ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 113, 2016-02-02 09:00

רחל עזריה: בוקר טוב.

רחל עזריה: אני פותחת את הדיון של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא מיזמי תעסוקה בפריפריה במסגרת היום המיוחד של אתגרי המחר בתעסוקה, שמובילה חברת הכנסת עליזה לביא שנמצאת פה איתי.

רחל עזריה: אנחנו מאד מצפים ליום הזה.

רחל עזריה: נראה לי שהולך להיות יום מאד מעניין.

רחל עזריה: בעבר אנשים רכשו מקצוע ובעצם עבדו בו כל חייהם.

רחל עזריה: באופן שבו עולם התעסוקה מתנהג היום, אנחנו צריכים לרכוש הרבה מאד מקצועות לאורך החיים ולהחליף מקומות עבודה ומקצועות, ואם זה היה ברור שזה מן נכס שיש לכולם, כולם בעצם יכולים להתפרנס באיזה שהוא אופן, היום הפרנסה נהייתה השאיפה.

רחל עזריה: זאת אומרת בעצם כל המדינות מקוות שתהיה פרנסה לכולם, שזה שינוי מאד משמעותי שהתחולל.

רחל עזריה: הדבר השני במסגרת אותו שינוי, זה שאנחנו רואים שהאופן שבו המדינה מתוכננת, זה שיש מקומות שבהם יש הרבה מאד תעסוקה, שזה בעיקר אזורי המרכז, אבל שם הדיור מאד יקר.

רחל עזריה: ולעומת זאת בפריפריה הדיור יותר זול, למרות ששום דבר כבר לא זול בדיור בישראל, הדיור יותר זול, אבל אתגרי התעסוקה הם הרבה יותר משמעותיים.

רחל עזריה: ובעצם יוצא שאולי אחד האתגרים הכי גדולים שיש למדינה היום, קודם כל לייצר תעסוקה לכמה שיותר אנשים, כי אם אין לאנשים תעסוקה אז זה באמת הכי גרוע, אי אפשר לפרנס משפחה; ובמקביל גם לראות איך אנחנו מפזרים את מוקדי התעסוקה ברחבי הארץ.

רחל עזריה: לכן נורא שמחתי על הדיון הזה היום כשעליזה ביקשה ממני להוביל אותו.

רחל עזריה: זה באמת נושא שאני חושבת שכולם מבינים שחייבים להתמודד איתו.

רחל עזריה: הייתי שבוע שעבר בסיור עם השר משה כחלון, ראש המפלגה שלי, באופקים וברור שהאתגר הגדול זה תעסוקה.

רחל עזריה: אני הייתי סגנית ראש עיריית ירושלים.

רחל עזריה: ברור שהאתגר הגדול זה תעסוקה.

רחל עזריה: זאת אומרת כמעט כל מקום שמגיעים אליו, מלבד ממש אזור המרכז, זה ברור שהאתגר הגדול הוא תעסוקה.

רחל עזריה: לכן כשעליזה אמרה שהולכים להיות פה כל מיני מיזמים ורעיונות וכיוונים, מאד מאד נשמח לשמוע כדי לראות אולי נוכל להוציא מהדיון הפורה הזה עוד משהו שנוכל להתקדם איתו הלאה.

רחל עזריה: אני אתן לעליזה לומר כמה מילים.

עליזה לביא: תודה, חברת הכנסת רחל עזריה על הנכונות המיידית להוביל את הדיון ולפתוח את היום המיוחד שלנו בנושא תעסוקה; וגם בהזדמנות הזאת לברך אותך על החוק פורץ הדרך שעוד מעט יגיע לאישור, שמדבר בסופו של יום על אנשים עובדים.

עליזה לביא: על עוד ימי חופשה לאנשים עובדים ומי לא רוצה את זה?

עליזה לביא: זה לא עניין של פריפריה, מרכז, שמאל, ימין.

עליזה לביא: אני חושבת שזה חוק חשוב ותודה לך מכולנו.

עליזה לביא: הנושא של תעסוקה במדינת ישראל מדשדש, למעשה הולך אחורה.

עליזה לביא: אנחנו נמצאים בתקופה שהעולם משתנה.

עליזה לביא: רק לפני שבועיים בסקר תעסוקה שהוצג בכנס בדאבוס, מדברים על שעון מצלצל שחייב להעיר את כולנו.

עליזה לביא: הרבה מאד משרות הולכות ונעלמות.

עליזה לביא: מספר המשרות החדשות שיכנסו בעקבות השינויים הטכנולוגיים יהיו הרבה פחות מהמשרות שילכו וייעלמו.

עליזה לביא: מקצועות ילכו לאיבוד, ירדו לטמיון, אבל במדינת ישראל כאילו שום דבר לא קורה.

עליזה לביא: ממשיכים ללמד את אותם מקצועות.

עליזה לביא: האקדמיה לא משתנה.

עליזה לביא: למעשה, כל הנושא הזה של הקניית מיומנויות והתאמה לעולם משתנה, נמצא רק בדפי התיאוריה.

עליזה לביא: במחקר אולי אנחנו טובים.

עליזה לביא: גם המועצה הלאומית לכלכלה – שאני מזמינה את כולכם להשתתף בו בכנס, בפעם הראשונה ידבר כאן פרופסור אבי שמחון, שנבחר לעמוד בראשה – הוציאה ניירות ומוציאה ניירות, אבל אין הטעמה ואין חלחול לשטח.

עליזה לביא: להיפך, אני חושבת שבדיון כאן נשמע על כמה וכמה תכניות טובות ומעניינות, שהיו כאן לאורך השנים שמשום מה הולכות ומתאיידות.

עליזה לביא: יש הרבה מאד תכניות שכן מתממשות בעולם.

עליזה לביא: מספיק שנזכיר את התכנית של הנשיא אובמה, שהבין כבר לפני כמה שנים את המצוקה ההולכת וגדלה ונתן הרבה מאד תקציבים גם למחקר, אבל גם להטעמה.

עליזה לביא: כל הנושא הזה של קהילה מלווה, המקום הזה של לפתח את הקולג'ים החברתיים.

עליזה לביא: באוסטרליה יש רשות לאומית לנושא הזה של התאמה לעולם עבודה משתנה.

עליזה לביא: למעשה זאת אחריות של מדינה לבוא ולראות איך אנחנו מקדמים את המחר.

עליזה לביא: איך אנחנו עושים את האדפטציות הנכונות ומביאים לכך שבאמת תהיה פה עבודה לכולנו.

עליזה לביא: דריכה במקום, המשמעות שלה היא אבטלה, המשמעות שלה חוסר התאמה לעולם משתנה.

עליזה לביא: שוב, זאת אחריות של מדינה לבוא ולדאוג ובשל כך באמת יזמנו את היום הזה ומנעד הנושאים והחתכים ובאנו לשמוע, להקשיב ולראות איך אנחנו מיישמים את זה בפועל.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לכם, חברי, שהצטרפתם לדיון החשוב הזה בפתחו של יום, אחרי לילה ארוך במליאה.

עליזה לביא: אז בוקר טוב ותודה לך שוב.

רחל עזריה: טוב.

רחל עזריה: אני באמת מברכת את חברי הכנסת שהצטרפו אלינו.

רחל עזריה: יש פה כמה מיזמים שיוצגו בפנינו: פארק תעסוקה מרחבי בשפרעם.

רחל עזריה: מי המציגים?

<ירון קמחי: שלום.

<ירון קמחי: שמי ירון קמחי ואני עוסק כבר 25 שנה בערך בנושא של הקמה של אזורי תעשייה, תעשייה בכלל, התאחדות התעשיינים, הרבה שנים בתעשיית ההון סיכון, 6 שנים ראש המועצה המקומית התעשייתית בתפן ובשנים האחרונות מתמקד בהקמה של אזורי תעשייה, כרגע בשפרעם ובבית"ר עילית.

<ירון קמחי: אני רוצה להציג פה את הפרויקט של שפרעם, שבראייתי שפרעם זה סוג של יהלום לא מלוטש, ותסלחו לי, אני לא חושב שזו הגזמה.

<ירון קמחי: הרבה אנשים שעוברים ליד שפרעם לא יודעים שהיא קיימת בכלל, אבל אנחנו מובילים פרויקט ששותפים אליו משרד הכלכלה, משרד ראש הממשלה, הרשות לפיתוח המגזר הערבי, קרן פורטלנד טראסט ורשות מקרקעי ישראל, כשהכוונה היא לנצל את הפוטנציאל של שפרעם להקים פארק תעשייה מרחבי, גדול ומוביל במגזר הערבי, בשותפות גם עם המגזר היהודי.

<ירון קמחי: שפרעם נמצאת במיקום מאד טוב בכניסה לגליל, קרובה לחיפה, לנצרת, לקריות, לאזור כרמיאל וצפונה יותר.

<ירון קמחי: היתרון המשמעותי הוא שיש בשפרעם עתודות קרקע גדולות יחסית לפיתוח תעשייה, סדר גודל של כמעט 800 דונם נטו לפיתוח תעשייתי, ומה שיותר חשוב אולי, שקרוב למחצית מהשטח הוא בבעלות המדינה, שזה אומר שיותר קל יהיה לפתח אותו יחסית לשטחים פרטיים, שהם בדרך כלל ביישובים הערביים ויש לא מעט בעיות לפתח אותם.

<ירון קמחי: בשפרעם יש אוכלוסייה מגוונת, סדר גודל של 60% מוסלמים, 25% נוצרים, 15% דרוזים והשילוב הזה יוצר יציבות והרבה יותר רוגע ונוחות לעבוד בעיר.

<ירון קמחי: שיעורי ההשכלה גבוהים מאד יחסית בקרב נשים.

<ירון קמחי: אנחנו היום בשלבי סיום של תכנית מתאר כוללנית לעיר ביזמה של משרד הפנים.

<ירון קמחי: במסגרת ההיערכות לפיתוח העיר אנחנו הקמנו חברה כלכלית בשפרעם, היא עכשיו נמצאת בתהליכים של הכנסת מנכ"ל.

<ירון קמחי: יש מתחם של קרוב ל-2,000 דונם שנמצא בתהליכים של ותמ"ל, שהוא כולל גם את אזור התעשייה וגם שכונת מגורים של 1,600 יחידות דיור.

<ירון קמחי: אנחנו בשיתוף פעולה עם ביר אל מכסור ומקווים להשתלב בתכנית הממשלתית לפיתוח הצפון.

<ירון קמחי: אלה השטחים פחות או יותר שאנחנו נמצאים במזרח העיר, מתוכננים לפיתוח כלכלי ותעשייתי והחזון הוא - - -

עליזה לביא: מה זאת אומרת מקווים להשתתף?

עליזה לביא: למה בעצם זה בספק?

עליזה לביא: מה צריך כדי להשתתף?

<ירון קמחי: צריך פשוט שהממשלה תכניס אותנו לתכנית במסגרת התקציבית.

עליזה לביא: ומה הקריטריונים?

עליזה לביא: אנחנו בדיאלוגים גם עם משרד רש הממשלה וגם עם משרד הכלכלה ואני מקווה שזה ייכנס באמת לתכנית, כי צריך כספים די גדולים לפיתוח עצמו.

עליזה לביא: הכוונה היא להקים פארק שמתמחה בתחומי החיים, אנרגיה ומים.

עליזה לביא: אנחנו עובדים יחד עם מוסד נאמן בטכניון לגבש את הייעוד הספציפי ולנסות למפות איזה סוגים של תעשייה ננסה למשוך לאזור הזה.

עליזה לביא: יש בשפרעם כבר התחלה של חברות סטרטאפ בתחום הזה, במסגרת גוף שנקרא אגודת הגליל.

עליזה לביא: מבחינת יעדים כמותיים אנחנו מעריכים שעבר כזה יכול לספק סדר גודל של בין 7,000 ל-10,000 מקומות בתעסוקה, וכמובן לתת הכנסה משמעותית לעירייה, כשתחילת האכלוס משוערת ל-2020, כשאנחנו מקווים שהשנה נאשר את התב"ע במסגרת הותמ"ל.

עליזה לביא: בהמשך נתחיל את ה - - - ואת התכנון המפורט ובשנת 2018 - - -

מאיר כהן: תפרט לנו את סל ההטבות.

מאיר כהן: אם אני בעל מפעל בתל אביב או במקום אחר, אני בא אליך, מה אתה נותן לי?

<ירון קמחי: בעיקרון, ברגע שזה - - -

רחל עזריה: רגע, ניתן לו לסיים את ההצגה ונמשיך.

מאיר כהן: אם הוא מציג, אז נכוון אותו.

<ירון קמחי: ברגע שזה יישוב ערבי אז זה נחשב אזור פיתוח אלף.

מאיר כהן: זה לא מספיק.

<ירון קמחי: זה מה שיש כרגע.

<ירון קמחי: אנחנו רוצים לבקש תנאי נועם, מה שנקרא.

מאיר כהן: בדיוק.

<ירון קמחי: התחלנו לדבר עם הממשלה בעניין הזה.

מאיר כהן: תנאי נועם זה אזור תעשייה ליד נתיבות, שמשותף לנתיבות, שדרות ונתנו שם ארגז כלים מפליג, ומה שקורה שם, האבטלה ירדה בנתיבות ובשדרות ל-3%, זה מדהים.

עליזה לביא: זה רק במקום אחד בארץ?

מאיר כהן: זה רק במקום אחד.

מאיר כהן: עכשיו עושים משהו בעידן, ליד להבים, וזה מה שצריך, גברתי יושבת הראש.

מאיר כהן: לכן אני שואל.

רחל עזריה: בסדר, יש עוד הרבה דברים.

רחל עזריה: העניין המרחבי הוא גם הרבה פעמים חסם.

רחל עזריה: אז אני מבקשת לא לשאול תוך כדי.

רחל עזריה: ניתן לו לסיים ואז נפתח את זה.

<ירון קמחי: נמצא פה עידו מאגף התקציבים, שהוא מתעסק בנושא הזה.

עליזה לביא: בוא שב ליד השולחן.

עליזה לביא: מה אתה מתחבא מאחור?

איתן ברושי: בדרך כלל האוצר יושב רחוק, הוא מרגיש פחות מחויבות אחר כך.

רחל עזריה: אני לא יודעת, בוועדת כספים הם תמיד יושבים נורא קרוב.

<ירון קמחי: הוא המכוון של תחום התעשייה באגף תקציבים ואנחנו בקשר טוב וצמוד.

<ירון קמחי: בסך הכל יש לנו רוח גבית מצדם, אבל אנחנו נצטרך באמת לראות שהתקציבים הגדולים, בסך הכל לפתח אזור תעשייה כזה, זה מדובר על מעל 100 מיליון שקלים.

<ירון קמחי: אמנם מאחר שזה מחצבה לשעבר, השטח שאנחנו מדברים עליו, אז גם קרן המחצבות תיתן את תרומתה, אבל עדיין נצטרך סכומים משמעותיים לצורך הפיתוח הזה, ודי בקרוב בגלל הנושא שהתב"ע תאושר כנראה מהר במסגרת הותמ"ל, אז אנחנו כבר בשנה הבאה נצטרך תקציבי פיתוח ואני מקווה שנוכל לקבל אותם.

רחל עזריה: איך אתם מתמודדים עם האתגר של פארק תעסוקה מרחבי?

רחל עזריה: זאת אומרת מקומות שונים זה גורם לאתגר פנים?

<ירון קמחי: בינתיים לא.

<ירון קמחי: אנחנו כרגע עשינו שיתוף פעולה עם ביר אל מכסור, שזה היישוב הקרוב, יישוב בדואי, קרוב ל-10,000 תושבים וכרגע יש שיתוף פעולה והסכמה טובים בין ראשי הרשויות.

<ירון קמחי: אני מקווה שלא יצרפו לנו יותר מדי יישובים, כי בסך הכל זה שני יישובים לא חזקים – גם שפרעם וגם ביר אל מכסור – זה לא יישובים חזקים, אז אין הרבה-.

<ירון קמחי: אם יקחו את הכספים וירצו לחלק אותם ליותר מדי - - -

רחל עזריה: לעוד יישובים.

רחל עזריה: אז בעצם מה שעשיתם זה הגבלתם את זה לשני יישובים.

רחל עזריה: אתם משתדלים.

<ירון קמחי: כרגע כן.

רחל עזריה: שזו הדרך להתמודד עם העניין המרחבי.

<ירון קמחי: כן.

רחל עזריה: אחד האתגרים, בעצם היה איזה שהוא רעיון מאד יפה של פארקי תעסוקה מרחביים, אבל יש לא מעט מקומות שזה בעצם עוצר את הקמת אזורי התעסוקה, כי בעצם יש פער בין הרשויות המקומיות – מי יקבל את הארנונה.

רחל עזריה: הרי אחת הסיבות להקים אזור תעסוקה זה הארנונה שמקבלים, ואם הופכים את זה למרחבי, זה אמור לסייע ולגרום לשיתוף פעולה כדי לייצר משהו גדול יותר ומשמעותי יותר, עם יותר מפעלים, אבל גילינו בכמה מקומות בארץ שזה בעצם האט את העניין.

רחל עזריה: אז אתה אומר שפשוט צמצמתם את זה וככה פתרתם את הנושא.

<ירון קמחי: כרגע כן.

<ירון קמחי: יכול להיות שיצרפו עוד יישוב אחד או שניים מהסביבה.

רחל עזריה: אז נרצה לשמוע על זה מהאוצר, נכון?

רחל עזריה: אתם אלה שדחפתם לכיוון המרחבי.

רחל עזריה: עיריית כרמיאל, לכם יש גם איזו שהיא - - -

<איריס צין: תכנית רשות מקדמת תעסוקה.

<איריס צין: זו תכנית שפועלת בשישה יישובים בארץ.

<איריס צין: שמי איריס צין.

רחל עזריה: תודה רבה.

<איריס צין: קודם כל אפשר להתייחס בקטנה?

רחל עזריה: עדיף לתאר.

<איריס צין: הבעיה בפריפריה מתחילה אצלנו בזה שהמפעלים נעצרים ביקנעם.

<איריס צין: כי עדיפות א"א יש גם ליקנעם, אבל גם לכל הגליל.

<איריס צין: בעצם אנחנו מתמודדים עם אתגר מאד קשה, שזה חוסר תעסוקה בפריפריה.

<איריס צין: מכללת אורט בראודה מייצרת כל שנה מעל 400 מהנדסים שאין להם עבודה בגליל, ואם יש זה בשכר שהוא שליש ממה שמרוויחים בתל אביב ואין להם שום סיבה להישאר לגור בפריפריה.

<איריס צין: התכנית רשות מקדמת תעסוקה קיימת ביישובי פריפריה בקצה, בדרום ובצפון.

<איריס צין: היא קמה מתוך מטרה לתת מענה ופתרונות יצירתיים לתעסוקה בפריפריה.

<איריס צין: עוד פעם, אמרתי, אנחנו מתמודדים עם אתגרים.

<איריס צין: למשל בכרמיאל יש אזור תעשייה גדול, הוא נותן בעיקר ומספק עבודה בשכר מינימום.

<איריס צין: שכר מינימום לא משאיר צעירים, לא משאיר אקדמאים.

<איריס צין: יש לנו בעיה קשה של עזיבת צעירים בכל הגליל, מהמגזר היהודי בעיקר, אבל גם המגזר הערבי מתמודד עם קשיים של עבודה לאקדמאים והרבה פעמים אפשר לראות אקדמאים וצעירים שנמצאים בתת תעסוקה בגלל זה.

<איריס צין: המטרה של המרכזים האלה היא באמת לנסות לייצר פתרונות יצירתיים מצד אחד; מהצד השני לעבוד עם פלח האוכלוסייה שיותר קשה לו, עם אנשים שהיו הרבה שנים בתוך אבטלה, בעומק אבטלה, בעומק של הבטחת הכנסה, חד הוריות, נכים.

רחל עזריה: זו תכנית עירונית שלכם?

<איריס צין: לא, זו תכנית ארצית שהתחילה - - -

רחל עזריה: במעגלי תעסוקה?

<איריס צין: לא.

<איריס צין: היא נקראת רשות מקדמת תעסוקה.

<איריס צין: היא התחילה לפני 10 שנים בתבת, בג'וינט.

<איריס צין: לפני 4 שנים היא הוטמעה במשרד הכלכלה ולפני שנתיים משרד הכלכלה העביר אותה לשירות התעסוקה.

<איריס צין: אנחנו באופן אישי, כמרכזים, חושבים שזה היה צעד מוטעה, כי שירות התעסוקה לא כל כך יודע לעבוד ברמה הפרטנית ולהבין את מה שאנחנו עושים.

<איריס צין: יושב פה ראש עיר לשעבר, שהייתה אצלנו תכנית כזאת.

<בני ביטון: גם ראש עיר בהווה.

מאיר כהן: וראש עיר בהווה.

<איריס צין: אוקיי, אני לא מכירה, סליחה.

<איריס צין: קובי, אתה רוצה להוסיף אולי?

<קובי פרץ: אני קובי פרץ, אני מנהל התכנית של רשות מקדמת תעסוקה דימונה-ירוחם.

<קובי פרץ: אני אוסיף רק למה שאיריס אמרה.

<קובי פרץ: בסוף זו אותה תכנית.

<קובי פרץ: עברנו גלגול.

<קובי פרץ: אנחנו המרכז הכי צעיר.

<קובי פרץ: הוקמנו לפני 3.5 שנים.

<קובי פרץ: רק ליישר קו, דימונה וירוחם, לצערנו, עדיין מובילות את מפת האבטלה בדרום, במגזר היהודי.

<קובי פרץ: לא בדרום, בארץ, במגזר היהודי.

רחל עזריה: מה אחוזי האבטלה?

<קובי פרץ: 13-14-15% עונתי, מן הסתם יש תנודות, אבל זה בין 13-15% גם בדימונה וגם בירוחם.

<קובי פרץ: כשבאמת, גם נושא אזורי העדיפויות ואיפה נעצר נושא ההטבות וכל מיני דברים כאלה, יש פה גדולים ממני להגיד את זה, אבל ברמה שלנו, אנחנו טיפלנו עד היום ב-2,200 איש בשלוש השנים שאנחנו קיימים - אנחנו המרכז הכי צעיר – שמתוכם רובם הושמו בתעסוקה.

<קובי פרץ: השילוב הזה של ליווי פרטני, אישי, בוא נגיד, מה שיכול להיות היה ההגדרה של האופטימום בשירות התעסוקה, אם שירות התעסוקה יכול היה להגיע למקום שהוא באמת פוגש אנשים ומלווה אותם ושואל על הרצונות, באמת למקסם.

<קובי פרץ: אבל באמת יש עומס מטורף בשירות התעסוקה וזה לא סוד, זו לא המצאה שהיא חדשה.

<קובי פרץ: לכן באמת השילוב הזה של מרכז הכוונה לתעסוקה, שמכווין באופן פרטני אנשים ובעצם מבין וממצה פוטנציאל של כל אחד מהם - - -

רחל עזריה: סליחה, מה ההבדל בין זה לבין מעגלי תעסוקה?

רחל עזריה: כי זה נשמע - - -

<קובי פרץ: מעגלי תעסוקה הוא ממוקד יעד מאד לנושא של הבטחת הכנסה.

<איריס צין: זאת תכנית סטטוטורית, ואלינו מגיעים אנשים כי הם רוצים לעבוד.

<איריס צין: הם לא חייבים להגיע.

<איריס צין: מעגלי תעסוקה זה תכנית שאדם שמקבל הבטחת הכנסה, רשמו אותו לתכנית, הוא מחויב להגיע.

<איריס צין: אצלנו הם לא חותמים, הם לא חייבים להגיע.

<איריס צין: מי שמגיע אלינו באמת רוצה לעבוד.

<איריס צין: הרבה פעמים אנחנו עושים reaching out ואנחנו מגיעי לאוכלוסיות - - -

רחל עזריה: הבנתי.

רחל עזריה: אז אתם בעצם השכבה מעל.

רחל עזריה: אתם הקומה מעל.

<קובי פרץ: אנחנו לא שכבה מעל.

רחל עזריה: קומה מעל.

<קובי פרץ: קהל היעד שלנו הוא כל קהל היעד הרלבנטי שמעוניין, ואני אוסיף – מעוניין באמת – למצוא עבודה, כי בסוף הצעד הראשון הוא בדרך כלל משלו.

<קובי פרץ: יש reaching out של חברה' של חד הוריות, של כל מיני קהלים אחרים, שבאמת צריך לגרום להם להגיע, אבל בסופו של דבר אף אחד לא מחייב אותם בחוק להגיע אלינו, שזה השוני המרכזי.

<קובי פרץ: מעבר לזה, קהל היעד שלנו הוא הכל.

<קובי פרץ: זאת אומרת גם עקרות בית שלא עבדו 20 שנה ורוצות למצות, גם חד הוריות וגם אקדמאים בקצה השני.

<קובי פרץ: באמת כל קהל היעד שיש בערים, כי בסוף אנחנו רוצים להשאיר את האנשים האלה בדימונה-ירוחם, בין אם זה האנשים בעלי ההכשרות, בין אם זה האנשים הבלתי מקצועיים, בסוף אנחנו עובדים עם כולם, כשמן הסתם באחוז יותר גדול, אם אתם מדברים באחוזים, יש לנו 60-70% שהם חברה צעירים, שהם עד גיל 35.

<קובי פרץ: באמת יש לנו מהכל, כשהשיח המרכזי הוא שזה פרטני ושזה באמת מלווה וממצה יכולות.

רחל עזריה: אוקיי, תודה.

<איריס צין: ומחבר את הרשות המקומית.

<קובי פרץ: זהו, זה בהנהגת הרשות המקומית ובאחריות של הרשות המקומית.

רחל עזריה: חבר הכנסת איתן ברושי ביקש לדבר, בבקשה.

איתן ברושי: בוקר טוב.

איתן ברושי: גברתי יושבת הראש, חברי הכנסת ואורחים.

איתן ברושי: השבוע הממשלה הקימה ועדה - בטח לפי דעתה היא מאד חשובה – הממשלה עוסקת בפריפריה - ועדת השרים לענייני התיישבות באזורי עדיפות לאומית, עוטף עזה, פריפריה.

איתן ברושי: אפשר להגיד בעזרת השם הקימו עוד ועדה, פתרו למישהו איזו בעיה, אבל לא את הבעיות שאנחנו מתעסקים בהן פה, משום שבישראל לא חסר ועדות ולא חסר החלטות, חסר ביצוע.

איתן ברושי: יש את שר הנגב והגליל והוסיפו לו את הפריפריה.

איתן ברושי: שאלתי מעל דוכן הכנסת למה הכוונה בדיוק, רק להגיד את זה צריך לקחת אוויר באמצע, ועכשיו גם שר הפנים ויש את רשות הנגב והגליל ויושבים פה אנשים לשעבר, גם אני הייתי ראש מועצה בעמק יזרעאל.

איתן ברושי: אין גבול לכמה אנשים מתפרנסים מזה שלא פותרים את הבעיות.

איתן ברושי: הגיע הזמן באמת.

איתן ברושי: הכנסת זה מן גן אירועים.

איתן ברושי: אתם רואים, גם אני תיכף אלך מאירוע לאירוע, מישיבה לישיבה, אבל מוכרחה להיות גם תוצאה לכל הדבר הזה.

איתן ברושי: צריך להגיד את האמת, לישראל אין תכנית לאומית לתעסוקה.

איתן ברושי: אם הייתה תכנית לאומית לתעסוקה, היינו שומעים פה דיווחים אחרים ואני רוצה לומר גם לכבודו של ראש העיר הזה וראש העיר הקודם, וגם אני שייך לאלה שתמיד אומרים על הלשעבר – אי אפשר לקחת לך.

איתן ברושי: זה תמיד נשאר שלך.

איתן ברושי: גם אני לשעבר ראש מועצה אזורית גדולה, עמק יזרעאל, מכיר את שפרעם ואת ביר אל מכסור.

איתן ברושי: עם התכנית הלאומית הזאת לא פותרים בעיות תעסוקה ועם המשאבים שעומדים לרשות המשרד ששינו את שמו לכלכלה ותעשייה, לא יוצרים את המציאות החדשה.

איתן ברושי: אני יכול לומר שאין פה נציגות, אבל הייתי השבוע אצל הבדואים, קרוב אליך, זה הרבה יותר חמור ממה שזה נדמה לנו מפה.

איתן ברושי: לכן אני חושב שהעיריות, המועצות באמת עשו דברים גדולים.

איתן ברושי: גם במקרה יושבים פה שני ראשי עיר מדימונה.

איתן ברושי: בכל מקום הצליחו לקדם את הבנייה, גם בעזרת הממשלה.

איתן ברושי: את החינוך, במיוחד.

איתן ברושי: רבים קיבלו פרסי חינוך ויש הישגים בחינוך, אבל התעסוקה היא לא בכוחה של הרשות המקומית.

איתן ברושי: הרשות המקומית אין לה כלים ואין לה יכולת.

איתן ברושי: היא לא קובעת את מפת העדיפות, היא לא קובעת את גובה המענק ואני גם לא מאמין בכוונות של האוצר.

איתן ברושי: אני חושב שהאוצר לא מתכוון לדברים האלה.

<קריאה: אתה יודע למה?

איתן ברושי: אני יודע.

איתן ברושי: אין להם בגרות.

<קריאה: מספרים.

<קריאה: יש - - -

רחל עזריה: לא, לא, סליחה יקירתי, סליחה.

איתן ברושי: מי שנותן 20% מענק בקצוות של הארץ, לא מתכוון שיקרה שם משהו.

איתן ברושי: את אינטל לא הקימו פקידי האוצר.

איתן ברושי: רבין ז"ל כפה את זה על בייגה, הייתי שם, והמדינה השקיעה המון כסף.

איתן ברושי: ואז אמרו זה לא מועיל, זה רק יהיה חוטבי עצים שווה מים.

איתן ברושי: מישהו יכול לתאר את האזור הזה בלי אינטל?

איתן ברושי: אני הייתי שותף להנחת אבן הפינה בטאוור במגדל העמק.

איתן ברושי: אני הייתי שותף עם שאול עמור ז"ל על אזורי התעשייה שם.

איתן ברושי: זה לא ברמת הפקידות, שאין לה מנדט ואין לה יכולת ואין לה בגרות וניסיון להתמודד עם השאלות החברתיות כלכליות.

רחל עזריה: סליחה, חבר הכנסת ברושי, לכן אנחנו בדיון.

רחל עזריה: בואו לא נדבר מה - - -

איתן ברושי: אני כבר מסיים.

רחל עזריה: בואו נדבר על מה עושים.

איתן ברושי: לכן אני חושב ששאלת התעסוקה היא גם לא הבעיות הפרטניות.

איתן ברושי: אז אפשר לפתור למישהו בעיה בנקודת זו או אחרת.

איתן ברושי: אצלנו קוראים לזה מעברים.

איתן ברושי: יש לנו תכניות שנקראות מעברים, שזה מן לשכות עבודה מרצון.

איתן ברושי: לא חותמים אבטלה, אבל יש "שדכנות" קראתי לזה.

איתן ברושי: היה לי כזה גם של כמה אזורים.

איתן ברושי: יש ביקושים, יש היצעים, מישהו מחבר אותם.

איתן ברושי: זה חשוב, אבל זה כמו שאומרים באגדה של פסח, תבן ניתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.

איתן ברושי: אין אפשר לבנות בית בלי לבנים ואת הלבנים עושה הממשלה והיא צריכה להיות זאת שקובעת את התקציבים, את העדיפויות.

איתן ברושי: גם הקרקע היא בידי המדינה.

איתן ברושי: היא לא מקור כספי, אלא אמצעי שבעזרתו-.

איתן ברושי: משפט אחרון.

איתן ברושי: לא יהיה שום פיזור אוכלוסייה אם לא תהיה תעסוקה ברמת הכנסה של המאה ה-21, עם ביטוי ליכולת הרבה של הדור הצעיר שלומד בכל מקום את מה שהוא רוצה והוא לא יכול לבוא לא לדימונה ולא לעמק יזרעאל אם הוא לא יכול לממש את החלום שלו, את המאווים שלו, ואת זה צריך לעשות עם הממשלה ואין שום סיכוי שהממשלה, כפי שהיא היום בשנת 2016, ערוכה למשימה הזאת.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: כן, חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: תודה רבה גברתי.

מאיר כהן: אלף צריך לברך אתכם.

מאיר כהן: זה לא ברור מאליו שבבוקרו של יום עמוס מתעסקים בסוגיה הזאת של תעסוקה ברחבי הארץ.

מאיר כהן: אני אגיד מה אנחנו צריכים לעשות, כי בוודאי אחרים יגידו ויתארו את המצב.

מאיר כהן: שלושה דברים שהם עיקריים.

מאיר כהן: האחד, יש חוק שעבר ביום ראשון, מאד חשוב, של רועי פולקמן ושלי, של אזורים משותפים, של אזורים נרחבים, של אשכולות, שזה סנונית ראשונה לשיתופי פעולה.

מאיר כהן: אחד הדברים שחסרים זה כמו שהוא אמר, שיתופי פעולה אזוריים של רשויות שברגע שיש משהו אזורי, מתחיל הויכוח הישן של מי זה ומי יקבל.

מאיר כהן: אז החוק של האשכולות די פותר את העניין ויוצר איזו שהיא מעטפת מאד טובה.

מאיר כהן: הדבר השני, תראו, כל השנים גם בצפון וגם בדרום התפתחו אזורי תעשייה רק כשהממשלה החליטה לצד התכנון של אזור התעשייה, לתכנן ולתקצב ארגז כלים של הטבות לאלה שבאים.

מאיר כהן: אין היום, לצערי הגדול, כמעט ואין, ציונות.

מאיר כהן: קשה למצוא מישהו שיש לו מפעל במרכז הארץ ואתה אומר לו בוא תעביר אותו לדימונה או לכרמיאל או לקריית שמונה והוא אומר לך רוצה אני ולמחרת זה קורה.

מאיר כהן: הם מתחילים לשאול מה ההטבות, מה אני מרוויח.

מאיר כהן: אז אנחנו תכננו ארגז כלים שהוא יוצא מן הכלל, לרבות לשחרר אנשים מהיטלי מס השבחה.

מאיר כהן: אם יש למישהו מפעל בתל אביב והוא עובר לדימונה ומוכר את המפעל, אנחנו פוטרים אותו ונותנים לו ארגז כלים בדיוק כמו שבנועם.

מאיר כהן: בדיוק כמו שבנועם.

מאיר כהן: וראו זה פלא, גברתי, הדבר הזה מאד מצליח.

מאיר כהן: לכן צריכה לצאת קריאה מהכנס הזה, ואת ממפלגתו של שר האוצר ובאמת אוזנו כרויה לסוגיה הזאת.

מאיר כהן: אם בעזרת השם יחליט שר האוצר שהוא מקים עוד שלושה אזורים כאלה, כמו נועם, במהלך השלוש שנים, אחד שהוא משותף לערד-דימונה-ירוחם והפזורה הבדואית, שאמר חבר הכנסת איתן ברושי יש שם 45% אבטלה בפזורה הבדואית.

מאיר כהן: ואחד כזה או שניים כאלה בצפון, אנחנו לוקחים יישובים ותוך שנתיים - - -

רחל עזריה: אבל זה מעניין, אתה מדבר בעד פארקי תעסוקה מרחביים, כשבשטח הקולות, אני מבינה שהרבה פעמים זה עוצר את זה.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: לא.

רחל עזריה: אז אני אשמח לשמוע.

מאיר כהן: בשטח אם הם יוקמו היום, שום דבר לא יקרה.

מאיר כהן: אבל אם ייקחו ויבנו כמו שעושים בעידן, מול להבים, וכמו שעושים בנועם והוא מכיר את זה, אז אנחנו פותרים את הבעיה.

מאיר כהן: זה עולה כסף.

מאיר כהן: יגידו לך באוצר שזה עולה כסף.

רחל עזריה: תיכף נשמע את האוצר.

מאיר כהן: תודה רבה.

רחל עזריה: בואו נשמע את ראש עיריית

<בני ביטון: בוקר טוב לכולם.

<בני ביטון: חברי וידידי מאיר כהן, ראש העיר שלנו, החביב, חבר הכנסת.

<בני ביטון: אני חושב שמאיר תמצת את זה באמת ואמר את זה נכון לרגע זה.

<בני ביטון: יש תכנית סדורה.

<בני ביטון: כולם ישבו אצלי, כולל מרכז ההשקעות, כולל שרגא ברוש, כולל שר האוצר, שהיה אצלי בדימונה יחד עם כולם והכנו לו תיק עבודה סדור ואנחנו בדימונה הולכים להקים.

<בני ביטון: מעבר לזה שאני ראש עיריית דימונה, אני גם יושב ראש פורום ערי הפיתוח וגם יושב ראש האשכול, מה שמאיר אמר.

<בני ביטון: ואצלי בדימונה, הנה, אני אומר את זה מעל גלי האתר ובכל מקום, אני מוותר על הארנונה.

<בני ביטון: אני מוכן שיקימו.

<בני ביטון: לא צריך להקים מפעל בירוחם, בדימונה או בערד.

<בני ביטון: אזור התעשייה שלנו, שקם כרגע מתחת לרדאר.

<בני ביטון: יושב פה בחור, קובי פרץ אצלנו בדימונה, 8 מפעלים מתחת לרדאר.

<בני ביטון: שינינו את התפיסה.

<בני ביטון: אבל עד שממשלת ישראל והעומד בראשה - - -

רחל עזריה: רגע, אז מה שיניתם בתפיסה?

<בני ביטון: אז אני אגיד לך.

<בני ביטון: שיניתי בתפיסה שאמרתי קודם כל אני מכיר את האזור, אזור התעשייה, הוא הולך להיות אזור תעשייה משותף לירוחם, לדימונה ולערד.

<בני ביטון: אמרתי, כרגע זו החלטה שקיבלנו באשכול הנגב המזרחי שאני עומד בראשו.

<בני ביטון: ואמרתי, חלוקת הארנונה צריכה להיות בדיוק שווה בשווה ואני אפילו אמרתי כראש עיריית דימונה, אני מוכן לוותר על חלוקת הארנונה, שיתנו לאנשים אחרים.

<בני ביטון: שיתנו לירוחם, שיתנו לערד, שיתנו לכולם.

<בני ביטון: העיקר שיקומו מפעלים.

<בני ביטון: כי נכון לרגע זה, האדמה שוממה שם.

<בני ביטון: מה שאני רוצה להגיד, הכנו תכנית עם ממשלת ישראל, לא תווית.

<בני ביטון: דינה של דימונה, ירוחם, אני מדבר על הנגב המזרחי, לא דינה של באר שבע, לא קריית גת ולא יקנעם.

<בני ביטון: רבותי, אני מדבר בשלב הראשוני על חוק עידוד השקעות הון.

<בני ביטון: לא יכול להיות שבאר שבע תקבל כמו דימונה, על 20% וקריית גת תקבל.

<בני ביטון: אין שום הצדקה לבעל מפעל שיגיע אלינו.

<בני ביטון: אז נתנו תכנית.

<בני ביטון: חוק עידוד השקעות צריך לעלות ל-30%.

<בני ביטון: חוק הנגב צריך לעלות מ-10% ל-20%.

<בני ביטון: נושא של מס חברות - מה ששר האוצר מתגאה בו - מ-9% ל-6%, שיורידו את זה ל-1.5%.

<בני ביטון: אצלנו, שיתנו תכנית חומש ליישובים האלה.

רחל עזריה: אני מבינה.

רחל עזריה: בעצם מה שאתם אומרים זה שהפריפריה מתחרה אחת מול השנייה.

רחל עזריה: הפריפריה הפריפריאלית יותר מול הפריפריה הקרובה יותר, גם ביקנעם, גם בבאר שבע.

<בני ביטון: הפריפריה הבינה שהיא צריכה להיות מאוחדת.

<בני ביטון: אם סל ההטבות הזה יינתן לנו, רבותי, יחד, עשינו תכנית.

<בני ביטון: אנחנו יושבים בשולחן עגול – שר האוצר, אריה דרעי, אנוכי ושרגא בראש.

<בני ביטון: אנחנו יושבים כל שבועיים.

<בני ביטון: הכנו להם תכנית סדורה, רבותי.

<בני ביטון: שימו לב מה קורה - - -

רחל עזריה: בסדר, הבנו.

<בני ביטון: לא, אני רוצה לסיים ולהגיד.

<בני ביטון: באמת, בפריפריה יש דברים טובים מבחינת הבינוי, מבחינת מערכת הבינוי, מבחינת התעסוקה.

<בני ביטון: רבותי, דימונה הולכת לבנייה של 12,000 בתי אב.

<בני ביטון: אני לא אתן להם היתרי בנייה, רבותי ולא אכנס להסכם גג אם לא יהיה פתרון לנושא התעסוקה.

<בני ביטון: ולצערי הרב, חבל שעמיתי ראשי הרשויות לא הגיעו לדיון כל כך חשוב, אני אומר לכם, כל כך חשוב.

<בני ביטון: זה הפריחה ויש פריחה בנגב.

<בני ביטון: לא להגיד שאין פריחה בנגב, אבל רבותי - - -

מאיר כהן: הצלת את כבודם.

<בני ביטון: הצלנו את כבודם של השלטון המקומי שהגיעו בקטע הזה.

<בני ביטון: מה שחשוב, רבותי, חשוב ששר האוצר, כמו שהוא פותר את בעיית הדיור והוא אמר את זה כשהוא נכנס, את בעיית התעסוקה בנגב, ובמיוחד בנגב המזרחי.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: אבל בעיקר מה שאתה מדבר עליו זה איפה מתחילים להגדיר פריפריה ואם יש הבדלים בתוך הפריפריה מבחינת ההטבות.

רחל עזריה: נכון?

רחל עזריה: בסדר, אוקיי.

רחל עזריה: אני אשמח לשמוע התייחסות של משרד האוצר ואחר כך משרד הכלכלה.

<בני ביטון: אה, לא ראיתי אותו.

<בני ביטון: עידו היה.

<בני ביטון: שמע את התכנית.

<בני ביטון: הוא היה אצלנו.

רחל עזריה: אתה רואה, הדברים הרבה יותר מאורגנים.

רחל עזריה: אני אשמח לשמוע גם מה התכניות וגם מה המענים שנותנים לאתגרים הספציפיים שהוצגו.

רחל עזריה: זאת אומרת גם התייחסות לאתגרים הספציפיים אבל גם בכלל מה התכניות.

רחל עזריה: תודה.

<עידו סופר: אני אתחיל לדבר באופן כללי לגבי התכניות.

רחל עזריה: לא, לא, גם כללי וגם פחות כללי, בסדר?

רחל עזריה: שמך.

<עידו סופר: עידו סופר מאגף תקציבים.

<עידו סופר: לגבי התכניות הנקודתיות, יכול להיות שמשרד הכלכלה יידע להרחיב יותר.

<עידו סופר: אני אתחיל ואומר ראשית כל הממשלה ומשרד הכלכלה והתעשייה בפרט מפעיל ונותן לא מעט כלי סיוע לפריפריה לעומת המרכז.

<עידו סופר: החל מסבסוד קרקע באזורי תעשייה, למסלולי תעסוקה, לחוק עידוד לתכניות של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

<עידו סופר: אגב, אנחנו חושבים שכן יש צורך לתת סיוע יותר עמוק ככל שהפריפריה עמוקה.

<עידו סופר: אזורים כמו בית שאן ופארק צבאים, שאנחנו לא מצליחים לאכלס שם והנגב מזרחי ששיעור האבטלה שם הוא יותר גבוה, וגם מקומות אחרים לרבות רשויות מקומיות ערביות, אנחנו יודעים שיש שם בעיה ואנחנו בהחלט פועלים לפי הגישה הזאת.

<עידו סופר: זה יכול להתחיל דרך דיפרנציאליות בכלי הסיוע של משרד הכלכלה, שאת זה אנחנו עושים בהוראת מנכ"ל אחר הוראת מנכ"ל.

<עידו סופר: יש דברים שהם יותר ישימים ויש דברים שהם פחות ישימים.

רחל עזריה: אז בעצם הציפייה שתהיה דיפרנציאציה היא כבר מונחת על סדר יומכם.

<בני ביטון: היא מונחת, אבל אנחנו שומעים את זה, איך מאיר כהן, יש לו כבר שערות לבנות מהדברים האלה.

<בני ביטון: רבותי, צריך לבצע את הדברים האלה.

רחל עזריה: רגע, רגע, סליחה.

רחל עזריה: כבוד ראש העיר, אנחנו פה בדיון ענייני.

<בני ביטון: מאה אחוז.

<בני ביטון: הלוואי.

<בני ביטון: מאה אחוז.

רחל עזריה: לא, זה לא מתאים.

רחל עזריה: זה לא מתאים, זה לא מכבד.

רחל עזריה: אני מבקשת.

<בני ביטון: בבקשה.

<עידו סופר: חשוב להבין שפעמים רבות מה שמושך את היזם, זה לא גובה המענקים שיש, אלא זה באופן יחסי מה יש לו לעומת מקום אחר ואני אקשר את זה לאזורי תעשייה מרחביים.

<עידו סופר: כפי שראש העיר בני ביטון גם יודע, ברגע שאתה בונה אזור תעשייה קטן בירוחם ונותן שם הטבות, אתה פוגע בדימונה ואתה פוגע בערד; ולחלופין, אם אתה עושה את זה בערד, אז אתה פוגע בשתיים האחרות.

<עידו סופר: ולכן יש את התפיסה של אזור תעשייה מרחבי, עם חלוקת הכנסות, ששם גם יש יתרון לגודל ואפשר לבוא ולפתח - - -

<בני ביטון: בסדר.

רחל עזריה: סליחה, אני מצטערת, זה לא מתאים.

מאיר כהן: אבל אי אפשר לשבת.

מאיר כהן: אנחנו לא נמצאים בכיתת גן, סליחה, גברתי.

רחל עזריה: זה לא מתאים.

מאיר כהן: הגיע ראש העיר מדימונה - - -

רחל עזריה: לשבת נכון, ולומר על כל משפט בסדר, בסדר.

רחל עזריה: אין קריאות ביניים.

רחל עזריה: אני מצטערת.

מאיר כהן: נו, באמת.

רחל עזריה: אין הערות תוך כדי.

רחל עזריה: בבקשה.

מאיר כהן: סליחה, או שיש דיון - - -

רחל עזריה: יש דיון, אבל אי אפשר להוציא קריאות ביניים כל משפט שני.

מאיר כהן: סליחה.

רחל עזריה: לא הפסקתי אותו, הוא דיבר מצוין.

מאיר כהן: תודה רבה.

<עידו סופר: אני רק אומר שבהינתן, אם ניתן לדוגמא את הטבות נועם וכל אזור תעשייה בארץ, נגיע עוד פעם לאותו שיווי משקל.

<עידו סופר: כולם יבואו ויגידו רגע, אבל הולכים לשם ולא אלי, כי הוא יותר קרוב ואני יותר רחוק.

<עידו סופר: אז יש כאן עניין של יחסיות והיא דורשת גם צעדים שהישימות שלהם היא לעתים בעייתית.

רחל עזריה: ואזורי התעשייה המרחביים, אתה מרגיש שזה מקדם או שזה מקשה?

רחל עזריה: כי מצד אחד נכון, זה ימנע את זה שתהיה תחרות בין הערים, מצד שני היכולת לשבת סביב שולחן אחד ולקבל החלטות, זה לפעמים מאד מעכב.

<עידו סופר: אני מסכים איתך.

<עידו סופר: יש כאן איזו שהיא נקודה שראשי הרשויות צריכים באמת לבוא ולשתף פעולה.

<עידו סופר: בנגב המזרחי, כפי שאני מבין את זה, יש שיתוף פעולה וכן נכונות לעבוד ביחד, כי מבינים את הסיטואציה.

<עידו סופר: עכשיו, כשמסתכלים גם על אזורי תעשייה חדשים שהוקמו בשנים האחרונות, רואים שכן יש כיוון לשם.

<עידו סופר: באזור התעשייה שוקת, עידן הנגב, אנחנו כן רואים שם חלוקת הכנסות וכן שראשי הרשויות מבינים שבסופו של יום הם יפסידו, אם המרוץ הזה על אותו אזור תעשייה קטן, שיהיה שלי, ימשך.

רחל עזריה: יש הבדל בהטבות שניתנות לאזור תעשייה קטן לעומת לאזור תעשייה מרחבי?

רחל עזריה: זאת אומרת יש איזה שהוא אינסנטיב שאתם נותנים לרשויות המקומיות לשתף פעולה?

<עידו סופר: זה תלוי.

<עידו סופר: חוק עידוד באופן עקרוני, יש מקומות שבהם ההטבות ניתנות לאזור תעשייה מרחבי, שהוא מוגדר מעל 100 דונם ואזור תעשייה קטן לא מקבל את זה, אבל באופן עקרוני אין כרגע איזו שהיא מדיניות סדורה שנותנת הטבות מעבר לכך לאזורי תעשייה מרחביים.

<עידו סופר: המדיניות של הממשלה היא כן ללכת לכיוון אזורי תעשייה מרחביים, כמשהו שהוא נכון לרשויות, נכון לחלוקה - - -

רחל עזריה: לא, זה פשוט מאתגר את שלב ההקמה.

<עידו סופר: זה מאתגר את שלב ההקמה.

רחל עזריה: נכון, ואז יכול להיות שצריך להקל בשלב ההקמה, כדי שההקמה תקרה יותר מהר.

<עידו סופר: נכון.

<עידו סופר: ברשותך, עוד מילה לגבי הרשויות הערביות.

<עידו סופר: קודם כל אני אבוא ואני אומר שמבחינת תכנית, תכנית נקודתית לפעמים היא טובה, אבל תכנית כמו ששר האוצר הציג לאחרונה, של תיקון מנגנוני ההקצאה לרשויות הערביות, זה הדבר שמביא את השינוי.

<עידו סופר: אנחנו רואים שכל שקל מעתה ואילך יחולק בצורה שווה לפי שיעורם באוכלוסייה של האוכלוסייה הערבית וזה באמת השינוי.

<עידו סופר: צריך להבין, זה הרבה יותר טוב מאיזה שהוא כסף שזורקים אותו ולא תמיד הוא מצליח להגיע לקרקע.

רחל עזריה: וכמה זה מצליח?

<עידו סופר: אנחנו רק בתחילת הדרך, אז קשה קצת למדוד, אבל ממה שאני מכיר ובמשרד שלי, כשאני יודע שכל תקציב בסופו אני בוחן פעמיים – במחצית השנה ובסוף השנה - שהכסף אכן הלך לאוכלוסיית המיעוטים, אז השינוי מאד משמעותי וזה לאורך שנים, מעתה ואליך.

<עידו סופר: כן צריך להגיד שלרשויות הערביות יש הרבה פעמים בעיות בפיתוח של אזורי תעשייה מבחינת קרקעות פרטיות, ולכן אם אפשר להכניס רשויות מקומיות כמו טמרה לדוגמא, ולהכניס אותן לאזור תעשייה בר-לב ושתהיה שם חלוקת הכנסות ושם מפעלים קטנים יוכלו לצאת מאזור טמרה לדוגמא לאותו אזור תעשייה ולהתפתח, אז הרווחנו.

<עידו סופר: תהיה שם איזו שהיא חלוקת הכנסות, וזה לא בא אחד על חשבון השני ויש גם איזה שהוא שיתוף פעולה בין המגזר הערבי למגזר היהודי.

<עידו סופר: לכן יש לזה יותר יתרונות מחסרונות, כפי שאנחנו רואים.

רחל עזריה: אוקיי, בסדר, תודה.

רחל עזריה: משרד הכלכלה.

<עוז כץ: שלום, נעים מאד, אני עוז כץ, אגף אסטרטגיה, משרד הכלכלה.

<עוז כץ: אני אתייחס קצת ותיכף ארד לתכניות ולנושאים שאנחנו עוסקים בהם ממש עכשיו, ממש בחודשים האחרונים ובימים אלה, אבל באופן כללי אנחנו רואים כשאנחנו מסתכלים ברמה הלאומית ואנחנו מסתכלים על דרום וצפון, אז אנחנו רואים שבדרום היה איזה שהוא מאמץ מאד מרוכז, ממשלתי, של כמעט 30 מיליארד שקלים שעוסק בהעברת מחנות צה"ל ועוד עשרות מיליארדים, לא עשרות, אבל בערך 10 מיליארד שקלים בנוגע לתשתיות תחבורה; ועוד תכנית שעוסקת בפיתוח כלכלי של העניין הזה, שזה עוד מיליארד שקלים.

<עוז כץ: זאת אומרת, נוצר מצב שבעשור האחרון יש ריכוז מאמץ משמעותי מאד בדרום ולאט לאט זה מתחיל לחלחל.

<עוז כץ: אני לא אומר שלא צריך לעשות עוד הרבה מאד בנגב המזרחי ובמקומות אחרים, אבל הדרום עלה על איזה שהוא נתיב מבחינת הראייה הממשלתית.

רחל עזריה: אני אשמח אם תתייחס גם לצפון.

<עוז כץ: בצפון, אנחנו זיהינו בשנה ומשהו האחרונות שהצפון נמצא במגמת הידרדרות למאד עמוקה גם של הכנסה – היא הכי נמוכה בארץ מבחינת הכנסה לעובד.

<עוז כץ: שיעור העוני שם באמת פושה.

<עוז כץ: מדובר על 33% מהמשפחות בצפון שהן מתחת לקו העוני.

<עוז כץ: מדובר על הגירה מאסיבית, וזה הוזכר פה, מהצפון בעיקר לכיוון המרכז, שאנחנו זיהינו את זה.

<עוז כץ: מדובר על 21% מהצעירים היהודים שעוזרים את הצפון ו-8% מהמגזר הערבי גם עזבו, בעיקר לחיפה.

רחל עזריה: וואו.

<עוז כץ: מדובר על מכה שהצפון עובר בעשור האחרון, שמסמלת לנו נורה מאד אדומה ברמת הממשלה.

<עוז כץ: כשהלכנו וניתחנו את התחזיות קדימה לעשור הקרוב, ראינו שהצפון לא רק שהוא מתמודד עם הידרדרות מאסיבית כמעט בכל ההיבטים הכלכליים חברתיים, אנחנו ראינו שלצפון יכנסו היקפים מאד גדולים משוק העבודה, בעיקר מהמגזר הערבי.

<עוז כץ: ניתחנו את זה לפי סוגי אוכלוסיות ולפי מיקומים וראינו שבעשור הקרוב, עד 2025, אנחנו צריכים לייצר בצפון עוד 160,000 מקומות עבודה.

<עוז כץ: כדי להדביק את הכניסה לשוק העבודה ואת יעדי אקשטיין – מי שמכיר, זה יעדים של תעסוקה שהממשלה הגדירה לעצמה לפני מספר שנים.

<עוז כץ: כשאנחנו מסתכלים על הצפון ואנחנו אומרים מגמות של היחלשות, מגמה של שחיקה של המערכת הכלכלית, בנוסף לאתגר של כניסה מאסיבית של צעירים לשוק העבודה, מצב העניינים הוא שהמערכת הכלכלית מתכווצת, שהיא לא מייצרת הזדמנויות תעסוקה, שהשכר נמוך.

<עוז כץ: עם התחזיות שאנחנו רואים, זאת אומרת הצפון נכנס לאיזה שהוא משבר הייתי אומר, שהוא מדרון חלקלק, שאם לא נעצור את זה עכשיו כממשלה ולא נפתח את הצפון למקורות תעסוקה ולא נייצר הזדמנויות, אנחנו צפויים לראות בעשור הקרוב ממש הידרדרות מאסיבית בצפון.

<עוז כץ: צריך להגיד, 55% מאוכלוסיית הצפון היא לא יהודית, 45% יהודים ואין אינטגרציה בין הכלכלות.

<עוז כץ: מדובר על שתי כלכלות שעובדות כמעט באופן נפרד.

רחל עזריה: אחרי התחזית הקשה, יש לך משהו לספר?

<עוז כץ: אנחנו יזמנו לפני חצי שנה, זה עבר בממשלה למעשה, בהערכת המצב הלאומית כשהצגנו את זה במשרד ראש הממשלה, עברה החלטת ממשלה שמחייבת את הממשלה להביא תכנית אסטרטגית כלכלית לפיתוח הצפון.

<עוז כץ: זאת אומרת זה עבר בממשלה - כל מה שתיארתי עכשיו - הצגנו את זה בכל הזירות שצריך והעברנו את זה ביולי בממשלה.

<עוז כץ: עכשיו אנחנו עובדים על הכנת התכנית הזאת מספר חודשים בשיתוף עם משרד ראש הממשלה, משרד הנגב והגליל, המשרדים הכלכליים הרלבנטיים, כדי להדביק את אותם אתגרים שדיברנו עליהם.

<עוז כץ: אנחנו עובדים בצוותי עבודה.

רחל עזריה: מה כוללת התכנית?

<עוז כץ: התכנית מסתכלת על הצפון במספר היבטים.

<עוז כץ: אני מדבר פה רגע על הווקטור הכלכלי כרגע, אני לא מדבר על היבטים אחרים של ביטחון, תחבורה.

רחל עזריה: רק הכלכלי.

רחל עזריה: רק התעסוקה, זה מה שמעניין אותנו כרגע.

<עוז כץ: יפה.

<עוז כץ: אז התכנית עומדת על כמה רגליים.

<עוז כץ: רגל אחת זה הרגל של התעשייה.

<עוז כץ: זאת אומרת ראינו שבצפון, אם בשאר הארץ כ-10% מהעובדים הם בתעשייה, בצפון כמעט 20% ויש שיעור גבוה מאד של מפעלים.

<עוז כץ: יש מעל 60 אזורי תעשייה בצפון – כדי להבין את המאסה של אזורי התעשייה, שהמשרד תומך, ויש עוד 25 שהם בקיבוצים שהמשרד תומך.

<עוז כץ: זאת אומרת יש מאסה של אזורי תעשייה בצפון.

<עוז כץ: אחד הדברים שהתכנית באה להסתכל עליהם, זה בעצם על תתי אזוריות.

<עוז כץ: זאת אומרת ללכת ולראות איך אפשר לייצר יתרון לגודל.

<עוז כץ: זה מתחבר פה למרחבים וזה מגמה עולמית, אגב, שככל שיש יתרון לגודל, זה נקרא תהליך אגלומרציה, שיש יותר עסקים שמתחברים אחד לשני ויותר עובדים, זה מייצר שכר יותר גבוה, זה מייצר הזדמנויות.

<עוז כץ: ניתחנו את הצפון וזיהינו כ-10 מקומות, אזורי תעשייה, שאנחנו מזהים אותם כיתרון לגדול.

<עוז כץ: ודיברנו פה על סל הטבות שהוזכר פה בנועם.

<עוז כץ: אנחנו מדברים על איזה שהוא סל הטבות שיכול לתת את אותם תנאים בצפון, באותם אזורי תעשייה מרחביים, כדי בעצם לשדרג את היכולות של אזורי התעשייה ולמשוך עוד חברות, כשהמהלך הזה תלוי, ועידו ציין כאן, זה תלוי גם כן בשיתוף של רשויות נוספות.

<עוז כץ: זאת אומרת אנחנו מדברים פה על מהלך שהוא כמובן - - -

רחל עזריה: אבל מה הבשורה?

רחל עזריה: זה נשמע לי מאד דומה למה שיש.

רחל עזריה: מה המיוחד?

רחל עזריה: בעצם אתה מדבר על זה שהולך להיות משבר גדול בצפון ואתה משתמש באותם כלי התערבות שאנחנו שומעים שמשתמשים בכל מקום בפריפריה.

<עוז כץ: לא, השוני הוא בכמה היבטים.

<עוז כץ: היבט אחד, אנחנו אומרים שבאותם אזורים שאנחנו רואים שיש להם יתרון לגדול, אנחנו נוכל לאפשר ארגז כלים הרבה יותר גדול, שהוא כולל סט של ארגז כלים – אפשר לפרוש אותם כאן, אבל מדובר על חלק מהדברים שצוינו פה באזור התעשייה נועם ובעוד דברים נוספים.

<עוז כץ: השוני הנוסף, בגלל שאזורי התעשייה נמצאים במספר רשויות מצומצם בדרך כלל, אנחנו הולכים להרחיב את ההשתתפות של יישובים נוספים בתוך אזורי התעשייה, שיוכלו להנות גם כן מהכנסת ארנונה מתוך הצמיחה הזאת.

<עוז כץ: על זה מדובר בעצם, על סט כלים וחבילות ייעודיות, פלוס חלוקת ארנונה לגבי אזורי תעשייה ספציפיים.

<עוז כץ: זו נקודה אחת, שזה מהותי בתפיסה.

רחל עזריה: אוקיי.

רחל עזריה: וזה שונה בצורה מהותית ממה שנעשה עד היום?

<עוז כץ: בהחלט.

<עוז כץ: היום משרד הכלכלה תומך באופן רוחבי בעזרת החוק לעידוד השקעות הון ובעזרת סבסוד קרקע לאזורי תעשייה.

<עוז כץ: שני צירים מאד חשובים, אבל אנחנו מדברים פה על ארגז כלים הרבה יותר עשיר.

<עוז כץ: אבל לפרוט אותו, אבל הוא מורכב מכמה היבטים, גם היבטים של חיזוק היכולות של אזור התעשייה מבחינת המנהלת, שהיא יודעת למשוך חברות, גם להכניס כלים של משרד הכלכלה פנימה, כמו הכשרה מקצועית והיבטים של המדען הראשי ומעונות יום.

<עוז כץ: כמו סל כלים ייעודי.

<עוז כץ: זאת אומרת חבילה שאנחנו כרגע דנים בה.

<עוז כץ: זה אומר שאנחנו גם נרצה, וזה בשיתוף פעולה עם שר הפנים ומשרד הפנים, אני מקווה שנוכל לעשות את זה, זה יאפשר חלוקת ארנונה גם כן לגבי תעשייה נוספת שנכנסת.

<עוז כץ: זאת אומרת בדלתא.

<עוז כץ: זה שוני מהותית, כי אנחנו לא מדברים כרגע, לקיים את הפרויקט של שפרעם וכל מיני הקמת פארקים חדשים.

<עוז כץ: אנחנו לא אומרים שאנחנו לא הולכים לקדם את זה, אבל כרגע זה בבחינה.

<עוז כץ: התפיסה של התכנית היא לייצר יתרון לגודל למה שקיים.

<עוז כץ: זאת אומרת יש התחלות חזקות מאד, צריך לראות איך אפשר למנף אותן - - -

רחל עזריה: כן, כי אתה אומר ש-20% מהמועסקים באזור הצפון הם בתעשייה.

<עוז כץ: נכון.

רחל עזריה: זאת אומרת הבעיות הן אחרות כנראה.

<עוז כץ: הנקודה השנייה שאנחנו מסתכלים עליה, זה בעצם גיוון תעסוקתי.

<עוז כץ: זאת אומרת, אם גדלת בצפון ולמדת עולמות תוכן של תכנה או הייטק ושירותי מחשוב או מו"פ, כנראה שלא תמצא מקומות תעסוקה בצפון.

<עוז כץ: יש קצת ביקנעם, גם בחיפה, אבל עולם התכנה והמו"פ נמצא בלב תל אביב – מנתניה דרומה עד קריית גת.

רחל עזריה: כן, מוכר.

<עוז כץ: אנחנו מנסים - - -

רחל עזריה: פשוט יש לנו עוד חמש דקות לסיום ויש עוד כמה דוברים.

<עוז כץ: אנחנו מנסים לייצר שלושה מוקדים של הקמת מרכזי תכנה ומו"פ במרכז, אחד בצפון.

<עוז כץ: אנחנו מזהים אותו עוד פעם, לפי האימפקט האזורי – במרכז הגליל, באזור נצרת, באזור הגליל העליון, מרכז הגליל באזור כרמיאל, כדי לנסות לשמור את אותן אוכלוסיות ולמשוך חברות רב לאומיות בעולמות התכנה.

<עוז כץ: וזה לאו דווקא במכרז הארץ, אלא זה מהעולם.

<עוז כץ: אנחנו מנסים להגדיל את העוגה ולא דווקא להעביר ממרכז הארץ.

<עוז כץ: זה מהלך שגם אותו אנחנו מקדמים, עם חבילה ייעודית.

<עוז כץ: זה מהלך שהממשלה מנסה לקדם לטובת העניין הזה.

<עוז כץ: חוץ מזה אנחנו מדברים על היבטים של שיתוף פעולה עם הטכניון והמכללות המקומיות והקמת מכון לאומי לחדשנות תעשייתית, שזה משהו שהוא Game changer ברמה האזורית.

<עוז כץ: אנחנו מדברים על כלים שמדובר על חיבור.

<עוז כץ: אחד הקשיים הגדולים ביותר זה הנושא של ההכשרות וכוח אדם מימון.

<עוז כץ: אז אנחנו מדברים על כך ששם יש סט של כלים שאנחנו מדברים עליהם לשלב, תכנית לעסקים קטנים ובינוניים, מרכזי ערים.

<עוז כץ: זה מה שנמצא על השולחן.

<עוז כץ: שוב, אנחנו לקראת הגיבוש מול כל הגורמים השונים.

רחל עזריה: אוקיי.

רחל עזריה: מתי זה ייצא לפועל?

<עוז כץ: כרגע מי שאמור להוציא את זה לפועל זה שר הפנים, אריה דרעי.

<עוז כץ: זה תלוי בלו"ז שלו.

<עוז כץ: ברגע שהוא אומר שהוא רוצה להוציא את זה, אנחנו מוכנים עם התכנית.

רחל עזריה: אוקיי, טוב.

רחל עזריה: אני מקווה שבשנה הבאה ביום הזה, נשמע כבר בשורות קצת יותר טובות לצפון.

רחל עזריה: זה מאד מטריד מה שתיארת.

<עוז כץ: מטריד.

רחל עזריה: מאד מטריד, כן.

רחל עזריה: אבל לפחות אנחנו יודעים את זה כשזה רק 20, מה אמרת, מה ההגירה?

רחל עזריה: 20% עזיבה של צעירים?

<עוז כץ: 21% מהצעירים היהודים עזבו את הצפון מבחינת המאזן והצפון הולך ומתדרדר.

<עוז כץ: זאת אומרת המצב הכלכלי מצטמצם.

רחל עזריה: טוב, אז אני מקווה שאנחנו נשמע בשורות טובות יותר בשנה הבאה שנעשה את הכינוס הזה.

רחל עזריה: קודם כל שהתכנית תצא לפועל.

<עוז כץ: צריך לעשות את זה.

<עוז כץ: זאת אומרת צריך לדרוש מכולנו.

רחל עזריה: נכון, נכון, אז אני אומרת שאני מקווה.

רחל עזריה: חבר הכנסת דב חנין ביקש לדבר.

דב חנין: לא, תודה גברתי.

דב חנין: אני בעיקר באתי להקשיב.

רחל עזריה: אוקיי.

רחל עזריה: אז דוברת אחרונה ואני אסגור את הדיון.

רחל עזריה: ממש דקה.

<חדווה שקד: אני אעשה מאמץ.

רחל עזריה: לא, לא, ממש דקה.

רחל עזריה: יש לנו שלוש דקות לסיום.

<חדווה שקד: שמי חדווה שקד, אני הגעתי מהדרום, אני ממיתר.

<חדווה שקד: אני גם חברת מועצה במיתר וגם יושבת ראש ועדת כספים בלשכת המסחר והתעשייה ואני עצמאית.

<חדווה שקד: יש לי חברה לניהול ופיקוח בנייה.

<חדווה שקד: בעצם תחום גברי לחלוטין.

<חדווה שקד: אחד הדברים שאני רוצה לשים דגש זה באמת כל נושא התעסוקה בדרום.

<חדווה שקד: אני יודעת שבצפון יש בעיות חמורות גם, אבל הנושא העיקרי הוא – אחד, זה חברה צעירים שמסיימים באוניברסיטת בן גוריון את הלימודים ומחפשים תעסוקה.

<חדווה שקד: לא מקבלים אותם בגלל חוסר ניסיון.

<חדווה שקד: אי אפשר להתחיל מכלום ואז הם בורחים למרכז, ששם כן צריכים את כוח האדם.

<חדווה שקד: שתיים, נושא של נשים עצמאיות.

<חדווה שקד: הדרום, הצפון, הפריפריה, מאד מאד פרימיטיביים בצורת ההתייחסות שלהם.

<חדווה שקד: לאישה עצמאית מאד קשה לשרוד בכל תחום, מאדריכלית לתחום בנייה וכלה בחנות בגדים.

<חדווה שקד: חייבים לשים את הדגש איך אנחנו פותרים.

<חדווה שקד: נכון שמקימים אזורי תעסוקה ואני בעד אזורי תעסוקה וזה חשוב, אבל עדיין, איך פותרים את הבעיה והמצוקה.

<חדווה שקד: מדברים על עיר בה"דים, על אנשי קבע שרוצים לבוא לגור, אף אחד לא יבוא.

<חדווה שקד: אף אחד לא יבוא אם לא יתנו מענה של תעסוקה.

<חדווה שקד: זה בסדר שיש עיר בה"דים שאמורה לקבל המון-המון-המון אוכלוסיה ואוכלוסיה איכותית, אבל ללא תעסוקה - ובני יחזק אותי – אף קצין לא יבוא עם המשפחה שלו דרומה.

<חדווה שקד: אין סיכוי שהם יעזבו את אזור הנוחות שלהם במרכז, ובצדק.

<חדווה שקד: אני לא כועסת עליהם.

<חדווה שקד: עדיין, גם נושא ההייטק וגם כל ההתפתחות והסייבר, לא מספיק בדרום.

רחל עזריה: טוב, תודה.

רחל עזריה: אני רוצה לסכם את הדיון הזה, שבעיני היה דיון מאד חשוב.

רחל עזריה: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע.

רחל עזריה: שני דברים שחשוב לומר לסיכום: הסיפור של הצפון מטריד מאד.

רחל עזריה: אני מקווה שהתכנית תצא לפועל כמה שיותר מהר.

רחל עזריה: אם יש משהו שאפשר לסייע בעניין הזה, נשמח.

רחל עזריה: אולי נעשה ישיבת מעקב לראות מה קורה עם תכנית התעסוקה בצפון.

רחל עזריה: אני באה מעיריית ירושלים ואני יודעת מה זה כשצעירים עוזבים וכמה צריך להתאמץ כדי לשנות את המפה הזאת.

רחל עזריה: הדבר השני, זה התעסוקה.

רחל עזריה: כשהשוק החופשי הוא זה שקובע, אז תמיד התעסוקה תלך למרכז, שם הכל קורה, שם באופן טבעי עסקים ירצו להיפתח, כי שם יש את הקצב המהיר והרבה מאד אנשים נוהרים למרכז.

רחל עזריה: ובעצם זה המבחן שלנו כמדינה.

רחל עזריה: זה המבחן שלנו כממשלה.

רחל עזריה: האחריות הכי גדולה שלנו בעיני, מלבד הוזלת מחירי הדיור, האחריות הכי גדולה היא לדאוג לזה שתהיה תעסוקה בכל רחבי המדינה וזה לא משהו שיקרה באופן טבעי.

רחל עזריה: זאת אומרת זה יקרה רק באיזה שהוא אופן של התערבות.

רחל עזריה: אני כן רוצה להתייחס לנקודה אחת חשובה בנושא של התעסוקה, שבעיני הנושא של עסקים קטנים, לקחת את התושבים במקום ולעזור להם לייצר עסקים קטנים, זה לא מספיק קיים ולא רק שזה לא מספיק קיים, אלא בעצם העסקים הקטנים הם אחת החוליות הכי חלשות היום במשק הישראלי.

רחל עזריה: ולכן, אפילו שיש אנשים מאד מוכשרים שיכולים לעשות עבודה מצוינת שנמצאים ברחבי הארץ, כי בכל מקום בארץ יש אנשים מוכשרים, אנחנו בעצם לא מצליחים למצות את הפוטנציאל שלהם, כי הם חייבים להגיע למרכז כדי לעשות את העבודה, ואם היינו יכולים לסייע בנושא של העסקים הקטנים, בעיני זה אחד המהלכים ההכרחיים.

רחל עזריה: אני רק אסיים ואומר, כמעט כל החקיקה בכל תפיסת העולם לגבי עסקים קטנים בישראל, מבוססת על שנות ה-50, כשמעמד הביניים היה הציבור השכיר וכמה עשירים היו עצמאים.

רחל עזריה: אנחנו בעצם צריכים לשנות לגמרי את התפיסה ולהבין שהיום מעמד הביניים הוא זה שפותח, העצמאיים, ובעצם לשנות הרבה מאד מהרגולציה בעניין הזה.

רחל עזריה: נראה לי שזה יכול להיות מפתח משמעותי גם לצפון וגם לדרום, כי אזור המרכז בנושא הזה מסתדר באופן עצמאי.

רחל עזריה: אני סוגרת את הדיון.

רחל עזריה: תודה רבה על ההשתתפות שלכם.

רחל עזריה: תמשיכו פה, יש עוד הרבה מאד דיונים מאד מעניינים.