל רוזין: כולם צועקים, רק אותנו הוא מוציא.

אלעזר שטרן: הם נגד נשים המפלגה הזאת.

ניסן סלומינסקי: - - - זה נגד נשים.

מיכל רוזין: נשים לב.

ניסן סלומינסקי: יש כאן כמה שעל שתיים ויכולים - - -

מיקי רוזנטל: נו, אולי תענה כבר, באמת.

ניסן סלומינסקי: מיקי, בבקשה.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: באמת.

מיקי רוזנטל: אתה יודע מה, זאת שאלה בסיסית שהיא פרוצדורלית מהותית, תענה כבר.

ניסן סלומינסקי: מיקי, בבקשה.

מיקי רוזנטל: מה אתה עושה פה?

מיקי רוזנטל: זה אתה עושה את המהומה.

ניסן סלומינסקי: מיקי, אתה נכנס לפעם ראשונה, אני מבקש.

מיקי רוזנטל: באמת, נו.

מיקי רוזנטל: מרגש אותי.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר על - - -

מיקי רוזנטל: תענה כבר.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: ואני מבקש פעם הבאה, בנוסח כזה תדבר בחוץ.

ניסן סלומינסקי: נוסח כזה, החוצה בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אני מתחיל את הדברים שלי.

ציפי לבני: אני מבקשת ייעוץ משפטי על הסיטואציה, אם אפשר - מה הצעת החוק - -

יעל גרמן: יופי, תודה.

ציפי לבני: - - מה הממשלה עושה בחדר אם זאת הצעת חוק של הוועדה?

ציפי לבני: מה הסיפור הזה פה בכלל?

ניסן סלומינסקי: אני חוזר עוד פעם - - -

ציפי לבני: אבל ספציפית אני רוצה לבקש.

דב חנין: ואיפה המשילות?

דב חנין: חוץ מהעלאת אחוז החסימה.

ניסן סלומינסקי: אני מתחיל מהתחלה, ואני אהיה עקשן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, מאחר שמה שאני חושב ורוצה שוועדת החוקה תציע זה בחוקי היסוד, אז לכן אני חושב שוועדת החוקה היא הגוף שיכול להגיש את ההצעה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, לי יש בראש - - -

ציפי לבני: זה אתה חושב או שזאת - - - הממשלה?

אלעזר שטרן: מתי פעם אחרונה זה היה בחוקי יסוד?

ניסן סלומינסקי: אתם מוכנים לתת לי לגמור משפט?

ציפי לבני: עכשיו יסוד שעוסק - - -

עליזה לביא: חשבת שתמצא את עצמך בסיטואציה כזאת כשהתמנית להיות יו"ר הוועדה?

ניסן סלומינסקי: אתם עוד פעם – אחר כך תגידו שאני רק אומר לנשים, אבל מה אני יכול לעשות?

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי למיקי ועכשיו אני אומר לעליזה ועכשיו אני אומר לך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אם לא תיתנו לי לדבר תצטרכו להיות בחוץ.

ניסן סלומינסקי: אני בסוף אדבר, לא יעזור.

ניסן סלומינסקי: אז לא הישיבה הזאת, עוד ישיבה ועוד ישיבה.

ציפי לבני: - - - גם היועצת המשפטית תדבר בעניין הזה.

דב חנין: ולמה לא להעלות את אחוז החסימה ל-30%?

חיים ילין: או, יש שוויון עכשיו, יש.

דב חנין: זה כבר מהלך מעניין.

ניסן סלומינסקי: היית בשקט, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, מאחר שזה חוק יסוד, אני אביא הצעה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, עוד אין, אנחנו נבנה אותה ביחד בוועדה.

ניסן סלומינסקי: כל מה ששמעתם עד היום על כל מיני דברים, אני לא יודע, יכול להיות שחלק יהיה, חלק לא, אם הוועדה תרצה אנחנו נבנה הצעה פה, וההצעה הזאת, אם יהיה לה רוב, תוגש כהצעה בקריאה שנייה.

ציפי לבני: סליחה, אם קיבלת נוסח מהממשלה - - -

חיים ילין: אז אפשר להצביע עכשיו?

יוסף ג'בארין: אבל יש נוסח של הנהלת הקואליציה.

<קריאות: - - -

חיים ילין: אפשר להצביע קודם כול אם אנחנו רוצים את זה בוועדה, כן או לא.

ניסן סלומינסקי: אני לא מקבל נוסחים, לא מזה ולא מזה, ואני ילד גדול, מה אני יכול לעשות.

ציפי לבני: אז למה יש לך פיקוח מהממשלה פה?

ניסן סלומינסקי: מישהו אמר שצריכים פיקוח?

ציפי לבני: אני לא יודעת.

אוסאמה סעדי: למה הוא כאן?

<קריאות: - - -

יוסף ג'בארין: אז זה לא הנוסח של הנהלת הקואליציה?

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: למה הוא כאן?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין.

ניסן סלומינסקי: ויותר מזה - - -

אוסאמה סעדי: למה הוא כאן אם אתה אומר שזה נוסח שלך, שזה רעיון שלך?

ציפי לבני: הוועדה של כולנו.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא יודעים.

אוסאמה סעדי: אני חבר בוועדת החוקה, אני לא נעדר מאף ישיבה, לא שמענו בישיבה של הוועדה על השטויות שלהם.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, הגעת לשניים.

אלעזר שטרן: אתמול בלילה יושבת הוועדה על השטויות שלהם.

אלעזר שטרן: בלילה הם עבדו בצוות המשפטי של הוועדה על הקפריזות האלה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

דב חנין: גם השאלה היא מה ההיבט של הקרינה, מה אנחנו קולטים פה ומאיפה אנחנו קולטים.

דב חנין: זה לא בקליטה, אבל מאיפה?

דב חנין: זה לא נקלט משום מקום ידוע לנו.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, ולהגיד לכם את האמת, אם תשאלו, וסיגל נמצא פה - - -

אלעזר שטרן: ניסן, באמת, עכשיו תגיד את האמת, דוגרי, נעריך אם פעם אחת תגיד את האמת.

ניסן סלומינסקי: סיגל עוד נמצאת פה, היא יכולה להגיד לכם.

אלעזר שטרן: לא, תגיד את האמת על החוק הזה - למה אתה מביא אותו?

עליזה לביא: אה, מסכן, מה אתה רוצה ממנו?

עליזה לביא: הוא פה - - -

ניסן סלומינסקי: אלעזר, עדיין לא גמרנו.

ניסן סלומינסקי: אם אתה שואל אותי עכשיו אם יש לי עכשיו חוק סגור עד הסוף, אז אני - - -

אלעזר שטרן: אני מבקש שתגיד את האמת.

מיכל רוזין: אז למה הדיון?

אלעזר שטרן: לא זה.

אלעזר שטרן: לא שאלתי אם החוק סגור.

אלעזר שטרן: שאלתי מה האירוע הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אז על מה בדיוק דנים פה?

אלעזר שטרן: זה אירוע כל כך לא ברור.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין.

ניסן סלומינסקי: אני מביא לוועדת החוקה - - -

מיכל רוזין: איפה נוסח?

מיכל רוזין: איפה משהו?

ניסן סלומינסקי: עוד אין לי.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, הדיון הראשוני יהיה דיון עקרוני, ולישיבה הבאה אנסה להתחיל להביא נוסח שיתחיל להיות לדיון.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוד לא גמרנו אפילו, את יכולה אחר כך להעיד, אפילו לשבת ולעבור על כל הפרטים עדיין.

ניסן סלומינסקי: לכן, הוועדה תגבש נוסח.

ניסן סלומינסקי: אני לא מביא לוועדה - - -

מיכל רוזין: מה הבערה?

מיכל רוזין: למה המהירות?

מיכל רוזין: מה המהירות?

מיכל רוזין: מה קרה?

אלעזר שטרן: למה ועדה?

ניסן סלומינסקי: מה המהירות?

ניסן סלומינסקי: על איזו מהירות את מדברת?

מיכל רוזין: מה המהירות?

מיכל רוזין: אני יודעת יש לך סדר-יום עמוס מאוד, מה היה לחוץ היום לכנס דחוף את הישיבה הזאת?

ניסן סלומינסקי: אז הסברתי.

מיכל רוזין: בלי הצעת חוק, בלי שישבתם, בלי שגיבשתם.

ניסן סלומינסקי: הסברתי.

ניסן סלומינסקי: מיכל, נתתי לך לצאת, ואת חוזרת – את מכירה את - - -

אוסאמה סעדי: אבל גם לקטוע את חוק לשכת עורכי-הדין באמצע.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אתה רוצה לצאת לכמה דקות?

ניסן סלומינסקי: אם לא, אז אוציא אותך.

מיכל רוזין: אני באמת שואלת מה החיפזון, מה קרה?

מיכל רוזין: למה אי-אפשר היה שבוע הבא?

ניסן סלומינסקי: מיכל, אני לא רוצה להוציא אותך פעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: ואת יודעת שאת צריכה - - -

מיכל רוזין: אבל אלו שאלות רלוונטיות.

ניסן סלומינסקי: אבל לא קיבלת רשות לשאול, את יודעת את זה טוב, אל תעשי את עצמך תמימה.

מיכל רוזין: אני לא עושה את עצמי תמימה, אנחנו מנסים להבין.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, אני - - -

נאוה בוקר: אני יכולה לענות לך.

נאוה בוקר: החזון הוא - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, נאוה, נאוה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: הם לא נותנים לי הרי להגיד אפילו משפט אחד, אבל אני אעשה את זה בסוף, זה לא יעזור.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, אני פותח ואני אומר למה אני רוצה להביא הצעה.

אלעזר שטרן: נו, קדימה, אנחנו במתח.

ניסן סלומינסקי: מתח, שוב.

ניסן סלומינסקי: תפיסת עולמי - - -

יוסף ג'בארין: הוא רוצה לחשוב למה הוא מביא, תן לו קצת זמן.

ניסן סלומינסקי: מאחר שתפיסת עולמי שאנחנו מדינה דמוקרטית יהודית, אבל לדמוקרטיה יש קווים אדומים, ומי שחוצה קו אדום אני חושב שמקומו לא יכול להיות כאן בכנסת ישראל.

אוסאמה סעדי: ומי קובע את זה?

ציפי לבני: אל תצביע עבורו.

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי מה אני חושב.

אוסאמה סעדי: מי קובע את זה לפי דעתך?

ניסן סלומינסקי: אני אביא את זה לוועדה.

אלעזר שטרן: ניסן, אני שואל על למה.

אוסאמה סעדי: יש שלטון, יש מוסדות שלטון, יש שלטון חוק או ועדה פוליטית.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, טוב.

אוסאמה סעדי: אני שואל אותך.

ניסן סלומינסקי: אבל מה אנחנו הולכים לעשות?

ניסן סלומינסקי: רוצים לחוקק חוק.

רויטל סויד: טוב, מה היה בינתיים?

אלעזר שטרן: ניסן, אבל אתה נכנס לתוכן, אני מבקש לפני זה.

ניסן סלומינסקי: אני לא נכנס לתוכן.

אלעזר שטרן: מה שאמרת עכשיו זה תוכן.

ניסן סלומינסקי: לא.

אלעזר שטרן: יש לך עוד לילה עם היועצים המשפטיים או שני לילות או שלושה, זאת לא השאלה.

אלעזר שטרן: אני באמת מבקש לשאול, למה - - -

ניסן סלומינסקי: נו?

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אתה - - -

אלעזר שטרן: אני צעיר בכנסת, אתה ותיק.

אלעזר שטרן: האם פעם אחת אתה זוכר – תן לי דוגמאות – שוועדת החוקה יזמה חוק?

אלעזר שטרן: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, אלעזר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע, אני כאן נמצא בסך הכול, כמה אני נמצא פה?

אלעזר שטרן: בכנסת.

אלעזר שטרן: אל תעשה את עצמך כמו בהרבה דברים.

ניסן סלומינסקי: עזוב, אלעזר, אז תעשה לי טובה, אני לא - - -

<קריאות: - - -

רויטל סויד: ניסן, למה כשאלעזר שואל אותך עכשיו אחרי שאני שאלתי את זה אתה לא עונה?

רויטל סויד: למה?

ניסן סלומינסקי: אני גם אומר לו - - -

יעל גרמן: מה אתך?

ניסן סלומינסקי: עוד פעם, אני גם אומר לו אותו דבר.

רויטל סויד: אני רוצה לדעת למה לנשים הוא קורא לסדר כל הזמן ולגברים לא.

רויטל סויד: והשאלה של אלעזר לגיטימית וגם שלי לגיטימית, וגם של ג'בארין הייתה לגיטימית.

אלעזר שטרן: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: טוב, בסדר.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש שוב, היועץ המשפטי - - -

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: מה, הוא עושה אפליה בין נשים לגברים?

רויטל סויד: כל הזמן.

רויטל סויד: רק נשים הוא מוציא.

ניסן סלומינסקי: הצעות חוק של ועדת החוקה, אני לא, כי אני כאן צעיר בוועדת החוקה.

אלעזר שטרן: אולי הייעוץ המשפטי יכול?

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: למה זה לא רלוונטי?

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: גם אם זה לא, זכותי - - -

אלעזר שטרן: גם אם זה נוהל חדש, גם לשוחח אתך.

אלעזר שטרן: אתה רוצה - - -

ניסן סלומינסקי: אלעזר, אני לא רוצה - - -

אלעזר שטרן: לא משנה איך אני מבקש, אבל תענה, ניסן.

ניסן סלומינסקי: אבל כשאומרים לך שהיו הרבה הצעות של הוועדה, אני לא העברתי, אבל אומרת היועצת המשפטית שהיו.

אוסאמה סעדי: אפשר לשאול מתי, ניסן, אפשר?

אלעזר שטרן: אז מה היו השיקולים אז?

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא רלוונטי, זכותי לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: זכותי לעשות גם אם זאת פעם ראשונה.

אלעזר שטרן: בבקשה, הכול זכותך, יש לכם 61.

אלעזר שטרן: הכול זכותך.

ניסן סלומינסקי: אז גמרנו.

ניסן סלומינסקי: אז נגמר, די, אני מבקש.

אלעזר שטרן: אז זכותך בכלל גם בלעדינו.

אלעזר שטרן: תכנס את החברים ותבנה בשעתיים חוק.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, אתה נמצא בפעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: , ואני לא רוצה להגיע לפעם שנייה.

אלעזר שטרן: לא נורא.

ניסן סלומינסקי: אבל אתה תצא אם בסוף תהיה פעם שלישית, אני לא רוצה.

עליזה לביא: אתה מבין למה הגענו לפה.

עליזה לביא: גם מי שלא חבר בוועדה, אתה מבין את המצוקה שכולנו נמצאים בה?

ניסן סלומינסקי: אני מבין את המצוקה של האופוזיציה, וזה - - -

<קריאות: - - -

חיים ילין: ניסן, הגזמת.

אוסאמה סעדי: איך אתה עושה את זה?

חיים ילין: אם האופוזיציה היא השומר של הדמוקרטיה, כן?

עליזה לביא: בדיוק.

חיים ילין: אז הקואליציה היא אנטי-דמוקרטית בעליל.

<קריאות: - - -

חיים ילין: אם אתה רוצה, תקשיב, אנחנו מייצגים את העם, אנחנו מייצגים אותם.

חיים ילין: אתה לא יכול להגיד דבר כזה כמו שאמרת.

חיים ילין: אני מבין שזאת הייתה פליטת פה.

עליזה לביא: חיים, זאת הייתה האמת.

<קריאות: - - -

חיים ילין: אבל לא.

חיים ילין: זה לא יכול להיות.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: עליזה וחיים.

חיים ילין: אין מצוקה.

חיים ילין: יש מצוקה לעם שאתם כל יום משתוללים על חוקים אנטי-דמוקרטיים, זאת הבעיה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רוב גדול של העם רוצה את זה.

אמיר אוחנה: נכון.

אלעזר שטרן: מה קרה?

<קריאות: - - -

יעל גרמן: איך אתה יודע?

יעל גרמן: על סמך מה?

יעל גרמן: - - - לקבוע מה העם רוצה.

יעל גרמן: מה היהירות הזאת?

חיים ילין: העם בחר בחברי הכנסת - - -

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: תראה את הפנים היפות של השמאל בישראל.

<קריאה: בוקר טוב, בוקר טוב, יש את חזן בכנסת.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, זאת תרבות דיון?

אורן אסף חזן: זאת דרך ארץ?

אורן אסף חזן: כל הכבוד לשמאל.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: לא ככה מנהלים דיון, סליחה.

ניסן סלומינסקי: אורן.

חיים ילין: ניסן.

אורן אסף חזן: מה קרה להם?

אורן אסף חזן: מה אתם עושים פה?

ענת ברקו: המטרה שלהם לפוצץ את הדיון.

אוסאמה סעדי: זאת ועדה דמוקרטית.

אוסאמה סעדי: באת לעשות את ההצגה שלך אתה?

אורן אסף חזן: באתי ללמוד ממך דרך ארץ.

אוסאמה סעדי: - - - מה אתה עושה פה?

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, ביוזמתך, אוסאמה, בזמנך - - -

אורן אסף חזן: אתה תאהב את מה שיש לי להגיד, רק תהיה סבלני.

חיים ילין: לא כדאי, לא כדאי, עזוב.

יוסף ג'בארין: אורן חזן נגד החוק.

אורן אסף חזן: להיפך.

אורן אסף חזן: ג'בארין, סבלנות.

יוסף ג'בארין: אני יודע שאתה נגד.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אורן.

חיים ילין: בוא נראה אם אתה תעיף את אורן אחרי כולם.

ניסן סלומינסקי: אני אעיף אותו גם כן, הוא יודע - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אורן, עוד לא הגיע - - -

חיים ילין: עוד לא היה אחד שהעיף אותו.

חיים ילין: אני הייתי פה, לא היה אחד שהעיף אותו.

ניסן סלומינסקי: עכשיו מתחיל דיבור על זה?

חיים ילין: לא, אבל זה נכון.

<קריאות: - - -

יוסף ג'בארין: לך אתה נגד, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

דוד ביטן: ניסן, אני מבקש ממך לנהל את הישיבה, ולא לתת לשמאל להפריע למהלך הישיבה.

ציפי לבני: - - - על זה שרוב עושה את זה.

יעל גרמן: נכון, שרוב יכול להיות גם עריצות.

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: זאת מדינה דמוקרטית.

רויטל סויד: למה, בהצעת חוק דמוקרטית הוא מוציא - - -

אורן אסף חזן: - - -

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, בבקשה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: דוד, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: רויטל, בבקשה.

מיכל רוזין: שלום, בוקר טוב, דוד ביטן.

דוד ביטן: בוקר טוב, אמרו לי שיש בלגן, הגענו לפה.

חיים ילין: ניסן, תחזור מהאמירה שלך שזאת מצוקה של האופוזיציה, כי זה לא נכון, תחזור.

ניסן סלומינסקי: דוד, חיים.

חיים ילין: אתה פוגע פה בחצי מהעם לפי מה שאתה אומר.

עליזה לביא: הוא לא יחזור בו, כי זאת המציאות, חיים, הוא לא יחזור בו.

עליזה לביא: איך הוא יחזור בו - - -

ניסן סלומינסקי: חיים, אני מדבר על מצוקה - - -

חיים ילין: לא, אבל זה לא.

ניסן סלומינסקי: חיים, אתה מוכן?

עליזה לביא: הוא לא רוצה לשקר, הרי בדיוק זה - - -

ניסן סלומינסקי: עליזה, בבקשה.

חיים ילין: אבל תחזור מהמילה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: מה, יש עתיד פה כולם.

מכלוף מיקי זוהר: מה קרה, יש עתיד, כולם הגיעו?

מכלוף מיקי זוהר: עליזה, יש הנחיה בסיעה לבוא?

ניסן סלומינסקי: אני פתחתי, המצוקה האמיתית של העם שישנם חברי בית שהולכים ותומכים בטרור ומזדהים עם הטרור, זאת המצוקה האמיתית.

חיים ילין: אבל לא של האופוזיציה.

אורן אסף חזן: למה מה, אין פה קואליציה?

חיים ילין: אמרת את דעתך, אמרת שהאופוזיציה היא במצוקה.

אלעזר שטרן: ניסן, זאת מצוקה.

ניסן סלומינסקי: לא.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: מה, כשחברי כנסת ערבים ידברו ככה ויעשו פעולות נגד המדינה, לא כדאי שנשעה אותם?

אלעזר שטרן: ניסן, זאת המצוקה.

אלעזר שטרן: הנה, אנחנו מסכימים.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי.

מיקי רוזנטל: ניסן, אין בעיה עם הדמוקרטיה, כי גם דיקטטורה צריך לדעת לנהל, ואתה אין לך מושג איך עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: מיקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: ולכן, בגלל שאני חושב שהדמוקרטיה - - -

דוד ביטן: דווקא היום אתה לא משתמש בשעון?

דוד ביטן: בחייך, תשתמש.

ניסן סלומינסקי: אין שעון, עוד לא התחלנו.

ניסן סלומינסקי: אני עוד מדבר את המשפט הראשון, אבל זה לא נורא, זה יעבור, נעשה את זה, נמשיך את זה.

חיים ילין: עוד מעט השאילתות.

אלעזר שטרן: אפשר להביא לפה את המפכ"ל, הוא משלנו.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאני חושב שבמדינה דמוקרטית יש קווים אדומים, ומי שחוצה אותם לא יכול להיות - - -

יעל גרמן: החוק הזה חוצה את הקו האדום.

עליזה לביא: שחור.

אורן אסף חזן: לא, אני חושב שלעמוד דום למרצחים חיות אדם זה חוצה קו אדום.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, בבקשה.

<קריאות: - - -

אמיר אוחנה: למה אתה צועק עליו?

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה, אל תצעק.

ניסן סלומינסקי: מה אני צועק?

ניסן סלומינסקי: לא קורא לו, לא צועק עליו.

חיים ילין: ניסן לעולם לא העיף אותו, אני כבר אומר לכם.

חיים ילין: וגם לא תעיף אותו.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, ולכן אני רוצה להציע הצעת חוק, וזה חוק יסוד, ולכן זאת ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: ואני רוצה - - -

יעל גרמן: תסביר מה זה אני, מה זה אני.

יעל גרמן: אתה מדבר בלשון יחיד, מה זה אני?

ניסן סלומינסקי: יעל, אם תיתני לי לסיים.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: הוא יושב-ראש הוועדה.

אורן אסף חזן: מה זה מה זה אני?

ניסן סלומינסקי: יעל, אחרי שאני אסיים, אם יהיו לך שאלות תשאלי, לא עכשיו כשאני עוד לא מספיק להגיד משפט אחד.

ניסן סלומינסקי: וזאת לא דרך לא לתת לי, ולשאול את השאלות.

ניסן סלומינסקי: אז תשמעי אותי עד הסוף, יהיו לך שאלות, תוכלי לדבר.

אורן אסף חזן: הם לא מסוגלים לשמוע, הם יודעים רק לצעוק

ניסן סלומינסקי: אורן, בבקשה.

מיקי רוזנטל: חיות טרף.

ניסן סלומינסקי: ולכן, אני אומר, אני חושב שכוחה של ועדה יותר חזק מכוחו של הבודד, ולכן אציע לוועדת החוקה להגיש הצעת חוק.

ניסן סלומינסקי: אם ועדת החוקה תקבל את זה נגיש, אם ועדת החוקה לא תקבל אז ועדת החוקה לא תגיש את זה.

ניסן סלומינסקי: אחר כך, אם ועדת החוקה תקבל ותגיד את החוק וכנסת ישראל תחשוב שזה לא טוב - אז היא לא תאשר.

ניסן סלומינסקי: אם כנסת ישראל תחשוב שזה טוב - אז היא תאשר.

מיכל רוזין: אפשר לשמוע מהשר אלקין מדוע זאת לא הצעת חוק ממשלתית?

ניסן סלומינסקי: מיכל, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: מיכל, אני מבקש.

אלעזר שטרן: לא, לא, עוד לא, עוד לא, סליחה, עוד לא.

מיכל רוזין: - - -

אלעזר שטרן: אני עוד לא דיברתי, כבר השר אלקין?

מיכל רוזין: שייתן הסבר.

אלעזר שטרן: לא.

עליזה לביא: למה זה לא בוועדת שרים בדרך הרגילה?

מיכל רוזין: הנה, גם דוד ביטן לא מבין למה זאת לא הצעת חוק ממשלתית.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין, אני מסביר פעם-פעמיים ושלוש, כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

מיכל רוזין: סליחה, גם הקואליציה לא מבינה.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: ביטן, עלית על הנקודה.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה - - -

ניסן סלומינסקי: עליזה.

מיקי רוזנטל: אנחנו חצי שעה פה מנהלים ויכוח מה זה ההליך הזה.

מיקי רוזנטל: מה זה ההליך הזה.

עליזה לביא: טוב שבאת.

יעל גרמן: איזו הצעת חוק?

יעל גרמן: אין לנו - - -

מיקי רוזנטל: זה הליך עוקף יועץ משפטי לממשלה.

מיכל רוזין: טוב שבא חבר הכנסת ביטן ושאל את השאלה המוזרה - למה זאת לא הצעת חוק ממשלתית.

ניסן סלומינסקי: מיקי, מיכל.

אוסאמה סעדי: זה לא סתם חבר כנסת, זה יו"ר ועדת הכנסת.

<קריאות: - - -

חיים ילין: דוד, תמשיך ככה בבלגן, אתה מוציא פנינים מהפה שלך, תאמין לי.

חיים ילין: אנחנו אתך.

חיים ילין: דוד, אנחנו אתך באש ובמים.

דוד ביטן: אני לא מבין את האופוזיציה, דרך אגב - - - אתם בעד החוק הזה?

עליזה לביא: אין כמו דוד.

חיים ילין: אנחנו אתך.

חיים ילין: אם זאת אמירה של הקואליציה, אנחנו אתך.

דוד ביטן: איזה חוק?

מיכל רוזין: ראית חוק - - -

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: לזרוק תומכים בטרור מהכנסת.

ניסן סלומינסקי: אורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: היא שואלת איזה חוק, אני עונה לה.

מיכל רוזין: גם תומכים בסרסרות.

אורן אסף חזן: אני מסכים אתך.

אורן אסף חזן: פעם ראשונה שאני מצליח להסכים אתך.

אורן אסף חזן: איזה יופי, אני והדבר הזה מסכימים על משהו.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, הביאו לי כאן רשימה - - -

אלעזר שטרן: אמרו לי שהביאו לי, אני גם רוצה לראות.

אלעזר שטרן: ניסן, תן לי לראות, אני יכול לראות.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל זה לא רלוונטי.

אלעזר שטרן: למה זה לא רלוונטי?

תמר זנדברג: אחרי בל"ד אתה ראשון על הכוונת.

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי גם אם לא היה - - -

אלעזר שטרן: - - - זה לא רלוונטי?

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: את יודעת מה ההבדל ביני לבינך לבין רוב האנשים פה?

תמר זנדברג: - - -

אורן אסף חזן: אני לא דואג ממה שאני אעשה אם אני לא אהיה בכנסת.

אורן אסף חזן: אל תדאגי לי.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אל תדאגי לי.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: עצוב מאוד, עצוב מאוד מאוד.

אורן אסף חזן: ההגנה שלהם על - - -

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, אתה בקריאה ראשונה.

<קריאות: - - -

אמיר אוחנה: אורן, אל תפריע לאופוזיציה לפוצץ את הדיון, אורן.

אורן אסף חזן: היא אומרת לי סרסרות, זאת אומרת לי על הכוונת, ואני בקריאה ראשונה?

ניסן סלומינסקי: אורן, אתה בקריאה ראשונה, נקודה.

<קריאות: - - -

<קריאה: אורן, אתה לא יודע איך זה בבית-ספר, הילדים הטובים תמיד משלמים.

אלעזר שטרן: אתה יודע בכלל מה נתת לי?

אלעזר שטרן: קראת מה שנתת לי?

ניסן סלומינסקי: לא, לא רלוונטי עכשיו.

אלעזר שטרן: אז אני יכול להגיד לך מה נתת לי?

ניסן סלומינסקי: לא, אבל עזוב, זה לא רלוונטי.

אלעזר שטרן: למה לא? זה הרלוונטי.

אלעזר שטרן: אתה רצית לענות לי.

ניסן סלומינסקי: גם אם לא היה אף פעם, אז מאחר שהחוק מאפשר את זה, אז אני רוצה לעשות את זה.

אלעזר שטרן: אז תסביר למה.

ניסן סלומינסקי: אבל הסברתי למה.

יוסף ג'בארין: תגיד שזאת פעם ראשונה.

אלעזר שטרן: את החוקים שנתת לי של ועדה - - -

ניסן סלומינסקי: לא זה, לא הבנת.

אלעזר שטרן: הבנתי.

אלעזר שטרן: לא סתם אתה לא מראה את זה.

אלעזר שטרן: יש פה את התפקיד של הפקידים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה זה שייך.

ניסן סלומינסקי: מה זה קשור?

אלעזר שטרן: את זה הוועדה החליטה, על איך עובדת ועדת הבחירות מבחינת - - - שלה.

אלעזר שטרן: את זה החליטה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אלעזר שטרן: תסביר למה הבאת את זה.

ניסן סלומינסקי: אני מסביר.

ניסן סלומינסקי: אתה לא מסביר.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר: כי אני רוצה.

נאוה בוקר: אתה לא נותן לו לדבר.

אלעזר שטרן: תאמינו לי כי אני רוצה.

אלעזר שטרן: תסביר.

נאוה בוקר: תן לו לדבר, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: אני אגיד עוד פעם אחת, ואחר כך אתה תצא החוצה.

אלעזר שטרן: תוציא אותי, נו, באמת.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר - - -

אלעזר שטרן: אני לא משלנו.

אלעזר שטרן: ניסן, יש לי כיפה.

ענת ברקו: הוא רוצה לצאת, תוציא אותו.

ענת ברקו: הוא אוהב לצאת, הלאה.

ניסן סלומינסקי: תסלח לי, אתה לא הבנת אף מילה ממה שאמרתי אצל המפכ"ל.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אלי, מה זה הדבר הזה?

אורן אסף חזן: מה זה יש לי כיפה?

ניסן סלומינסקי: אתה לא הבנת אף מילה ממה שאמרתי למפכ"ל.

אורן אסף חזן: אלי, מה זה קשור לכיפות עכשיו?

<קריאות: - - -

ענת ברקו: אה, כן.

אלעזר שטרן: יש לי הפתעות בשבילך.

ניסן סלומינסקי: תסלח לי - - -

אורן אסף חזן: לי יש קרחת.

אורן אסף חזן: מה זה קשור?

אלעזר שטרן: הבנו כולנו אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, עברת את הפעם השנייה.

אורן אסף חזן: מיקי, בוועדה של סתיו שפיר, חכה.

אלעזר שטרן: - - - אתה רוצה להוציא?

ניסן סלומינסקי: אני אוציא - - -

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: יש לנו קדנציה ארוכה.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, אתה נותן לו לפוצץ את הדיון.

ניסן סלומינסקי: אל תדאג, זה לא יפוצץ את הדיון.

אורן אסף חזן: ניסן, אם זה ימשיך, אני אדרוש לעמוד ולשיר את ההמנון.

ניסן סלומינסקי: אורן, אתה בקריאה ראשונה כבר.

אורן אסף חזן: לא, אני רק אומר.

<קריאות: - - -

מיכל רוזין: למה אלקין פה?

דוד ביטן: אלקין, כי הוא מלווה מטעם הממשלה.

אלעזר שטרן: הוא לא השר המקשר?

ניסן סלומינסקי: תראו, רבותי, בישיבה הזאת רציתי שנדון בעקרונות, בתפיסה הכוללת עוד לפני.

עליזה לביא: איזה עקרונות קיימים?

ניסן סלומינסקי: הישיבה הזאת תיגמר, איבדנו את הדיון הזה, ולישיבה הבאה אביא הצעה ונתחיל לדון בהצעה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רציתי להיות יותר סופר שנוכל להביע דעות על העיקרון אם יש טעם להעלות - - -

מיקי רוזנטל: מה זה העיקרון?

מיקי רוזנטל: זה חוק של שתי מילים: ערבים החוצה, זה הכול.

מיקי רוזנטל: יאללה.

ניסן סלומינסקי: מיקי.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, מיקי.

יעל גרמן: למה לא גם שמאל - - -

דב חנין: רוצים לדון בעקרונות, בשאלות קרימינליות - - -

אורן אסף חזן: למה אתה גזען, מיקי?

אמיר אוחנה: זה חוק של שתי מילים: יש גבול.

אמיר אוחנה: יש גבול.

אורן אסף חזן: מיקי, מה זאת הגזענות הזאת?

יעל גרמן: - - - זה לא פועל כשורה - - -

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: להיפך.

ניסן סלומינסקי: מיקי, אתה בקריאה שנייה.

אורן אסף חזן: לא מתאים לך.

דב חנין: - - -

אמיר אוחנה: מתנגד לטרור.

יוסף ג'בארין: ולכן, הצעתי לקצר את הדרך, אולי להציע לנו להתפטר, אולי - - -

אורן אסף חזן: ג'בארין, אני מציע לכם כל יום להתפטר.

יוסף ג'בארין: אולי תציעו לנו להתפטר, ואז נתפטר וזהו.

יוסף ג'בארין: לא צריך לקיים את כל הדיונים.

אורן אסף חזן: בבקשה.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אני מוכן גם להסיע אותך הביתה.

ניסן סלומינסקי: רבותי.

אוסאמה סעדי: אתה תמשיך לחלום, יא גזען.

<קריאה: - - -

אורן אסף חזן: אם הוא רוצה, אני לא אחזיק אותו בכוח.

אוסאמה סעדי: שיציע לנו, אולי נחסוך את כל הדיונים הללו.

אורן אסף חזן: אני לא צריך להחזיק אותם בכוח.

<קריאות: - - -

יעל גרמן: רק שאת מה שאת אומרת תגידי בקול רם.

נאוה בוקר: זה חוק של שתי מילים: טרור - - -

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: זה שאתם מתעסקים בזוטות ולא מתעסקים בחבורה של אנשים שהלכו ונתנו יד לטרור, זאת הבושה של האופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני מתחייב - - -

אורן אסף חזן: באמתלה של זכויות אדם ודמוקרטיה מלבים טרור.

ניסן סלומינסקי: אורן, אתה בפעם שנייה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני מתחייב שאם תציע לחברי הכנסת הערבים להתפטר, אם אתה בתור יו"ר ועדת החוקה תציע הצעה כזאת - -

ניסן סלומינסקי: יוסוף.

יוסף ג'בארין: - - אני מתחייב לשקול אותה ברצינות.

יעל גרמן: למה רק ערבים?

יוסף ג'בארין: אם תתחייב.

רויטל סויד: מכוח איזה סעיף בתקנון ועדת החוקה הגישה את הצעת החוק?

<קריאות: - - -

יעל גרמן: - - - אמרו הומוסקסואלים ובסוף גם נשים.

רויטל סויד: האם זה עומד בקריטריונים של תקנון הכנסת?

אורן אסף חזן: מה זה לול, אדוני היושב-ראש?

אורן אסף חזן: שיהיה פה שקט, אי-אפשר ככה.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

חיים ילין: תוציא את כל האנרגיה שם בחדר כושר.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: אורן, תעמוד, תשיר, תתחיל לשיר.

אורן אסף חזן: אני מוכן לנהל את הדיון.

ניסן סלומינסקי: רבותי, השעון זז.

<קריאות: - - -

חיים ילין: זז לאט?

ניסן סלומינסקי: רבותי, השעון מתקדם, ותדעו, הייתה לי כוונה טובה, פשוט אנחנו מפסידים, ואחר כך אל תבואו אלי בטענות - - -

מיכל רוזין: אנחנו עד עכשיו לא הבנו את הכוונה.

יעל גרמן: הכוונה הטובה הייתה צריכה לבטל את הכוונה לחוקק את החוק, זאת כוונה טובה.

ניסן סלומינסקי: יעל, יעל, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: רציתי לעשות דיון עקרוני קודם לחוק, כי אני יודע שיש כאלה שטוענים שזה לא דמוקרטי להציע את ההצעה הזאת.

חיים ילין: ברור.

ניסן סלומינסקי: יש כאלה שטוענים שזה לא - - -

מיכל רוזין: מה זה יש שטוענים?

מיכל רוזין: זה לא דמוקרטי.

ניסן סלומינסקי: את מוכנה – את כבר יצאת, אני לא רוצה עוד פעם.

מיכל רוזין: אה, הבנתי.

רויטל סויד: רק נשים, מיכל.

ניסן סלומינסקי: רציתי לעשות כאן את הדיון העקרוני.

אמיר אוחנה: דווקא זה חוק שנועד להגן על הדמוקרטיה.

אמיר אוחנה: סעיף 7(א) נועד להגן על חוק הדמוקרטיה.

<קריאות: - - -

יעל גרמן: נכון, כי דמוקרטיה זה שלטון של 61 חברי כנסת, זאת דמוקרטיה.

אמיר אוחנה: לא, דמוקרטיה זה שעושים רק מה שהאופוזיציה רוצה, זאת דמוקרטיה בשבילה.

ניסן סלומינסקי: אמיר, אמיר.

יעל גרמן: בדמוקרטיה שומעים את האופוזיציה ומתחשבים בה.

יעל גרמן: כן, זאת דמוקרטיה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: יעל, יעל.

אמיר אוחנה: אי-אפשר לשמוע שום דבר אחר חוץ מהאופוזיציה.

אמיר אוחנה: שום דבר אחר, רק את האופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: אמיר, אמיר, בבקשה.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אמיר, להם מותר לצעוק, להם מותר לקלל, להם מותר הכול.

מכלוף מיקי זוהר: אמיר, אתה לא יודע, אמרת משהו, אבל גם התקשורת דואגת לשמוע רק את האופוזיציה, זה בסדר.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אם אפשר רשות דיבור, אני לא אפריע.

מיכל רוזין: אתם 20 שנה בשלטון, ואתם עדיין לא הפנמתם.

אמיר אוחנה: ככה זה דמוקרטיה, רק את האופוזיציה שומעים.

מיכל רוזין: איזה?

מיכל רוזין: 40 שנה בשלטון ולא הפנמתם שאתם השלטון.

מיקי רוזנטל: בכיינים אתם.

מיקי רוזנטל: במקום לשלוט אתם בוכים כל היום.

ניסן סלומינסקי: מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: אבל, נכון, התקשורת מציגה את האופוזיציה, ואתם לא מוכנים שנקבע פה שום דבר, אבל הציבור כל פעם מחדש קורא לנו לבוא ולשלוט.

מיכל רוזין: חיות טרף כולנו, אורן, כולנו חיות טרף.

ניסן סלומינסקי: מיקי מכלוף, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: כל פעם מחדש.

מכלוף מיקי זוהר: וזה גם מה שיקרה.

ניסן סלומינסקי: מיקי זוהר, בבקשה, להבדיל ממיקי השני.

מכלוף מיקי זוהר: להבדיל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, ניסן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר עוד פעם, אני אומר מה הייתה הכוונה שלי, ופשוט עובר הזמן.

ניסן סלומינסקי: בישיבה הבאה נעשה מה שתכננו לעשות בישיבה הבאה.

יוסף ג'בארין: מה הייתה הכוונה של ראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: ואף אחד לא יבוא אלי בטענות למה לא קיימנו - - -

<קריאה: מה הייתה הכוונה של ראש הממשלה?

דב חנין: לא, לא נכון.

יעל גרמן: אני מציעה שיעברו ישר להצבעה, במילא יש לכם רוב - 61.

ציפי לבני: מה הייתה הכוונה?

ניסן סלומינסקי: יעל, פעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל, אני פעם ראשונה - - -

מיכל רוזין: תגיד לי, אתה רציני?

ניסן סלומינסקי: כן.

מיכל רוזין: כן?

מיכל רוזין: כל אלה שצעקו פה לא קראת להם שום קריאה.

ניסן סלומינסקי: מי אמר לך שלא?

אורן אסף חזן: הוא קרא אותי פעמיים.

ניסן סלומינסקי: הוא כבר בפעמיים קריאה.

מיכל רוזין: - - -

אורן אסף חזן: הוא קרא אותי פעמיים.

אורן אסף חזן: מה את עושה פה הצגות.

מיכל רוזין: אורן היה צריך לצאת מזמן, אבל לו אתה מוותר, אותנו אתה מוציא.

חיים ילין: ממש.

אורן אסף חזן: מיכל, לא יעזור, אני אמשיך לשים לכם את האמת בפרצוף, לא יעזור.

חיים ילין: הנה, פעם שלישית.

<קריאה: מיכל, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: היא צורחת פה וצווחת, ואתה אומר לי אורן?

ציפי לבני: אפשר לדעת מה הייתה מטרת הדיון, אדוני היושב-ראש?

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: כמו אגם הבירבורים המקום הזה.

ניסן סלומינסקי: רציתי, ועדיין אני רוצה את זה, להביא לנושא עקרוני, כי אני יודע, ואני חוזר על זה עוד פעם - - -

ציפי לבני: מה השאלה?

ציפי לבני: מה?

ניסן סלומינסקי: אני יודע שמאחר שישנם כאלה – התחלתי להגיד, אני חושב שיש קווים אדומים לדמוקרטיה, ויכול להיות מצב שחבר כנסת שחוצה את הקו האדום הזה מקומו לא פה.

ציפי לבני: על מה הדיון?

<קריאה: בסדר מי יחליט?

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: אל תתחילי להכתיב לי.

ניסן סלומינסקי: מקומו לא פה, ויכנס מישהו אחר מהרשימה במקומו.

ניסן סלומינסקי: זה לא פשוט.

יעל גרמן: יש חוק.

ציפי לבני: ואחרי שיעבור, אני מניחה שהמישהו החדש יצטרף - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: יעל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו המחוקק, ואנחנו הולכים לעשות - - -

מיכל רוזין: ומי שיכנס זה חבר הבית היהודי במקום בל"ד?

מיכל רוזין: שאבין את ההיגיון.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: מי אחראי מתי הוא עבר את הקווים האדומים או לא, ועדת הכנסת, ועדה פוליטית?

<קריאות: - - -

מיכל רוזין: מי יכנס במקום חברי בל"ד?

מיכל רוזין: חברי הבית היהודי?

אוסאמה סעדי: אז תעיפו אותנו וזהו.

מיכל רוזין: אני שואלת מה ההיגיון?

מיכל רוזין: רצית לדבר על עיקרון, בוא נדבר על היגיון.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

אוסאמה סעדי: יש חוק - - -

אמיר אוחנה: חברי בל"ד הבאים בתור ברשימה.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: אתה תקבע אם אני עובר על החוק או לא?

אמיר אוחנה: חברי הכנסת יקבעו.

אוסאמה סעדי: מה פתאום.

אוסאמה סעדי: גם 119 לא יקבעו.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רק שתבינו מה - - -

מיקי רוזנטל: אתה הזמנת את זה.

ניסן סלומינסקי: לא הזמנתי.

מיקי רוזנטל: במקום שעה, תניח נייר, תניח הצעת חוק.

מיקי רוזנטל: באת לי עם - - -

אלעזר שטרן: השר אלקין הגיע.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: מיקי, הוא רוצה שנגבש ביחד, למה זה לא דמוקרטי?

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא יכולים לגבש ביחד, אין לנו - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, אתה אחרי פעם שנייה כבר.

ציפי לבני: מה רצית בדיון, אדוני היושב-ראש?

ציפי לבני: אתה חושב שיש כיוון לדיון?

ניסן סלומינסקי: ציפי, ציפי, בבקשה.

ציפי לבני: בסדר, מה?

מיקי רוזנטל: אז תנאם את זה במליאה, מה אתה מכנס את הוועדה?

ניסן סלומינסקי: מיקי, באמת, אתה כבר עברת את הפעם השנייה.

ניסן סלומינסקי: במקום שנעשה דיון רציני - -

מיכל רוזין: ותיזהר אתה לא מהליכוד, אז אותך יוציאו.

ניסן סלומינסקי: - - ובמקום שכל אחד מהיושבים פה יוכל להביע את עמדתו באופן מכובד, למה אחד חושב שזה אנטי-דמוקרטי, ולמה השני - - -

ציפי לבני: אה, רצית דיון עקרוני לפני הנחת החוק?

יעל גרמן: הדיון לא היה צריך להתקיים, ניסן.

יעל גרמן: אסור היה להעלות בכלל את הרעיון הזה.

ניסן סלומינסקי: רציתי לפני שאני מביא לוועדה להתחיל לדון בחוק – יעל, את כבר - - -

יעל גרמן: היית צריך להיות אתנו, להוריד את זה מסדר-היום, איך אתה, יושב-ראש ועדת החוקה מעלה את זה לסדר-היום?

אורן אסף חזן: אפשר לקבל רשות דיבור?

ניסן סלומינסקי: יעל, עברת את הפעם השנייה.

ניסן סלומינסקי: עוד פעם - - -

רויטל סויד: אולי, אדוני היושב-ראש, תסביר מכוח סעיף 80(א) לתקנון - - -

ניסן סלומינסקי: אם תמשיכי אני אגיד לך לצאת.

ניסן סלומינסקי: רויטל, את כבר יצאת, ואני לא רוצה להוציא אותך עוד פעם.

רויטל סויד: אבל אתה לא מתמודד עם התקנון.

ניסן סלומינסקי: רויטל, אני מבקש ממך.

רויטל סויד: תתמודד עם שאלות.

רויטל סויד: לא התמודדת עם השאלה ששאלתי אותך - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

רויטל סויד: - - מהי ההצעה שאנחנו דנים בה היום.

רויטל סויד: אין הצעה מוסכמת.

רויטל סויד: עכשיו תתמודד עם סעיף 80(א) לתקנון.

רויטל סויד: ועדת החוקה - - -

ניסן סלומינסקי: רויטל, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: תוציאו אותה החוצה כי זאת כבר פעם שנייה.

רויטל סויד: לא, אתה תקרא לי.

ניסן סלומינסקי: זאת פעם שנייה.

רויטל סויד: לא, לא.

מיכל רוזין: תקריאי לנו את הסעיף.

ניסן סלומינסקי: פעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: נתתי לך להיכנס, לא לומדת את הלקח - - -

רויטל סויד: אז תתמודד עם סעיף 80(א) לתקנון.

ציפי לבני: היא שואלת שאלה תקנונית.

ניסן סלומינסקי: לא, היא לא שואלת שאלה.

אוסאמה סעדי: מה זה ועדת הכנסת - - -

ציפי לבני: זאת שאלה תקנונית.

רויטל סויד: לא, אני לא אצא.

רויטל סויד: אני לא אצא.

ניסן סלומינסקי: היא יכולה לשאול כשהיא תקבל רשות, וכשאני אעלה את זה.

רויטל סויד: לא אצא.

רויטל סויד: מספיק.

ניסן סלומינסקי: ואני רציתי לשמוע כל אחד.

ציפי לבני: אבל זאת שאלה תקנונית, זאת לא שאלה של עמדה.

רויטל סויד: לא, אני לא אצא.

ניסן סלומינסקי: הוא לא רלוונטי.

יעל גרמן: רויטל מעלה שאלה לגיטימית לגבי התקנון.

מיקי רוזנטל: אם יש לך דיון עקרוני-רעיוני תגיש הצעה לסדר, והמליאה תדון בהצעות.

מיקי רוזנטל: מה זה?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, אני אתן לכל - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: תעשה לי טובה.

מיקי רוזנטל: לפי איזה סעיף אתה עושה את זה?

מיקי רוזנטל: מה זה?

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מבינים, אנחנו רוצים לדעת.

מיקי רוזנטל: זאת דרישה לגיטימית.

מיקי רוזנטל: האם זה עומד בתקנון או לא?

ניסן סלומינסקי: אבל הסברנו.

מיקי רוזנטל: לא הסברת כלום.

מיקי רוזנטל: אמרת שיש לך רעיון.

אורן אסף חזן: לא נותנים לו לדבר.

מיקי רוזנטל: אם יש לך רעיון, תעלה אותו, תגיש הצעה לסדר במליאה ותדבר עליו.

ניסן סלומינסקי: מיקי, אתה הגעת בשלב מסוים, ואמרתי שוועדה יכולה לגבש הצעת חוק ולהגיש אותה, ויש לנו תקדימים, ויש - - -

ציפי לבני: על מה הדיון הזה?

מיקי רוזנטל: על מה הדיון עכשיו?

מיכל רוזין: אבל לא הסברת מדוע הוועדה ולא ראש הממשלה, זאת הייתה השאלה מהשנייה הראשונה.

מיכל רוזין: אם היית עונה על זה כבר היינו מתקדמים הלאה.

אורן אסף חזן: למה הוא חייב להסביר לך את זה?

<קריאות: - - -

דב חנין: למה לא עונים השאלה הזאת?

דב חנין: אם היו עונים על השאלה הזאת - - -

<קריאות: - - -

זאב אלקין: בשביל זה אני פה, אבל אתם לא - - -

אורן אסף חזן: ניסן, תסביר לה שהכנסת זאת הרשות המחוקקת, הכנסת.

מיכל רוזין: הוא מסביר לי.

<קריאה: למה?

<קריאה: למה זה בא מהוועדה?

ניסן סלומינסקי: הסברתי.

ניסן סלומינסקי: אני מסביר למה אני רוצה.

ניסן סלומינסקי: למה ראש הממשלה - - -

אורן אסף חזן: תעשה לה שיעור באזרחות, תסביר שפה זאת הרשות המחוקקת.

ניסן סלומינסקי: את זה אלקין בא להסביר, את השאלה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אני יודע להסביר למה אני רוצה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אם ראש הממשלה רוצה או לא אני לא יודע - - -

אלעזר שטרן: זה סוכם בהנהלת הקואליציה.

דב חנין: למה ראש הממשלה לא בא?

ניסן סלומינסקי: סוכם שהוועדה תגיש.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: סוכם בהנהלת הקואליציה - - - החוק שהשר אלקין ניסח.

<קריאות: - - -

חיים ילין: ניסן, אפשר שאלה?

חיים ילין: ניסן, כבוד היושב-ראש, אפשר שאלה?

ניסן סלומינסקי: לא, רק שנייה.

חיים ילין: שאלה.

ניסן סלומינסקי: רגע, אני עוד לא אומר כלום.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: יש לי הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, אורן.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני אומר שוב - - -

חיים ילין: זה תפקידנו באופוזיציה, אורן.

חיים ילין: אתה ודוד אתנו היום נראה לי, יש לנו רוב.

מיקי רוזנטל: דוד ביטן, צריך לאשר עוד 100 מיליון שקל לטובת שיקום מעמדה של הכנסת.

דוד ביטן: זה חוק שלא יהיה - - -

ניסן סלומינסקי: בטח שזה עומד בחוק.

מיקי רוזנטל: אישרת 8 מיליון, ניסן עשה עכשיו נזק ב-80 מיליון.

דוד ביטן: מצד אחד תוקפים את הערבים, מצד שני נגד החוק.

חיים ילין: דוד, יש לי שאלה.

חיים ילין: מוטי יוגב עם הדי-9 שלו על בית-המשפט - -

אורן אסף חזן: איך אתה יכול להשוות בכלל?

חיים ילין: - - שרוצה להרוס את הדמוקרטיה, החוק הזה יגן על הדמוקרטיה או לא?

אורן אסף חזן: חיים, לא, לא יכול להיות דבר כזה.

אורן אסף חזן: זה לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

חיים ילין: אני שואל אותך עכשיו.

אורן אסף חזן: אתה לא יכול להשוות את מוטי יוגב אלינו.

אורן אסף חזן: השתגעת?

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

חיים ילין: להרוס את הדמוקרטיה על-ידי די-9 זה לא פחות טרור מכל דבר אחר.

חיים ילין: אני שואל עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אורן, לשתי דקות צא החוצה.

אורן אסף חזן: בסדר, אני אצא, אני רק רוצה להבין.

חיים ילין: זה חלק מהחוק או לא?

אורן אסף חזן: איך אתה נותן לו להשוות את מוטי יוגב לחבורה של אנשים שנותנים יד לטרור?

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, צא לשתי דקות.

חיים ילין: אני לא אמרתי את זה, דיברתי על דמוקרטיה, לא השוויתי.

חיים ילין: פה היושב-ראש אמר שהוא רוצה לשמור על הדמוקרטיה.

אלעזר שטרן: אורן יוצא בהתנדבות.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול לצאת לשתי דקות, תירגע ותחזור.

אוסאמה סעדי: הוא שמח לצאת.

אלעזר שטרן: לא, אורן, אתה רוצה לצאת בהקדם - - -

ניסן סלומינסקי: אלעזר, אלעזר, בבקשה.

אוסאמה סעדי: הוא עשה את ההצגה שלו ויצא.

ניסן סלומינסקי: בסדר, כל אחד כאן, הוא לא היחיד, כל אחד, לצערי.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: זאת ועדת הכנסת, למה לא?

רויטל סויד: זאת ועדת הכנסת.

דוד ביטן: זה חוק הכנסת?

ניסן סלומינסקי: מה?

ניסן סלומינסקי: מישהו לא יודע את זה?

ניסן סלומינסקי: דוד, דוד.

אורן אסף חזן: רק עוד הערה, הוצאת את רויטל והיא עדיין יושבת במקום.

אורן אסף חזן: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם הוועדה.

אורן אסף חזן: )

ניסן סלומינסקי: דוד, אל תהיה תמים, כולם יודעים את זה, יש הרבה חוקים שהוגשו.

חיים ילין: ניסן, אתה הראשון שהוציא את אורן.

עליזה לביא: אבל למה זה לא בא אליך בכלל?

דוד ביטן: לא יודע.

חיים ילין: הראשון.

אוסאמה סעדי: זה מחר יפגע בכם.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: אתם היום בקואליציה, מחר באופוזיציה, תזכור את זה.

אוסאמה סעדי: תזכור את זה.

ניסן סלומינסקי: רבותי.

אוסאמה סעדי: תזכרו את זה.

אוסאמה סעדי: תזכרו, הגלגל מסתובב.

ניסן סלומינסקי: אני אומר עוד פעם מה הייתה המטרה של הישיבה הזאת, כנראה שהפסדנו את המטרה.

ניסן סלומינסקי: שאף אחד מכאן לא יבוא ויגיד לי למה אתה לא נתת זמן לדון.

<קריאות: - - -

דב חנין: זה לא נכון.

דב חנין: העלינו שאלות.

דב חנין: אתה לא מנהל דיון ענייני.

אוסאמה סעדי: זאת הצגה, ובאמת זאת הצגה.

אוסאמה סעדי: כתבתם שזאת הצגה, והנה, זאת הצגה.

אוסאמה סעדי: התכוונתם לזה כנראה.

דב חנין: שאלנו שאלה אחת, תנו עליה תשובה, ונתקדם הלאה, או לא.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, רציתי, חשבתי שזה חשוב מאוד - - -

מיקי רוזנטל: זה חשוב מאוד, תניח נייר, נדון בו.

אוסאמה סעדי: לא, דב, כתוב: הצגה.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אתה עוד פעם לא - - -

מיקי רוזנטל: אתה רוצה שנדון עם החלומות שלך בלילה?

מיקי רוזנטל: חלמת שכל הערבים לא באים לכנסת?

ניסן סלומינסקי: מיקי, מיקי.

חיים ילין: מיקי, נוהרים, נוהרים.

מיקי רוזנטל: אתה בא ואנחנו נעשה על זה דיון פה.

מיקי רוזנטל: מה זה?

ניסן סלומינסקי: מיקי, זה לא מתאים לך.

מיקי רוזנטל: לא, זה לא בסדר מה שאתם עושים.

ניסן סלומינסקי: לא מתאים לך שאתה לא שומע מה אומרים, ואתה כאילו אומר כמו זה – עוד פעם, חשבתי, ואני אומר עוד פעם, לא ילך, הפסדנו את הישיבה, בישיבה הבאה נמשיך הלאה את מה שהיה צריך.

ניסן סלומינסקי: לא הפסדנו שום דבר מהזמן.

ניסן סלומינסקי: רציתי וחשבתי שקודם יהיה מכובד שיהיה דיון.

ציפי לבני: אין שום דבר מכובד במה שאתם עושים, לפחות אל תקרא לזה מכובד.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: ניסן, אתה מכובד עם החוק - - -

חיים ילין: מכובס, לא מכובד.

חיים ילין: מכובס.

אוסאמה סעדי: זה הכי לא מכובד שיש.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: ניסן, תגיד: אני אומר את האמת.

אלעזר שטרן: תגיד אתה אומר מכובד, ותגיד אני אומר את האמת.

אלעזר שטרן: זה מכובד?

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר עוד פעם, חשבתי שיהיה כאן דיון רציני ויישמעו דעות, וכל אחד יוכל להביע את עמדתו באופן מכובד.

יעל גרמן: אבל לא יכול להיות דיון בעשר דקות.

ניסן סלומינסקי: למה הוא חושב, במקום בצעקות, למה מישהו חושב - -

אלעזר שטרן: בבקשה, ההצגה תימשך, תהיה פה הצגה של ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: - - שזה אנטי-דמוקרטי בכלל ללכת בכיוון כזה.

אלעזר שטרן: מה אנחנו סטטיסטים שלך?

אלעזר שטרן: חשבת שיהיה דיון מכובד.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, אלעזר, באמת.

אלעזר שטרן: מה?

אלעזר שטרן: מה?

ניסן סלומינסקי: אתה לא רוצה, אז תוותר על הדיון זה.

ניסן סלומינסקי: אתה יכול לצאת וללכת.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שאני רוצה דיון אבל באמת אמיתי.

עליזה לביא: אבל אתה נוגע פה במשהו שמהותי לכולנו.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: לא שאתה מעמיד אותנו כסטטיסטים ולא מסביר למה אתה מביא חוק שכבר השר אלקין ניסח, ואתה אומר: אני חשבתי.

ניסן סלומינסקי: אני מעמיד אתכם כסטטיסטים?

ניסן סלומינסקי: אתה עושה הכול כדי לא לתת לקיים דיון, ואני מתנהג אליך כסטטיסט?

אלעזר שטרן: אני רוצה לא לקיים דיון?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אתה לא נותן לי לדבר.

אלעזר שטרן: בשביל זה באתי בזמן ושאלתי אותך שאלה, עד עכשיו עוד לא ענית לי.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש לא עניתי לך?

אלעזר שטרן: לא ענית לי.

אלעזר שטרן: אגיד לך על מה לא ענית לי.

ניסן סלומינסקי: לא, תסלח לי.

אלעזר שטרן: למה על חוק שהשר אלקין ניסח ואושר בהנהלת הקואליציה אני צריך לבוא לפה ולעשות כאילו דיון.

אלעזר שטרן: אני לא מבין למה.

ניסן סלומינסקי: כשאנחנו נגמור - - -

אורן אסף חזן: אלי, זה לא נכון, זה לא כאילו.

נורית קורן: לא נכון.

נורית קורן: למה כאילו?

נורית קורן: אתה יכול לדבר.

אורן אסף חזן: זה לא כאילו, הנה, עובדה שגם אנחנו באנו.

ניסן סלומינסקי: אורן.

נורית קורן: אתה יושב פה - - -

אלעזר שטרן: תשאל אותו, מה, אני סטטיסט?

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אבל תנהלו דיון.

ניסן סלומינסקי: כשהוועדה, אלעזר - - -

אורן אסף חזן: תנהלו דיון.

אורן אסף חזן: תכבדו את עצמכם, תנהלו דיון.

אלעזר שטרן: תכבדו אותנו.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, כשהחוק יגמר בוועדה, כשהוא יגמר, אתה תשווה אותו למה שנוצר בהתחלה, ואתה תראה אם זה אותו דבר.

אלעזר שטרן: זה כול חוק, זה כול חוק.

אלעזר שטרן: גם חוק הטרור, כשאתה תביא את מה שהממשלה אישרה.

ניסן סלומינסקי: נו, על מה אתה מדבר, תגיד לי?

ניסן סלומינסקי: מה אתה רוצה?

אלעזר שטרן: אני מדבר על דבר אחד.

אלעזר שטרן: למה עשית אותנו פלסתר לשר אלקין?

אלעזר שטרן: שאני מכבר אותו מאוד.

אוסאמה סעדי: אגיד לך למה.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: אני מכבד אותו מאוד.

זאב אלקין: אני יודע.

אלעזר שטרן: ואני גם רוצה להילחם בטרור.

ניסן סלומינסקי: כן, הכול אתה רוצה, בסדר.

אלעזר שטרן: אני חושב שיש גבולות לדמוקרטיה.

אלעזר שטרן: אבל למה אתה הופך אותי לשחקן בהצגה הזאת?

ניסן סלומינסקי: אתה הופך את עצמך להצגה, זה הכול.

אלעזר שטרן: מישהו עוד יאמין לך.

ניסן סלומינסקי: נותנים לך הזדמנות להסביר את דעתך.

אלעזר שטרן: עוד מישהו יאמין לך.

אלעזר שטרן: נלך שנינו למכונת אמת ויבדקו מי מתכוון למה שהוא אומר.

ניסן סלומינסקי: נלך שנינו, ופעם אחת תתגלה האמת שלך, תדע לך.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: גם לאמת שלך, אני לא מאמין שאתה מאמין לה.

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

ניסן סלומינסקי: אתה כל היום מספר על האמת.

ניסן סלומינסקי: תסלח לי, לא רוצה להיכנס לזה.

אלעזר שטרן: מה אני מספר על האמת?

ניסן סלומינסקי: אני יודע.

אלעזר שטרן: אתה התחלת עם האמת:

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לכם את האמת - - -

אורן אסף חזן: אלעזר, למה במקום להתווכח אתה לא מביע את דעתך על החוק?

אורן אסף חזן: אני לא מבין.

אוסאמה סעדי: איזה חוק?

מיכל רוזין: איזה חוק?

יעל גרמן: איזה חוק?

מיכל רוזין: לא צריך הצעה בשביל לדבר על החוק.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: אתה לא יודע על מה אתה מדבר אפילו.

אורן אסף חזן: לא צריך להביא הצעה.

אורן אסף חזן: בואו נעזור לו לבנות משהו.

מיכל רוזין: שיטה חדשה בכנסת, לא צריך הצעה בשביל לדבר על החוק.

ניסן סלומינסקי: אורן, תסלח לי.

מיקי רוזנטל: זה לא חוק, זה - - -

אורן אסף חזן: זה היה דיון עקרוני.

מיכל רוזין: הצעת חוק חזן, לא צריך הצעה - - -

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אתם שואלים שאלה, אני אענה לכם.

ניסן סלומינסקי: לא, לא, אורן.

מיכל רוזין: היום במליאה עונים להצעות חוק לא כתובות.

אורן אסף חזן: זה דיון עקרוני - השותפים לטרור צריכים להיות בכנסת או לא צריכים להיות בכנסת.

מיכל רוזין: נביא הצעות חוק בעל-פה.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: אורן, אורן, זה לא הדיון הזה.

אלעזר שטרן: אורן, לא הגענו לדיון הזה.

אורן אסף חזן: זה בדיוק הדיון הזה, אתם לא רוצים להגיע לשם.

אלעזר שטרן: לא הגענו לדיון הזה.

אלעזר שטרן: לא, לא.

אורן אסף חזן: אתם לא רוצים להגיע לשם.

אורן אסף חזן: אתם רק תוקפים את היושב-ראש.

אורן אסף חזן: תיתנו לו הזדמנות.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: שייתנו לך הזדמנות, מה זה הדבר הזה?

ניסן סלומינסקי: אלעזר.

ניסן סלומינסקי: עוד פעם, אתה תצא לבד, די.

מיכל רוזין: אורן, בבקשה.

מיכל רוזין: אלעזר, בבקשה.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: עוד קצת דמעות.

יעל גרמן: לאורן כל הזמן בבקשה, ואת רויטל ואת מיכל כבר הוצאת.

רויטל סויד: יש פה שוביניזם מובהק בוועדה הזאת.

אורן אסף חזן: או, הנה, גבול חדש.

אורן אסף חזן: אוי, נו, באמת, יצא המרצע מן השק, שוביניזם.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רויטל.

ניסן סלומינסקי: דוד.

דוד ביטן: סתם במה, תאמין לי, סתם הצגה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר עוד פעם, ביקשתי את הדיון הזה לנושא.

דוד ביטן: אבל אתה רואה שזה לא מעניין אותם.

<קריאה: - - -

ניסן סלומינסקי: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: בישיבה הבאה נתחיל ישר.

דוד ביטן: לא מעניין אותם דיון עקרוני בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, נו, מאה אחוז.

מיכל רוזין: מאוד מעניין אותנו.

מיכל רוזין: העיקרון הראשון זה למה זאת לא הצעת חוק ממשלתית או שלך פרטית, למה זה של ועדת החוקה?

מיכל רוזין: אנחנו מקשיבים לך כבר כמעט שעה, עד עכשיו עוד לא קיבלנו תשובה מדוע זאת לא הצעת חוק ממשלתית.

אורן אסף חזן: לא, העיקרון הראשון: כולנו גזענים, כולנו שוביניסטים, כולנו שונאי אדם, זה העיקרון הראשון.

מיכל רוזין: מה הסיבה שיושב פה השר אלקין?

מיכל רוזין: כולנו קראנו את התקשורת בימים האחרונים.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

מיכל רוזין: ראש הממשלה יזם את החוק, הפיל על אלקין לקדם אותו.

אורן אסף חזן: אגלה לך סוד, לראש הממשלה מותר ליזום חוקים.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

מיכל רוזין: ועד עכשיו אנחנו לא מבינים מדוע אתה לוקח את היוזמה עליך כשאומר חבר הכנסת חזן, אתה לא מקשיב לו, שראש הממשלה יזם את החוק.

ניסן סלומינסקי: מיכל, אחר כך את מתפלאת למה אני מוציא אותך.

מיכל רוזין: אני מאוד מתפלאת, כי אני שמה לב מה קורה פה כבר חצי שעה, ניסן, עם כל הכבוד, כולל העיתונאים.

אורן אסף חזן: אתם רק צועקים כבר חצי שעה.

ניסן סלומינסקי: נו?

מיכל רוזין: מה?

מיכל רוזין: מה קורה?

מיכל רוזין: אתה לא שם לב.

מיכל רוזין: אמרתי לך פעם, בוא נשב שנינו וננתח ישיבה שלך איך שאתה מנהל.

ניסן סלומינסקי: נו?

מיכל רוזין: הנה, בוא תראה את מי הוצאת, את מי לא קראת, ואת מי לא הוצאת החוצה.

אורן אסף חזן: הנה, מבקרת המדינה מיכל.

אורן אסף חזן: - - - קוראים לה.

ניסן סלומינסקי: את מי לא הוצאתי?

מיכל רוזין: את כל מי שהתפרע פה וצעק.

ניסן סלומינסקי: את אורן לא הוצאתי החוצה?

מיכל רוזין: את אורן הוצאת?

מיכל רוזין: אני לא ראיתי אותו שהוא יצא.

אורן אסף חזן: הוא הוציא אותי לשתי דקות.

ניסן סלומינסקי: ועוד איך שהוא יצא החוצה.

רויטל סויד: הוא מוציא רק נשים.

אורן אסף חזן: הוא הוציא אותי החוצה לשתי דקות.

ניסן סלומינסקי: הוצאתי אותו לשתי דקות.

מיקי רוזנטל: ניסן, המופע הזה יהיה בכל הארץ?

מיקי רוזנטל: ההצגה הזאת?

ניסן סלומינסקי: זאת הצגה שלכם, ככה אתם נראים.

אורן אסף חזן: אלו החברים שלך לספסלים באופוזיציה.

אורן אסף חזן: אלו החברים שלך, מיקי.

ניסן סלומינסקי: ככה אתם נראים, זה הכול.

אורן אסף חזן: מיקי, אלו החברים שלך.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: מיקי, היום אתה תראה איך אתה נראה באמת.

ניסן סלומינסקי: היום אתה תראה את זה אחר כך בתקשורת, וככה אתה נראה.

דב חנין: תגרש את כל האופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: לא לקיים דיון רציני כמו שרוצים, להביע את דעתך, והיא מכובדת, אתה יכול להתנגד, אנחנו - - -

מיקי רוזנטל: הרי עשית את זה בכוונה, מה אתה מיתמם.

מיקי רוזנטל: אם היית רוצה היית מניח הצעת חוק.

ניסן סלומינסקי: אבל אני מסביר לך, לפני כן - - -

מיקי רוזנטל: אתה לא מסביר שום דבר.

ניסן סלומינסקי: למה אני - - -

מיקי רוזנטל: ככה.

מיקי רוזנטל: כי זה לא מקובל דבר כזה.

מיקי רוזנטל: אם יש לך הצעת חוק תניח אותה על שולחן הוועדה.

מיקי רוזנטל: מה העניין?

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שחשבתי שאתה קצת יותר רציני, ואני מתנצל, אז יכול להיות, אז הפסדנו את הדיון, מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: רציתי לקיים את הדיון, לא אפשרו, אז לא נקיים אותו.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: הרווחנו.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: הרווחנו.

יעל גרמן: ניסן, לא צריך להיות דיון על חוק כזה.

יעל גרמן: זה חוק שהוא בעצמו - - -

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: ניסן, לא יכול להיות דיון של האופוזיציה, אין תרבות דיון.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות דיון.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, בבקשה.

דב חנין: טוב שיש מליצים לתרבות דיון.

אורן אסף חזן: אני מציע לסגור את הדיון.

אוסאמה סעדי: לך יש תרבות דיון, באמת.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: אני חושב שהרווחנו את הדיון, לא הפסדנו.

אוסאמה סעדי: אתה, אורן חזן, מדבר על תרבות דיון.

אוסאמה סעדי: זאת כבר בדיחה על תרבות הדיון.

ניסן סלומינסקי: רבותי, זה היה הדיון העקרוני.

ניסן סלומינסקי: רק שהיום - - -

מיקי רוזנטל: מרתק.

ניסן סלומינסקי: היום, כנראה כל אחד יראה את עצמו בטלוויזיה, ויראה איך הוא קיים דיון על הנושא - -

דב חנין: אז תגרש את האופוזיציה מהכנסת.

ניסן סלומינסקי: - - למה חשוב החוק - -

יעל גרמן: לא אכפת לנו איך אנחנו נראים, ושהחוק הזה לא יהיה בספר החוקים.

ניסן סלומינסקי: - - למה אי-אפשר, למה מותר, זהו.

ניסן סלומינסקי: הצעקות האלה - - -

עליזה לביא: אולי בטלוויזיה, אבל להיסטוריה אתה זה שמסכים להביא בצורה העלובה הזאת חוק יסוד - -

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז ההיסטוריה, הכול להיסטוריה.

עליזה לביא: - - בצורה כזאת שעוקפת - - -

מיקי רוזנטל: להיפך, אני הצעתי שיעשה מופע.

אורן אסף חזן: אחרי זה ההיסטוריה תשפוט חבורה של אנשים באופוזיציה שמנסים לתת רוח גבית לטרור.

אורן אסף חזן: זה מה שההיסטוריה תשפוט.

<קריאות: - - -

מיכל רוזין: עכשיו ההיסטוריה תשפוט, אנחנו שתולים - -

אורן אסף חזן: די, מספיק - - -

ניסן סלומינסקי: די, די, אורן, אל - - -

מיכל רוזין: - - אנחנו בוגדים, אנחנו עוכרי ישראל, בוא בוא תגיד את כל מה שאתה חושב.

אורן אסף חזן: כן, מיכל, בעיני את עוכרת ישראל, כן.

מיכל רוזין: או, הנה, בוא, בוא תגיד.

ניסן סלומינסקי: די, אורן, אורן, די.

אורן אסף חזן: אומר לך בפנים, לא מתבייש.

<קריאות: - - -

רויטל סויד: אז רגע, סמוטריץ נגד החוק.

רויטל סויד: סמוטריץ בעד טרור?

מיכל רוזין: הדמוקרט הגדול.

ניסן סלומינסקי: אורן, בבקשה.

אורן אסף חזן: גם אני נגד החוק.

רויטל סויד: סמוטריץ נגד החוק.

רויטל סויד: הוא בעד טרור?

אורן אסף חזן: אגלה לך סוד, אני גם נגד.

רויטל סויד: אתה גם נגד החוק?

רויטל סויד: אז תדרוש שתהיה פה הצעת חוק.

אורן אסף חזן: אם תיתנו לדבר - - -

עליזה לביא: אורן, אתה נגד החוק?

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: אם תיתנו לדבר, יהיה אפשר לנהל דיון.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

אורן אסף חזן: אתם רק צועקים.

עליזה לביא: אורן, אתה נגד החוק?

ניסן סלומינסקי: אורן, עזוב.

עליזה לביא: אורן, אתה נגד החוק?

עליזה לביא: אורן?

ניסן סלומינסקי: עליזה, בבקשה.

מיכל רוזין: הוא לא נגד החוק.

מיכל רוזין: הוא יצביע כמו טטלה במליאה.

אורן אסף חזן: אני אגיד את זה בצורה ברורה.

דוד ביטן: הוא לא החליט עדיין, הוא לא ראה חוק.

ניסן סלומינסקי: טוב, רבותי.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: ככה נראית כנסת ישראל, שחברי הכנסת במקום להתייחס לנושא רציני כזה מריצים פה דחקות.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

אורן אסף חזן: ככה אתם נראים.

אוסאמה סעדי: אתה הכי רציני פה.

מיכל רוזין: איזה מזל שהוא בא לחנך אותנו שנהיה חברי כנסת - - -

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: - - - חבר ועדת החוקה.

אורן אסף חזן: הבנת מצוין.

אורן אסף חזן: אם תרצה אני אכתוב לך פתק.

מיקי רוזנטל: נו, באמת.

מיקי רוזנטל: - - - מחזק את זה.

מיקי רוזנטל: תן דוגמאות גם.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני אומר עוד פעם, הדיון שהתנהל ויהיה לו רק חצי דקה, אם מישהו עוד ירצה לדבר בחצי דקה יכול להיות שנוכל לתת לו.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר - - -

אורן אסף חזן: אני רוצה רשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה, אורן.

אוסאמה סעדי: הרי המטרה, ניסן, המטרה ברורה, שאתם רוצים לעקוף את משרד המשפטים ואת היועץ המשפטי לממשלה.

ניסן סלומינסקי: לא שום מטרה.

מיכל רוזין: בוודאי.

מיכל רוזין: השרה שקד קודם כול נגד.

אורן אסף חזן: למה לא היועצים המשפטיים מנהלים את המדינה?

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: הוועדה לשרים לענייני הממשלה יכלה להביא את זה בשם הממשלה, אמרו לך: תגיש את זה.

אוסאמה סעדי: זה לא מכובד, לא לך, לא לוועדה, זהו.

אוסאמה סעדי: זאת האמת.

אוסאמה סעדי: זאת האמת.

אוסאמה סעדי: נו, תגיד את האמת.

אורן אסף חזן: תשמע, הם רק עושים רעש, רק צועקים.

אורן אסף חזן: אגם הבירבורים של הערבים בישראל.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אני לא יודע מה דעתך - - -

חיים ילין: מי שמבחינתך עוכרי ישראל - ילד במגלן, ילד בשריון.

חיים ילין: עוכרי ישראל, ילד בצנחנים, ילד במג"ב.

אורן אסף חזן: לא, לא, אני לא אמרתי את זה עליך.

אורן אסף חזן: לא אמרתי את זה עליך.

אורן אסף חזן: אמרתי את זה על מי שמבקש לסמן יהודים מיהודה ושומרון.

חיים ילין: סליחה, אבל אותן אימהות שדיברת עליהן, יש להן ילדים שעכשיו הופכים בתים ביהודה ושומרון בשביל הביטחון שלך, אתה יודע את זה?

אורן אסף חזן: אל תגידי לי די אורן.

אורן אסף חזן: די עם הצביעות הזאת.

אורן אסף חזן: בגללה באירופה - - - BDS.

אורן אסף חזן: בגללה.

אורן אסף חזן: מה זאת הצביעות הזאת?

חיים ילין: אבל זה בדיוק.

חיים ילין: כן, ממש ככה, אורן.

חיים ילין: אתה לא יודע להבדיל בין טוב לרע בכלל.

אורן אסף חזן: - - - אני יודע יותר ממך.

אורן אסף חזן: טוב לרע.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אורן.

אורן אסף חזן: כל אחד רוצה לך להיות מחנך.

אורן אסף חזן: אדוני, אתה רוצה להיות מחנך?

חיים ילין: לא מחנך.

אורן אסף חזן: חסר מורים במערכת החינוך, לך תהיה מורה.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

חיים ילין: אל תדבר מי בעד הטרור ומי נגד הטרור, אתה לא נורמלי בדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: אורן.

ניסן סלומינסקי: חיים, חיים.

אורן אסף חזן: זה מה שאני מדבר בדיוק.

אורן אסף חזן: בדיוק מה שאני מדבר.

ניסן סלומינסקי: אורן, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נצטרך לסגור את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להגיד לפני כן - - -

אורן אסף חזן: חצופים.

מיקי רוזנטל: מי בעד חיסול הטרור?

ניסן סלומינסקי: הוועדה היום - - -

אורן אסף חזן: - - -

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

ניסן סלומינסקי: הוועדה היום אמורה הייתה לדון - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, רבותי.

ניסן סלומינסקי: הוועדה היום הייתה אמורה לדון בנושא העקרוני - האם יש יכולת לאותם, או אפשרי של - - -

חיים ילין: - - - שריון, אבל עליהם – אני צריך להוכיח יום ולילה - - -

<קריאה: - - -

חיים ילין: לא משנה, אבל עוכר ישראל?

אורן אסף חזן: חיים, אני לא דיברתי עליך.

חיים ילין: אבל אתה פוגע בעליזה, ואתה פוגע במיכל, ואתה פוגע בכל מי שפה שולח את הילדים שלו בשביל הביטחון של עם ישראל.

אורן אסף חזן: לא דיברתי על עליזה.

אורן אסף חזן: אני לא פוגע בעליזה.

ניסן סלומינסקי: חיים, חיים.

אורן אסף חזן: מי שתומך במחבלים.

חיים ילין: אתה לא מבדיל.

חיים ילין: אתה לא מבדיל.

אורן אסף חזן: מי שמגבה את "בצלם", מי שמרים את "שוברים שתיקה" הוא עוכר ישראל.

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן, תפסיק.

חיים ילין: אתה לא מבדיל.

אורן אסף חזן: מי שמסמן, רוצה לסמן מוצרים הוא עוכר ישראל.

אוסאמה סעדי: למה אתה לא מדבר על שרת המשפטים?

אורן אסף חזן: ומי שמגבה את ה-BDS הוא עוכר ישראל.

אוסאמה סעדי: שרת המשפטים - - -

ניסן סלומינסקי: אורן, אורן.

<קריאה: למה אתה לא מוציא אותו?

ניסן סלומינסקי: אורן, זאת פעם ראשונה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אורן, החוצה.

ניסן סלומינסקי: די, החוצה.

מיכל רוזין: יש כאלה שיש להם פריווילגים.

אורן אסף חזן: - - - מספיק כבר.

אוסאמה סעדי: מילה אחת לא אמרת על שרת המשפטים

אורן אסף חזן: פה יושבים ושותקים ומחייכים - - -

מיכל רוזין: יש פה פריווילגים שיושבים, צועקים, נואמים.

ניסן סלומינסקי: אורן, די.

ניסן סלומינסקי: מיכל.

מיכל רוזין: אה, מיכל.

ניסן סלומינסקי: הוא כבר פעם שנייה יוצא.

מיקי רוזנטל: באמת?

מיקי רוזנטל: ב"בלינסון" מחפשים ליצן רפואי, אולי תלך לשם?

ניסן סלומינסקי: כל הזמן עם הנשים שלך, כל הזמן.

אלעזר שטרן: אורן, רק פעמיים הוציאו אותך היום.

אלעזר שטרן: (חבר הכנסת אורן חזן יוצא מאולם הוועדה.

אלעזר שטרן: )

ניסן סלומינסקי: בואו, רבותי, אני רוצה להודיע – אלעזר, ועדת החוקה היום בישיבה שלה קיימה דיון בנושא - - -

אוסאמה סעדי: דיון רציני מאוד.

ניסן סלומינסקי: בנושא העקרוני האם שייך - - -

דב חנין: ככה נראה הדיון וככה נראה החוק.

ניסן סלומינסקי: ככה אתה נראה - - -

מיכל רוזין: אנחנו עדיין בשורה הראשונה של מדוע זאת הצעת חוק של ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: מיכל, מיכל.

מיכל רוזין: מהשעה עשר אני שואלת שאלה אחת, וגם על זה אתה לא מסוגל לענות.

ניסן סלומינסקי: מיכל, בבקשה.

דב חנין: הדיון הוא בזיון, וחוק שהוא בזיון.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להקשיב - - -

מיכל רוזין: אמרת לי להקשיב לך, אני שעה מקשיבה, עוד לא שמעתי תשובה ללמה זאת הצעת חוק של ועדת החוקה ולא של השר אלקין, של הממשלה או שלך פרטית.

אלעזר שטרן: ניסן, תודיע שהחוק מוכן לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: היום כל אחד יראה את עצמו - - -

אוסאמה סעדי: שבוע הבא מעלים את זה לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: היום כל אחד יראה את עצמו - -

ציפי לבני: כאילו הוא יצא ממצרים.

חיים ילין: כאילו הוא יצא ממצרים.

ניסן סלומינסקי: - - באיזה צורה, במקום לדבר ולשכנע אחד את השני האם יש אפשרות כזאת, האם זה נכון או לא נכון, שזאת הייתה המטרה של הדיון עוד לפני שמוגש משהו.

יעל גרמן: שלא היה צריך לעלות.

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה כבר החליט.

ניסן סלומינסקי: יעל, את חושבת שזה לא, יכול להיות שמישהו חושב שכן, נשכנע.

ניסן סלומינסקי: אבל בשביל זה כינסתי את הישיבה.

מיכל רוזין: שאלה בסיסית שעד עכשיו לא ענית - מדוע זאת הצעת חוק - - -

יעל גרמן: תחשבו למה אנחנו כל כך נסערים.

<קריאות: - - -

אלעזר שטרן: הישיבה הבאה של הוועדה בשלוש לפנות בוקר.

מיקי רוזנטל: - - - אתה עושה הצגה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: יעל, בשביל זה הייתה הישיבה - - -

מיקי רוזנטל: עם ערבים או בלי ערבים?

אלעזר שטרן: בלילה, בלילה.

מיכל רוזין: הוא לא ייפטר מאתנו, אלעזר, גם בשלוש לפנות בוקר נהיה פה.

ניסן סלומינסקי: לא רצית, כי אין לך טיעונים אמיתיים.

אלעזר שטרן: לא, אבל יהיה חושך, לא יוכלו לראות מה עושים פה.

אלעזר שטרן: אולי פחות צלמים.

מיכל רוזין: יש פה חושך גם כשיש אור.

ניסן סלומינסקי: לא רצית לקיים דיון.

יעל גרמן: זה לא היה צריך להעלות לדיון.

ניסן סלומינסקי: וזאת צורה של האופוזיציה.

מיכל רוזין: אתה זה שלא רוצה לקיים דיון על השאלה הבסיסית מדוע זאת הצעת חוק של ועדת החוקה.

מיכל רוזין: עד עכשיו לא נתת מענה מדוע זאת הצעת חוק של ועדת החוקה.

<קריאות: - - -

אמיר אוחנה: אם לשפוט לפי האופן שבו התנהל הדיון הזה אין - - -

חיים ילין: אלעזר, רוויזיה.

חיים ילין: רוויזיה.

חיים ילין: אפשר לקבל רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: זהו.

ניסן סלומינסקי: ככה אתם נראים, רק שתראו את זה בטלוויזיה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.