ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 261, 2016-02-03 09:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את שר החקלאות ופיתוח הכפר, חבר הכנסת אורי אריאל.

משה גפני: אני חושב שזו פעם ראשונה שאתה בקדנציה הזאת בוועדת הכספים, ואני מאחל לך הצלחה.

משה גפני: ונקיים דיון לגבי כמה בקשות שהוגשו, אבל בעיקר הבקשה של חבר הכנסת איתן ברושי, וגם אחרים כמובן, גם יצחק וקנין וחיים ילין ואחרים שביקשו.

משה גפני: קודם כול נקיים את הדיון בנושאים הספציפיים שעליהם ביקשו את הדיון הזה, אבל נבקש לאחר מכן דיון כללי לגבי הנושא של תקציב משרד החקלאות, לא קיימנו לפני אישור התקציב דיון, אז נעשה מיני דיון של תקציב משרד החקלאות וכל מה שנלווה לעניין.

אורי אריאל: מיני דיון על מיני תקציב.

משה גפני: ואני מבקש מחבר הכנסת איתן ברושי להעלות את הנושאים, לאחר מכן וקנין וחיים ילין.

איתן ברושי: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, השר וחברי הכנסת והאורחים.

איתן ברושי: כאמור, אני מודה על הדיון, והיה באמת נכון לקיים אותו בטרם אישור הכנסת לתקציב 2016-2015, אבל הזמן היה קצר.

איתן ברושי: והנושאים של החקלאות עלו גם בהזדמנויות אחרות.

איתן ברושי: אבל בכל זאת, אני יכול לומר גם מניסיון העבר, נדמה לי שבחדר הזה יש הרבה שנות ניסיון, שלעולם לא ניתן היה להסתפק בתקציב החקלאות, ולכן זו הייתה טעות של מי שחשב שאפשר לעשות תקציב סגור בחקלאות, כי כמעט תמיד המציאות של משברים ושל אסונות טבע ושל קשיים, כמעט תמיד גורמת לכך שהתקציב, גם זה שמאושר, גם אם היו דיונים בטרם אישורו, כמעט תמיד הוא מתרחב ונעשה יותר גדול, במצוקות ובמציאות שבה אנחנו פועלים.

איתן ברושי: אני יכול לומר שעל-פי התקציב שאושר, וכך גם נדמה לי שאומרים ראשי האוצר ואפילו הנהלת המשרד, זהו תקציב גדול ממה שהיה בשנים קודמות, אבל במציאות שאנחנו יודעים, מה שנכלל בתקציב מביא אותנו, ואמנה מספר נקודות שלפי דעתי לא ניתן להשלים עם כך שהתקציב לא יכסה אותן, גם אם אנחנו אחרי האישור בכנסת.

איתן ברושי: וישנם פה חברים שישלימו.

איתן ברושי: קודם כול, מינהלת ההשקעות.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, כשמדברים על פיתוח וחדשנות, ועל הסבות ועל שינויים, וגם שר החקלאות מבין שיש רפורמות שצריך לעשות, אנחנו לא יכולים להסתפק בתקציב ההשקעות, שכפי שנאמר על-ידי גורמים מוסמכים ולא עלומי שם – גם צביקה שיושב פה, גם המנכ"ל, גם אחרים – אין שקל אחד פנוי במינהלת ההשקעות.

איתן ברושי: כל התקציב של מינהלת ההשקעות כבר מרותק וצבוע למשימות.

איתן ברושי: ואני לא מכיר עוד תחום כזה במדינת ישראל.

איתן ברושי: לא בתחומי פיתוח, כמו תעשייה ותיירות, אבל גם לא בתחומים אחרים, שהתקציב מתחיל בכך שיש אפס השקעות לשנת העבודה הנוכחית.

איתן ברושי: מדובר פה על תוספת משמעותית של עד 100,000,000 שקלים לתקציב 2016.

איתן ברושי: הדבר השני זה קרן נזקי טבע.

איתן ברושי: ואני כמובן לא אפרט את כל הנושאים, אבל קרן נזקי טבע, שאנחנו כבר עדים לנזקים ב-2016 או 15'-16', אנחנו גם יודעים שחקלאים נדרשים לשלם השתתפות עצמית, ראיתי פה את מנכ"ל הקרן.

איתן ברושי: הנקודה הזאת של רמת הביטוח, רמת הערבות, רמת הסיוע, או היכולת לא ליפול במשברים היא תנאי לחקלאות מתקדמת.

איתן ברושי: וכידוע, אתה עצמך, אדוני היושב, וגם השר ממש טיפלו במשבר הערבה, וזה לא המשבר היחידי.

איתן ברושי: יש נושאים שקשורים להדברה ונושאים שקשורים למחלות ומגפות, וגם השר הזה כבר טיפל בתחילת הקדנציה במגפות ובנושאים שהם שואבים תקציבים.

איתן ברושי: המשבר שבערבה בעזרת הממשלה טופל, אני מקווה שהתוצאה תהיה טובה – 100,000,000 שקלים – הכניסו אותו לתוך תקציב משרד החקלאות, לזה לא היה תקדים, שיחלצו את האוצר – לא בשביל זה צריך את האוצר, בשביל להעביר כסף בתוך המשרד השר לא צריך את האוצר.

משה גפני: ועוד איך הוא צריך.

אורי אריאל: לא רציתי לעשות מה שגפני עשה.

אורי אריאל: אני אורח פה.

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: גפני ואני מתואמים.

איתן ברושי: אם אוכל לעשות הצעת חוק שתגביל את פקידי האוצר - - -

אורי אריאל: בוא נגמור את הישיבה בזה שזה יהיה הסיכום, שלא צריך אותם בשביל לעשות אותם העברות פנימיות.

איתן ברושי: אורי, אתה שר כבר יותר מכמה ימים, אני מצפה שתעשו את זה בלי האופוזיציה.

אורי אריאל: אוקיי.

אורי אריאל: אתה יודע מה, אני יכול להסכים לאמירה הזאת.

איתן ברושי: שהמדינה הזאת תתנהל כמו מדינה נורמלית.

איתן ברושי: אבל, אני אומר, זה תרגיל קטן לקחת מהם תקציב ולהגיד: ככה נפתור את המשבר.

איתן ברושי: ודבר אחרון, אחרון מהדברים שלי, אבל בעיני חשוב לא פחות מכל מה שאמרתי, זה תשתיות ביישוב הוותיק.

איתן ברושי: כשעומדים משרד החקלאות ופיתוח הכפר, כשאומרים שאנחנו פתרון למצוקת השיכון ולא רק הבעיה, כשאומרים שצריך לגדול בפריפריה, אומרים שצריך תשתיות, לא יכול להיות שהחלטה שהתקבלה בממשלה קודמת לקודמת, בוטלה בהינף יד על-ידי שר האוצר הקודם, והממשלה הזאת תסתתר מאחורי מחדל של שר אוצר קודם ולא תתקצב אפילו שקל.

איתן ברושי: ב-13' ו-14 זה היה הסכמים קואליציוניים, אנחנו לא חושבים שזו השיטה הנכונה.

משה גפני: על מה אתה מדבר?

איתן ברושי: על התשתיות ביישוב הוותיק.

איתן ברושי: בהחלטות ממשלה הקודמת לקודמת דובר על מיליארד מאה מיליון.

איתן ברושי: בחילופי מכתבים שהעברתי גם לידיעת

איתן ברושי: כם אודי אדירי מודיע, אומר לי בין היתר: הצעתך להקצות תקציבים לשנת 2016 מתוך הכספים שבהסדר עם קק"ל איננה אפשרית – זאת אומרת, אין גבול לחוצפה – איננה אפשרית, שכן חלוקת התקציב בגין הסכם זה לשנה זו בוצעה זה מכבר – דרך אגב, דני עטר אומר שהוא לא חתם על זה בינתיים – כאשר לשנים הבאות ניתן לבחון בקשתך לכלול תקציב זה של שיקום תשתיות.

חיים ילין: איתן - - -

איתן ברושי: רגע, אל תפריע לי.

חיים ילין: לא, דני נתן את הכסף, הוא לא יכול להגיד לאן הוא הולך.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: רבותי, בואו נתקדם.

חיים ילין: הוא רוצה 250 לשדות.

איתן ברושי: חשבתי שאתה עוזר לי.

אורי אריאל: יש לו say בעניין, והממשלה צריכה אותו.

איתן ברושי: יש לו say, והוא יכול לעשות גם - - -

חיים ילין: שמענו אותו אתמול.

משה גפני: רבותי, לא באמצע.

משה גפני: בסדר, חיים, אתה - - -

משה גפני: רבותי, חיים, זה מפריע.

משה גפני: אין לנו דיון ארוך, וזה דיון חשוב.

משה גפני: אתם מאוד רציתם אותו.

משה גפני: גם אני רציתי אותו.

איתן ברושי: לא ניתן לתאר, שממשלה בישראל תקצה מיליארד שקל מכספי קק"ל שהגיעו מהאדמה, שעליה שמרו החקלאים, והיא תהפוך אותו לכסף שמקטין את ההשתתפות שלה בתקציב המדינה למשימות שהן לא בהכרח קשורות לכך.

איתן ברושי: יש איזה גבול – למה?

איתן ברושי: תאר לך שזה היה קורה בנושא אחר, כמו המינהל או משהו כזה.

איתן ברושי: חובה לא פחות מכל סעיף אחר להמשיך את ההשקעה בתשתיות ביישובים הוותיקים.

איתן ברושי: לא תהיה התיישבות בלי שתהיה בה מים, ביוב ותשתיות אחרות.

איתן ברושי: לכן אני מצטרף לדבריו של שר החקלאות בדיון שהיה פה לפני מספר ימים.

איתן ברושי: אנחנו מדברים על בין 250 ל-300 מיליון שקלים בתקציב 2016, שצריך להוסיף אותם.

איתן ברושי: זה לא יותר מדי מסובך לממשלה, שעשתה את זה, שהורידה את המס על האלכוהול, עכשיו הורידה את המחיר של מים או תחבורה.

איתן ברושי: לא תהיה התיישבות וחקלאות בתקציבים האלה.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני השר, אם אתה מסכים, אבקש שחברי הכנסת, בקצרה תשמע אותם לפני שאתה מתחיל, אחרת אתה - - -

אורי אריאל: אני רוצה, כי אחרת אנאם פה שעה, לא יישאר להם זמן.

משה גפני: לא, אתה לא נואם שעה.

משה גפני: אבל בסדר, אבקש מהם בקצרה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: קצר.

יצחק וקנין: בלי לחזור, אני חושב שאיתן נגע כמעט בכל הדברים, רק אומר דבר אחד: להיות חקלאי במדינת ישראל זה לא קל, זה קשה מאוד.

יצחק וקנין: חקלאי מתמודד עם בעיות מכל הכיוונים, עם מיסים שהטילו עליו בשנים האחרונות, המים, מחירי המים האמירו בשנים האחרונות.

יצחק וקנין: כולנו מבינים – היום יש הפגנה באזור שלי, באביבים ודוב"ב, תושבים שמבינים שהם צריכים לשלם 2.5 שקל לקוב מים בחקלאות, מישהו צריך להבין שזה מחירים שפעם שילמו 30 אגורות ו-40 אגורות.

יצחק וקנין: בכלל בשנים האחרונות יש נגיסה בכל דבר ששייך לחקלאות.

יצחק וקנין: קחו את העובדים הזרים שאנחנו אמורים להצביע על זה בשנה הקרובה, גם המס הזה שלקחו מהחקלאים, ואחר כך מדברים על מחירי הירקות.

יצחק וקנין: תמיד החקלאי הוא המפסיד הגדול, כי החקלאי רוצה לחיות בכבוד, ולצערנו כל המערכת רוכבת עליו, שוכבת עליו, לוקחת מחירים אסטרונומיים, ובאים אל החקלאי בסוף, שהוא מקבל 90 אגורות על עגבנייה ו-1.80 שקל, ונמכרת במחירים שאי-אפשר – כל הפערים האלו, רבותי, זה לא החקלאי, זו המערכת השלמה שמעל החקלאי, על הגב שלו רוכבת, ולוקחת ועושה את כל מה שהיא עושה.

יצחק וקנין: לכן אני אומר, רבותי, אנחנו נמצאים, אני אומר את זה כבר מזמן, במבוי סתום.

יצחק וקנין: החקלאות יכולה להתרסק לחלוטין.

יצחק וקנין: העובדה שאין חבר'ה צעירים שנכנסים לחקלאות זה רק מסיבה אחת: הם רואים שפעם אחר פעם עוד חקלאי ועוד חקלאי מתרסק ועוד אחד ועוד אחד.

יצחק וקנין: אין תקווה.

יצחק וקנין: ורבותי, מדינה שלא תהיה לה חקלאות, עדיף לה שתסגור את המדינה ושתתפטר.

יצחק וקנין: אני אומר לכם את זה: בלי החקלאות ושמירת האדמות והקרקעות בשנים האחרונות – אני רוצה לציין פה משהו חמור מאוד שקורה בשנים האחרונות: יש חקלאים גדולים שמעבדים אדמות, מעבדים אדמות של מושבים שלמים.

יצחק וקנין: מה אומרים להם היום?

יצחק וקנין: חבר'ה, אתם לא יכולים לעבד אותם.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: שיבואו הבדואים שם וייקחו את כל האדמות, כמו שזה קורה כל רגע בחקלאות, אני אומר לכם את זה באחריות.

יצחק וקנין: בא המינהל, אומר: לא, אתם לא יכולים לעבד אותם.

יצחק וקנין: חבר'ה, אם אנחנו לא נעבד אותם, מישהו אחר יעבד אותם.

יצחק וקנין: וההשתלטות על האדמות היא משהו מזעזע ומחריד.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, מה שקורה בדרום אני יודע.

יצחק וקנין: לכן טובה שעה אחת קודם.

יצחק וקנין: אדוני השר, זה בסמכות שלך.

יצחק וקנין: אתה יכול לקחת את זה ולעשות בזה מעשה ולגמור את העניין הזה, אחת לתמיד.

יצחק וקנין: אם יש חקלאים שיכולים לעבד - - -

אורי אריאל: מה זאת אומרת?

אורי אריאל: רמ"י זה אצלנו?

יצחק וקנין: לא משנה.

אורי אריאל: רמ"י באוצר, עובדים זרים בפנים, מים שצל שטייניץ ואני יכול לעשות את זה?

יצחק וקנין: אתה יכול לעשות - - -

אורי אריאל: אה, אז אנחנו נעשה את זה, אולי הוועדה ביחד.

יצחק וקנין: אנחנו יכולים לעשות את זה, אדוני השר.

איתן ברושי: בוא נתחיל.

איתן ברושי: נחזיר לך סמכויות.

אורי אריאל: בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני השר, אתה יכול לעשות את זה, ולא יכול להיות שמישהו אחר ישתלט על האדמות האלו ויעבד אותם.

אורי אריאל: בסדר.

יצחק וקנין: ואתה יודע מה קורה אחרי שעל האדמות האלו משתלט מישהו אחר, גורם אחר?

יצחק וקנין: אני לא רוצה להגיד על הנזקים שהחקלאים חווים, גניבות חקלאיות.

יצחק וקנין: רבותי, מכל פינה – קחו נזקי טבע, דברים שהם לא, איך אומרים, זה חסדי שמיים, אבל מישהו צריך להבין, חקלאי לא יכול לספוג את כל זה, לא יכול.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים פה על יוקר המחיה.

יצחק וקנין: עובדה שהתפרסמה: בכל הפרמטרים מדינת ישראל היא יותר יקרה ב-OECD.

יצחק וקנין: הדבר היחידי שאנחנו זולים בו זה הירקות והפירות.

יצחק וקנין: זה צריך להדליק נורה אדומה לכולם.

יצחק וקנין: זאת אומרת, ממה זה בא?

יצחק וקנין: מזה שהחקלאי כמעט ולא מרוויח.

יצחק וקנין: הוא רוצה לחיות בכבוד.

<אברהם דניאל: הוא מפסיד, מה מרוויח.

יצחק וקנין: חבר'ה, אם הרובל נופל ברוסיה, הערבה מתמוטטת.

יצחק וקנין: כולנו מבינים את זה.

יצחק וקנין: לכן צריך לעשות מעשה.

יצחק וקנין: ואני פונה לאוצר, אומר את זה כמה פעמים: חבר'ה, צריך לסבסד את החקלאות יותר.

יצחק וקנין: אנחנו אפילו לא בשמינית של אירופה בסבסוד.

יצחק וקנין: כולנו יודעים עד כמה הסבסוד באירופה.

יצחק וקנין: צריך לקחת את זה ולהבין, ששמירת הקרקע והעיבוד של הקרקע – מדינה בלי קרקע עדיף – אני אומר שתסתכל על המציאות.

יצחק וקנין: גם לכם לא תהיה זכות פה.

יצחק וקנין: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חיים ילין.

משה גפני: אם אפשר אבל, אני מבקש מכולם לצמצם.

חיים ילין: אני חמש נקודות וסוגר עניין.

משה גפני: בבקשה.

חיים ילין: כבוד השר, אני מאוד שמח על הדיון, אומנם יהיה קצר.

חיים ילין: אני רוצה להתמקד בחמש נקודות, חלקן אתה, אורי, מכיר.

חיים ילין: אבל אחד הדברים שמדאיגים אותי כרגע זה שחוק המים עבר בטרומית.

חיים ילין: לא היה אף אחד שם, דרך אגב.

חיים ילין: מה שניסיתי לעשות זה להעביר את זה לוועדת הכנסת, כי היה שם ריב בין ועדת הכספים לבין ועדת הפנים לכל הוועדות.

חיים ילין: אז זה יגיע לוועדת הכנסת.

משה גפני: מה זה?

משה גפני: על מה - - -

אורי אריאל: חוק המים, לאן הוא מגיע.

חיים ילין: הלחץ מתחיל כבר להגיע.

אורי אריאל: זה עניין מאוד חשוב.

משה גפני: אני לא בן-אדם שרב.

חיים ילין: אמרתי שאתה רב?

אורי אריאל: נכון, אנחנו רוצים שזה יגיע אליך.

אורי אריאל: חיכיתי לך כל הלילה ולא הגעת.

משה גפני: אוקיי, חיים, בסדר.

חיים ילין: אני מודה שחיכית, זה נכון.

חיים ילין: אבל לא יכולנו לעשות כלום.

חיים ילין: בסופו של דבר זה עבר פה אחד טרומית, בתנאי שכל נושא המים של החקלאות יוצא הצידה, שדנים בוועדה שמקובלת על אורי, כשנוח לו לבוא ולהביא, כי הוא אתנו בקטע הזה.

חיים ילין: גם אם זה לא שייך לך פיזית כשר במשרד שלך, אנחנו אתך במלחמה הזאת.

חיים ילין: בטח ובטח לא לעשות היום מ"מקורות" עוד פעם מונופול, כאילו לסגור – משהו לא נתפס במיוחד, בסדר?

חיים ילין: נקודה שנייה זה הגניבות החקלאיות, דיון שעלה בוועדת הכלכלה, פעם שעברה לא יכולנו להעלות אותו כי לא היה לנו כמעט זמן פה בדיון אתך.

חיים ילין: אחת הנקודות המרכזיות זה הרחבת הביטוח של ביטוח חקלאי גם נגד גניבות, ולהסתכל על הגניבות כאסון טבע.

אורי אריאל: בוא נחליף את השם לפח"ע חקלאי.

אורי אריאל: גניבות זה לא מייצג נאמנה את העניין.

חיים ילין: אני אתך.

חיים ילין: אני מודיע לך, אורי, אם אתה רוצה לדעת, אז אגיד לך יותר: גם המשטרה וגם הצבא קובעים חד-משמעית, שצירי ההברחה והגניבות הם אותם צירי טרור.

חיים ילין: אתה רוצה, בבקשה, אין שום בעיה.

משה גפני: חיים, הנושא הובן, הלאה.

משה גפני: חמש נקודות יש לך, כן.

חיים ילין: דקה.

חיים ילין: שלוש, מס מעסיקים.

משה גפני: מס מעסיקים יהיה מיד אחרי זה.

חיים ילין: אני מבקש לבטל אותו לחלוטין, לא לשים - - -

משה גפני: בסדר.

חיים ילין: דנים עכשיו על חמש שנים, שלוש שנים, ארבע שנים.

משה גפני: חבר הכנסת חיים ילין, כולנו בעניין הזה.

חיים ילין: סיימתי.

משה גפני: זה עולה מיד אחרי זה.

חיים ילין: גפני, סיימתי.

משה גפני: טוב.

חיים ילין: רק הערה קטנה אני מבקש.

חיים ילין: יש בעוטף עזה 30,000,000 שקל של הנחת מס מעסיקים מתוך החלטת ממשלה 2017.

חיים ילין: אם יש גורף עכשיו הנחה או ביטול מס מעסיקים – לקחת את ה-30,000,000 שקל, לשים את זה בתשתיות בעוטף עזה.

משה גפני: אתם היהודים, כל הכבוד לכם.

חיים ילין: אנחנו היהודים למדנו מגפני.

משה גפני: מה למדת מגפני?

משה גפני: מה למדת מגפני?

חיים ילין: למדנו בדיוק את הדברים האלה.

משה גפני: טוב, אוקיי.

אורי אריאל: מסכת גיטין.

חיים ילין: כולכם מלמדים אותנו, אחרי זה אתם באים בטענות שאנחנו לא תלמידים טובים.

משה גפני: לא באתי בטענות, רק הזמן הזמן הזמן.

אורי אריאל: חבר הכנסת ילין, אין אדם מתקנא לא בבנו ולא בתלמידו.

אורי אריאל: והתלמידים עולים על רבותיהם.

אורי אריאל: זהו, זה הסיפור.

משה גפני: אוקיי.

חיים ילין: אין לי כבר מה להגיד יותר.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: תודה.

חיים ילין: לא, נקודה רביעית, פערי מחירים.

חיים ילין: אני מבקש שאו חקיקה או תקנה זה יעלה, אורי.

חיים ילין: והנושא החמישי שהוא דיון עקרוני זה על הסובסידיה הישירה, המקום של המועצות.

חיים ילין: זה דיון שחייבים לקיים אותו, וזה מתחבר גם לפערי תיווך, שחקלאי שיש לו את הסובסידיה ימכור, ורמי לוי לא יעשה מזה פוילע-שטיקים כלפי מעלה, כלפי מטה, בסוף אנחנו החקלאים אשמים.

חיים ילין: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אראל מרגלית.

אראל מרגלית: כבוד השר, אני קצת מרגיש לא טוב, אבל היה לי חשוב לבוא הנה היום כדי להיות בדיון אתך.

משה גפני: תהיה בריא.

אראל מרגלית: תודה.

אראל מרגלית: החברים שלי מדברים הרבה מאוד על הבעיות שצריך להתייחס אליהן, על מס המעסיקים, על המים, על האופן שבו המדינה מתייחסת באופן כללי לחקלאות.

אראל מרגלית: אני דווקא באתי הנה כדי לומר שהגיע הזמן שבמדינת ישראל יסתכלו מגבוה, ויראו שהענף החקלאי והמזון הולך להיות אחד מהענפים החשובים בעולם בתקופה הקרובה.

אורי אריאל: העתידיים.

אראל מרגלית: ואם ידענו לעשות מהפכות בהיי-טק, היום ההיי-טק צריך להגיע לחקלאות ולעשות את המהפכה ביחד.

אראל מרגלית: יש היום הזדמנות אדירה, אני בא בדיוק הבוקר מאיזה קבוצת משקיעים בנושא של החקלאות מניו-ג'רזי, דווקא סיפרתי להם ארוכות על הגליל, הם יבואו.

אראל מרגלית: יש הזדמנות אדירה לקחת את הנושא החקלאי, יחד עם הנושא הטכנולוגי של זנים חדשים, של אסטרטגיה חדשה, שחלק גדול מהמזונות האלה היום הם גם מזור ומרפא, שיודעים לסמן את זה בעולם, את החיבור של זה לרפואה, לקחת את הגליל העליון בשלב א' – דרך אגב, יש גם רעיונות מאוד מאוד יפים, שאני מגיע אליהם עכשיו יחד עם החבר'ה שלכם בעוטף עזה בנושאים אחרים בכלל.

חיים ילין: יש שם חקלאות מנהרות.

חיים ילין: משהו בלתי רגיל, אם אתה רוצה.

אראל מרגלית: לא, בלי צחוק, יש שם כמה דברים חדשים.

אראל מרגלית: והגיע הזמן, אנחנו יודעים לתת את התקציבים בצורה טובה, ידענו עדי הים לתת את התקציבים לנושאים טכנולוגיים שקשורים לקומוניקציה, לאינטרנט, להרבה מאוד מהפיתוחים הטכנולוגיים שהיו.

אראל מרגלית: הגיע הזמן שמדינת ישראל תבין, שהנושא של המחקר והטכנולוגיה שיש בחקלאות הוא נושא עתידי גדול מבחינה כלכלית.

אראל מרגלית: מה שהיום עושים ב"מיגל", מה שהיום עושים במכון וולקני, מה שהיום עושים בהרבה מאוד מקומות אחרים במחקר, בלי שתהיה אסטרטגיה עסקית שיודעת לתת את הכסף למי שמפתח, שייצור סביב זה זנים חדשים, מקומות עבודה חדשים, אסטרטגיות חדשניות, להביא הנה את חברות המזון הגדולות בעולם, כמו "נסטלה", כמו "גאיה", כמו חברות אחרות, כמו שמביאים את "סיסקו", ליצור את הדבר הגדול הבא במזון, יחד עם החקלאים ועם המחקר, המזון שיש בישראל.

אראל מרגלית: אם לא נשנה דיסקט, לא ננצל את ההזדמנות.

אראל מרגלית: ואנחנו פה כדי לנסות ליצור את הגשר בין העולם הטכנולוגי הישראלי לבין העולם החקלאי הישראלי, ולהביא איזושהי בשורה חדשה.

אראל מרגלית: אבל בשביל זה צריך תקציבים.

אראל מרגלית: כל הכבוד, עבודה יפה.

משה גפני: כן, "שתולה", אני אומר, מפעל מתכת, זה לא חקלאות.

אראל מרגלית: אני מקווה שהמפעל יעמוד על הרגליים.

משה גפני: בחקלאות גם יש ערכים.

משה גפני: כשיעקב היה עם בניו במצרים, אני לא צריך להגיד לך, הוא אמר: אנשי צאן אנחנו, אנחנו אנשים שמתפרנסים מהחקלאות.

משה גפני: המדינה מזניחה את זה, אני רואה את ההתדרדרות במשך - - -

אראל מרגלית: אבל איפה יוסף שיגיד לנו מתי שבע השנים הטובות.

חיים ילין: שנה הבאה נספר לך את זה.

משה גפני: וזה דבר שמוטל עליך.

משה גפני: אתה היום שר החקלאות, אתה מכיר את הנושא הזה, המציאות הזאת, שאם אנחנו מאבדים הענף הזה, ואנחנו הולכים ומאבדים אותו, התוצאה היא הרסנית.

משה גפני: היא הרסנית מכל בחינה אפשרית.

משה גפני: גם בערכים, גם בנושאים נוספים שאני חושב שצריך לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: ואי-אפשר להתל בחקלאים שמשקיעים מכוחם, מהונם, כדי להתפרנס.

משה גפני: אני מבקש גם, אם תוכל בבקשה להתייחס, יש פה, אני רואה, גם בקשות לדיבור בעניין הזה, אחרי שאתה תדבר, יש את המשבר של הסלמונלה, שבעצם אנשים מאבדים את מקור פרנסתם כתוצאה מהעובדה שלא הוצא צו להשמדה, שאם היה מוצא צו להשמדה הם היו מקבלים פיצוי מהמדינה.

משה גפני: היות שלא הוצא צו, האנשים מאבדים את מקום הפרנסה והמדינה בעצם לא מתערבת.

משה גפני: דיברתי עם משרד האוצר, לא קיבלתי תשובה חיובית.

משה גפני: אני מבקש, אם תוכל גם בהמשך דבריך להתייחס לסוגיה הזאת.

משה גפני: יש פה גם חברים שביקשו מהאורחים להתייחס לעניין, אאפשר להם אחר כך, אבל הבמה, אדוני השר, לרשותך.

איתן ברושי: רק שנייה, יש פה נציג של האוצר?

משה גפני: כן, בוודאי.

באסל גטאס: שאלה.

משה גפני: שאלה, בסדר, אז בקצרה.

משה גפני: אתה לא ביקשת.

באסל גטאס: שאלה מקדימה - - - שנעשה עוד סיבוב.

משה גפני: נעשה עוד סיבוב.

באסל גטאס: לא, אבל אני רק - - -

משה גפני: שאלה, בבקשה.

באסל גטאס: אדוני השר, בהיותך שר השיכון - - -

משה גפני: תעשה לי טובה, מה, אנחנו הולכים אחורנית?

חיים ילין: לא, נו, גטאס.

באסל גטאס: בהיותך, כלומר בעבר.

משה גפני: בעבר, בסדר, נו.

משה גפני: טוב, חבל על הזמן, נו.

חיים ילין: חבל על הזמן.

משה גפני: שר השיכון – מה?

משה גפני: אתה צריך דירה?

באסל גטאס: מאז עשיתי סקר דרך הממ"מ על כל תקציבי הממשלה.

באסל גטאס: התברר שמשרד השיכון ומשרד החקלאות הם שני המשרדים עם הכי פחות הקצאות למגזר הערבי, ליישובים הערבים.

באסל גטאס: התמזל מזלך שהיית בשיכון ועכשיו עברת לחקלאות.

באסל גטאס: אני שואל ספציפית באמת, אם אתה מתכוון, ומה המצב היום מבחינת הקצאת משאבים נוספים דרך משרד החקלאות, וכל העניין של עידוד חקלאות - - -

משה גפני: שאלה ברורה.

משה גפני: יפה.

משה גפני: אדוני השר, בבקשה, התייחסות לדברים שנאמרו ועל התקציב.

אורי אריאל: טוב.

אורי אריאל: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גפני, לחברי הכנסת שפה, והיועצת שפה, ומזכ"לי תנועות ואחרים, כמובן לעובדי משרדי שנמצאים אתנו פה ויעזרו לנו, לנציג משרד האוצר, לכולם.

אורי אריאל: אנסה לעשות את זה מאוד במהירות, כי קשה בדקות האלה, זה מה שיש, אני מבין, אבל נשתדל לגעת בדברים.

אורי אריאל: ראשית, אני רוצה להסכים עם יושב-ראש הוועדה, ואני יודע שזה דעת החברים פה גם – החקלאות היא ערך, והיא לא רק ביטחון מזון נניח, שזה מספיק חשוב בפני עצמו, לא צריך כאילו להגיד יותר מזה, או שזה אקולוגי וירוק, ואפשר להמשיך הלאה.

אורי אריאל: ולכן המשמעות היא גם תקציבית, היא לא רק אמירה וחינוך ויצאנו ידי חובה.

אורי אריאל: אלא היא באמת מצריכה שיהיו בעקבות זה מסקנות, ואני מודה על הדיון הזה פה, חברי הכנסת שיזמו, ליושב-ראש הוועדה, ואני מקווה שגם ייצא מפה סיכום, ויושב-ראש הוועדה ייתן פה איזושהי תמיכה, איזשהו פוש כדי לקדם את הדברים.

אורי אריאל: אני רוצה להתחיל דווקא בעניין הבא, והוא התמיכה הישירה או מה שנקרא בלעז הסובסידיה – אני מציע לעבור לעברית.

אורי אריאל: תראו, יש לנו הידברות עם נציגי החקלאים, יושב פה מזכ"ל תנועת המושבים מאיר צור ואחרים, ועם האוצר, יושב פה עלי בינג ואחרים, ואנחנו בהידברות על תמיכה ישירה משמעותית, שממילא בהנחה שנגיע לסיכום – זה לא דבר ברור, לא מובטח, אבל יש הבנה שצריך לדבר על זה כי המציאות היא מאתגרת מאוד, אזי הרבה מהשאלות הן באור אחרי לגמרי.

אורי אריאל: כי אם אתה מבטיח, כמו חוק הגליל בביצים לחקלאי בצפון, הכנסה קבועה מסוימת, אז שאר הדברים הם בפרופורציה אחרת.

אורי אריאל: לא כי הם לא חשובים, לא כי לא צריך לפתור אותם, אבל הם ביחס אחר לגמרי מאשר החקלאי באמת חס וחלילה להתמוטט כלכלית לגמרי.

אורי אריאל: ואז הוא עוזב את השדה, ואז אחרים, כפי שאמר חבר הכנסת הרב וקנין, באים אחרים ותופסים את זה, וכל המשמעויות הידועות.

אורי אריאל: אנחנו מקווים שתוך מספר שבועות נגיע למסקנה אם אנחנו על המסלול באמת, ועכשיו יש ויכוחים כמה זה עולה בדיוק וכמה צריך לשלם לכל ענף – התמיכה הישירה בחלב היא לא כמו בביצים, ביצים זה לא כמו בירקות וכן הלאה, זה עולם שלם שצריך לרדת לפרטים, אחרי ובתנאי שמגיעים להבנות בעניין.

אורי אריאל: ואין לי ביטחון שנגיע, אני מקווה שנגיע, אני חושב שיש כיוון חיובי.

אורי אריאל: נושא שקשור לעניין הזה גם זה המים.

אורי אריאל: תראו, יש הבנה שבשלושה שקלים – זה המחיר היום לקוב מים באמת, עם כל ההעמסות והכול, קרוב לשלושה שקים – יש הבנה, לפי דעתי גם באוצר - -

באסל גטאס: זה המחיר שמשלמים החקלאים?

אורי אריאל: - - למים שפירים, מי מקורות.

אורי אריאל: תנו לי שנייה להסביר, כי בסוף אני מכניס את כולנו בחצי דקה לשפה משותפת.

אורי אריאל: מים שפירים, מים מתוקים, מי מקורות, עולים היום, אם מעמיסים את הכול, כולל האיגודים, קרוב ל-3 שקלים.

אורי אריאל: אני חושב שאין ויכוח היום עם אף אחד, שב-3 שקלים אין חקלאות.

אורי אריאל: עכשיו, נכון הוא שרוב החקלאים יש להם גם מים שפירים, מים מתוקים, אבל גם מים מושבים, קרי ביוב וכדומה, בסוף השקלול הוא לא 3.

אורי אריאל: אבל גם ב-2.5 או ב-2.40 וכן הלאה, זה לא נושא את רוב ענפי החקלאות, גם אם מישהו יראה שיש ענף אחד שיכול לחיות עם זה.

אורי אריאל: ואנחנו שואפים להגיע לפחות מ-2.

אורי אריאל: יש מערכת דיונים ענפה ואינטנסיבית משבוע לשבוע, זה לא פעם בארבעה חודשים נפגשים לדבר אלא ממש אינטנסיבית עם ארגוני החקלאים, עם רשות המים, שהיא אצל שר האנרגיה והתשתיות, ועם כמובן נציג האוצר.

אורי אריאל: ואנחנו מנסים להגיע למה שנקרא אמבטיה ארצית או אמבטיה אזורית, בסוף זה כנראה יהיה איזשהו שילוב בין הדברים, ונוסיף על זה השקעות בהבאת מים מושבים נוספים כדי להוריד את המחירים.

אורי אריאל: לא ניכנס עכשיו לנוסחאות השונות מקוצר זמן, זה נושא בפני עצמו.

אורי אריאל: אנחנו יכולים, אני חושב, להגיע להבנות ולהסכמות.

אורי אריאל: המימוש והביצוע של זה ייקח זמן, כי יש פה חקלאים שיש להם בארות פרטיות, ויש כאלה שהשקיעו, וכן הלאה וכן הלאה, עולם שלם, לא פשוט, אני חושב שהוא הכרחי פעם אחת.

אורי אריאל: והוא גם אפשרי, הפתרון הוא אפשרי, הוא לא דבר בלתי אפשרי.

אורי אריאל: אני קושר לזה את הדיון על חוק המים.

אראל מרגלית: זהו, איך זה מסתדר עם חוק המים?

אורי אריאל: רגע, אתייחס.

אורי אריאל: רשמתי הכול, אתייחס.

אורי אריאל: מבחינתי כשר החקלאות הדיון צריך להיות פה.

אורי אריאל: הוא לא צריך להיות בשום מקום אחר.

אורי אריאל: אני חושב שזו הבמה הנכונה, זה המקום.

חיים ילין: פה, אתה אומר, בוועדה הזאת?

אורי אריאל: פה בוועדת כספים.

אורי אריאל: לא הובנתי?

אורי אריאל: מה זה פה?

חיים ילין: לא יודע, פה זה בכנסת.

אורי אריאל: זאת אומרת פה בוועדת הכספים.

משה גפני: לא לא, הוא אומר בוועדת הכספים.

אורי אריאל: אז אני ברור.

חיים ילין: צריך להילחם על זה בוועדת הכנסת.

אורי אריאל: אכן ועדת הכנסת צריכה להכריע בזה, אני לא יושב שם.

אורי אריאל: זהו, כל אחד יעשה את שלו, אני לא רוצה יותר מזה לומר.

אורי אריאל: תראו, יש לנו מחסור בתקציב בהרבה מאוד נושאים, חלקם עלו פה, לא כולם, החל מחבר הכנסת ברושי שהעלה את הקרן לנזקי טבע ואת ההשקעה בתשתיות ביישוב הוותיק, ואני יכול להמשיך הלאה והלאה.

אורי אריאל: אנחנו יכולים לפתור את הבעיה, בהסכמת האוצר, צריך את האוצר, כי אצלנו יש מזומנים ברזרבה והרשאה ברזרבה, מכובדי היושב-ראש, שאם היא תשוחרר לנו, אנחנו יכולים לפתור את בעיות המשרד.

אראל מרגלית: מה זה אצלנו?

אורי אריאל: במשרד.

אורי אריאל: במשרד.

משה גפני: רגע, אראל, שנייה.

משה גפני: איזה בעיות?

אורי אריאל: במשרד רשום, בתקציב המאושר, מה שאתם אישרתם לנו, יש רזרבה של כ-100,000,000 שקל מזומן – כ-100, בסדר, יכול להיות שטעיתי לפה עשרה, לשם.

משה גפני: כן, לא חשוב, בסדר.

אורי אריאל: רגע.

אורי אריאל: ויש אותו סכום, כ-100,000,000 שקל בהרשאה להתחייב.

אורי אריאל: אם האוצר ישחרר לנו ויגיד: זה לפעולות, כפי שנסכם, עזבו רגע אם זה לסלמונלה או לזה או לזה, אנחנו יודעים ליישר את הגב של המשרד, שיש לו חוסר של כ-200,000,000 שקל בתקציב, בהרבה מאוד נושאים, אני יכול לפרט אותם, אבל אני לא חושב שזה העניין.

אורי אריאל: עכשיו, זה נמצא בתקציב, זה אושר על-ידי הכנסת.

אורי אריאל: זה לא להביא כסף עכשיו ממקורות לא ידועים – כן, אבל זה לא לשחרר.

אורי אריאל: עכשיו, לאוצר יש את השיקולים שלו, אני מכבד אותם, רוצים – יציג את זה.

אורי אריאל: אבל יש את זה בתקציב, זה מה שאני רוצה לומר.

אורי אריאל: זאת אומרת, יחסית – יחסית, אני מדגיש – זה קל.

אורי אריאל: האם אפשר להגיע להסכמה?

אורי אריאל: לא יודע, נשמע את האוצר.

אורי אריאל: אבל זה אישרתם לנו בתקציב, המדינה אישרה את זה בתקציב.

אורי אריאל: אני לא לוקח עכשיו תקציב - - -

משה גפני: המדינה לא אישרה שום דבר.

משה גפני: אישרנו את זה כאן וביקשנו מהמליאה גם לאשר.

אורי אריאל: אני מודה לכם על ההתחשבות ועל הרצון הטוב.

אורי אריאל: ואכן, זה אושר בוועדת הכספים ואחרי זה במליאה בשלוש קריאות.

אורי אריאל: תיאורטית, זה עומד לרשותנו, אבל כידוע כן צריך את האוצר.

משה גפני: מר בינג, נצטרך אחרי השר לשמוע, אם אתם מקבלים את האתגר הזה שהשר הציב עכשיו.

משה גפני: הוא מתחייב שבמשך 2016 לא תהיינה דרישות תקציביות ממשרד האוצר.

משה גפני: אם הוא לא התחייב, אני מתחייב בשמו.

איתן ברושי: זה צריך להתחייב עם הקדוש ברוך הוא.

משה גפני: לא, זה לא קשור.

משה גפני: הקדוש ברוך הוא רוצה לראות מה משרד האוצר עונה.

משה גפני: אתה לא צריך להתלבט בזה כל כך.

משה גפני: הם לא ייתנו לך תשובה חיובית, אתה יודע.

אורי אריאל: אתה יודע מה?

אורי אריאל: אני מסכים.

אורי אריאל: יאללה, גמרנו, שכנעת אותי.

אורי אריאל: עד לרגע זה היססתי, חשבתי, עכשיו השתכנעתי.

אורי אריאל: בסדר.

אורי אריאל: טוב, אני רוצה להתייחס באופן ספציפי לדברים שהעלו חברי הכנסת, כדי שלא יהיה כאילו אנחנו לא ענינו.

אורי אריאל: אז מינהלת ההשקעות, התיאור של חבר הכנסת ברושי הוא נכון, אנחנו באפס, יכולת השקעות, בשנת 2016.

אורי אריאל: זה דבר, איך להגיד לכם: מוזר, בלתי אפשרי – כל המילים נכונות.

אורי אריאל: אבל צריך להגיד ביושר, רק להשלים את התמונה, שהכסף נלקח להשקעות בגין נניח המשבר בענף הפלפל בערבה, שהוא לא הכול עלינו, גם האוצר השתתף בו.

אורי אריאל: ושיעבדנו את מה שהיה לתוכניות מסוימות מיוחדות כמו בעוטף עזה.

<אברהם דניאל: - - - לא חשובים?

<אברהם דניאל: אני לא מבין.

אורי אריאל: לא אסכים שתפריע לי.

אורי אריאל: אם היושב-ראש מסכים, זה דבר אחר.

משה גפני: לא לא לא, קודם כול, אני לא אסכים.

משה גפני: לפני שהשר לא מסכים, אני לא מסכים.

אורי אריאל: אז בסדר.

אורי אריאל: הקשבתי לכולם, אקשיב גם לכם, אתה יודע את זה.

משה גפני: כן, בדיוק, מה השאלה.

משה גפני: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: אז יש איזשהו תקציב, אבל הוא משועבד.

אורי אריאל: בכלל צריך להגיד על תקציב משרד החקלאות, שהוא אולי התקציב הכי גבוה שהיה אי פעם במשרד החקלאות, אבל הגמישות בו קטנה, כי האוצר צבע סעיפים גדולים, משמעותיים בתוך התקציב, לדוגמה, מחלת הברוצלוזיס.

אורי אריאל: זו מחלה שיכולה להביא לסיכון גם של חיי אדם – נא לא להיבהל, לא לעשות פניקה גדולה מדי.

אורי אריאל: היא בעיקר בדרום, בעיקר אצל הבדואים.

אורי אריאל: בסדר, קיבלנו בשביל זה, מה שלא היה בשנים קודמות, היה כמה מיליוני שקלים, קיבלנו 50.

אורי אריאל: אבל זה רק לזה.

אורי אריאל: ואיתן ברושי, גם אם לא נשתמש שם באגורה אחת, כדי להעביר את הכסף להשקעות – דיברנו על זה, אבל יש סעיפים אחרים – כן, צריך את הסכמת האוצר, כללי העבודה ידועים פה, אני לא צריך לספר לכם.

אורי אריאל: ולכן יש לנו בעיה ואנחנו חסרי גמישות גם במינהלת ההשקעות, גם בקנ"ט – קרן נזקי טבע בעברית מלאה – שלא לדבר על תשתיות ביישוב הוותיק.

אורי אריאל: אין חיה כזאת.

אורי אריאל: הייתה.

אורי אריאל: בוטלה.

אורי אריאל: אין לה שום ביטוי, אפילו לא של שקל אחד.

אורי אריאל: זאת אומרת, אין בה סעיף, הוא סגור הסעיף הזה, התקנה הזאת.

אורי אריאל: זה נכון, התיאור של ההתדיינות בין האוצר, קק"ל, ממשלה, על כספי קק"ל נקרא לזה, הוא כזה שאנחנו לא מצליחים לחלץ משם כסף, למרות שגם הנהלת קק"ל אמרה שהיא בעד מאוד ולמרות ששר האוצר אמר לי: אני בעד, אדבר איתם.

אורי אריאל: אמרתי לו: אתה לא צריך לדבר איתם, אתה צריך לדבר עם הממונה על התקציבים, כי הכסף שלו.

אורי אריאל: הוא אמר לי: אטפל בזה.

אורי אריאל: נכון לרגע זה לפחות אין לי תשובה חיובית.

אורי אריאל: זאת אומרת, התשובה היא שאין.

אורי אריאל: לא צריך לטשטש את זה.

אורי אריאל: האם יהיה?

אורי אריאל: אני מקווה שכן.

משה גפני: היה הסכם אבל.

איתן ברושי: יש טיוטה שלא נחתמה.

אורי אריאל: הממשלה החליטה שקק"ל תעביר מיליארד שקל למטרות מסוימות.

אורי אריאל: חקלאות לא נמצא בין המטרות שם, זה לשיקול, זה לכיתות, לאיכות הסביבה ולעוד משהו.

<אסף לוי: תחבורה.

אורי אריאל: תחבורה, נכון.

איתן ברושי: הלאימו את הכסף.

אורי אריאל: עזבו רגע הלאימו, עכשיו אנחנו לא מדברים על קק"ל-ממשלה, אלא מיליארד יש, עכשיו השאלה מה עושים בו.

אורי אריאל: אנחנו ביקשנו משם כ-100,000,000 שקל, הדברים האלו, הירוקים - - -

משה גפני: קק"ל אבל העבירו את המיליארד לממשלה?

אורי אריאל: כן, אין ויכוח על זה.

חיים ילין: לפי הנתונים זה 1.2 מיליארד ב-2016, ומיליארד ב-2017.

חיים ילין: זה 2.2.

אורי אריאל: זה לא משנה.

משה גפני: החוק מונח על שולחן הוועדה.

משה גפני: פיצלנו אותו.

משה גפני: זאת אומרת, אם יש בעיה, אנחנו יכולים להמשיך - - -

חיים ילין: לא, אני אומר - - -

איתן ברושי: חיים, תקשיב מה שהוא אומר.

חיים ילין: של שנתיים והם יותר גדולים.

אורי אריאל: לא אם, אלא מכיוון ש - - -

איתן ברושי: תנו לגפני להסביר מה - - -

אורי אריאל: אז הנה, התגלתה בעיה.

משה גפני: זה נמצא על שולחן הוועדה.

חיים ילין: אז יש?

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: נדבר על זה, בסדר.

אורי אריאל: לגבי הערתו של חבר הכנסת הרב וקנין – אכן, יש בעיה משמעותית במה שנקרא כרגע בשפה המקצועית חוק ההתיישבות.

אורי אריאל: יש חוק שמגדיר מה מותר לחקלאי לעשות בנחלתו, שהוא קיבל אותה – גם פה אני רוצה להגיד את זה באופן מלא וביושר – הוא קיבל אותה ללא מכרז, ללא תשלום, כדי אכן לעשות חקלאות.

אורי אריאל: ותפקידנו לעזור לו, ברור, משרד החקלאות תפקידו לעזור לחקלאים.

אורי אריאל: גם לצרכנים, אבל עכשיו אנחנו מדברים על החקלאים.

אורי אריאל: עכשיו, באים החקלאים – חלקם ולא כולם ודאי וכו' – ואומרים: בסדר, אני בשטח שקיבלתי לפני 40 שנה של 30 דונם, שזו הנחלה שלי, לא יכול לחיות.

אורי אריאל: והוא צודק.

אורי אריאל: אנחנו יודעים לבדוק את זה, הוא צודק, זו לא אמירה בעלמא, שסתם אין לו חשק, הוא עייף, הוא חולה – לא, אי-אפשר לחיות היום עם 30 דונם, לא יעזור לאף אחד.

אורי אריאל: ואז הוא מעביר את זה לשכנו.

אורי אריאל: וכשהוא מעביר את זה לשכנו, כולנו מבינים – טוב, השכן גר באותו מושב.

אורי אריאל: אבל יש גם באמת תופעה, שהיא רחבה, והיא נושאת פרי בגלל הדבר הידוע לכולנו, שיש יתרון לגודל.

אורי אריאל: כשמתאגדים מושבי הנגב ואומרים לחברה כלכלית שלהם – לא חיצונית, שלהם – אומרים לה: קחי בשם כולנו את כל הקרקעות, תעבדי אותם ביחד.

אורי אריאל: והטרקטור במקום לנסוע, כל 30 מ' לעשות סיבוב, ולא להצליח להסתובב אפילו, הוא נוסע שלושה ק"מ, מעבד את הקרקע.

אורי אריאל: גם שומר על השטחים – הכול טוב.

אורי אריאל: דא עקא, שיש בעייתיות, אגיד את זה בצורה זהירה, עם חוק ההתיישבות בהסדר הזה.

משה גפני: הרב לייזרזון, ברוך הבא.

משה גפני: תסדרי לו מקום.

<קריאה: הוא ח"כ לשעבר.

משה גפני: מה זה ח"כ לשעבר?

אורי אריאל: הוא לא ח"כ, בחייכם.

אורי אריאל: הוא הח"כ ה-121, מי שעוד לא זיהה.

משה גפני: כן.

אורי אריאל: לגבי הערותיו של חבר הכנסת חיים ילין – חוק המים, דיברנו.

אורי אריאל: יש פח"ע חקלאית.

חיים ילין: איך?

אורי אריאל: יש פח"ע חקלאית, פעילות חבלנית עוינת.

חיים ילין: אני אתך.

אורי אריאל: לא גניבות, אני מציע לשנות את המינוחים, יש לזה משמעות.

חיים ילין: בבקשה.

אורי אריאל: ואכן, אנחנו צריכים לשנות את הכלים העומדים לרשות הסיירת הירוקה וכל האוכפים למיניהם, אין להם היום מספיק שיניים.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים בתוך איזשהו תהליך שמנסה להגביר את היכולת שלהם.

אורי אריאל: ואני מקווה שנצליח ונעשה.

אורי אריאל: אנחנו מעודדים תנועות התנדבות שעוזרות לחקלאים לעבוד ולשמור, כמו "השומר החדש", משקיעים בזה כמה משרדים ביחד, כולל אנחנו: האוצר, חינוך, לא יודע מי עוד, לא זוכר, כ-15-12 מיליון שקל, לא סכומים מבוטלים.

אורי אריאל: זה הולך וגדל.

אורי אריאל: תופעת התנדבות יוצאת דופן בערכים שלה, בהתנהלות שלה, בדברים, ראויה לכל מילת שבח.

אורי אריאל: פערי התיווך.

אורי אריאל: יתייחס לזה צביקה.

חיים ילין: לכן אני מסתכל על קנ"ט – אין ביטוח.

אורי אריאל: צביקה כהן יתייחס לזה, בסדר?

חיים ילין: בסדר - - -

אורי אריאל: בואו, אני רוצה לנסות לסיים.

אורי אריאל: פערי תיווך – אכן, יש בעיה כזאת.

אורי אריאל: ואנחנו ניסינו לטפל בה דרך חקיקה מיוחדת שתהיה, והגענו למסקנה, משרד המשפטים בעיקר, שזה לא נכון ולא טוב וכו', אלא נלך לבדיקה ולבחינה, וזה מה שאנחנו עושים היום, להכניס את זה לחוק הפיקוח על מוצרי יסוד.

אורי אריאל: אם שר האוצר ואנוכי נחתום שמוצרים מסוימים – אגיד מה לא, אננס לא יהיה שם, ותפוח אדמה יהיה שם.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, זו הצעת חוק שלי ושל איציק וקנין מהכנסת הקודמת, שגם תמכת בה בוועדת שרים, ועברה טרומית בכנסת הקודמת.

משה גפני: הוא מאז תומך בזה.

משה גפני: עכשיו הוא גם מדבר על זה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אשמח אם זה גם יהיה בחקיקה, שסוף סוף הצעת החוק שהועלתה וקודמה תגיע גם לסיומה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: טוב, הלאה.

אורי אריאל: טוב, אני לא יודע להתייחס עכשיו לחקיקה, ולפי דעתי לא חייבים חקיקה, מספיק ששני השרים חותמים, אבל אבדוק גם את החקיקה.

אורי אריאל: בקיצור, אם אנחנו אומרים שבצל ושום וכו' הם מוצרי יסוד, אנחנו יודעים לפקח על המחירים שלהם.

אורי אריאל: יחסית יותר מהר מחוק.

אורי אריאל: דא עקא, גם פה יש בעיה, כמו כל דבר, שלא בטוח שאנחנו יודעים לפקח באמת ושהפיקוח יעיל, ושהוא יביא למטרה שלשמה אנחנו רוצים.

אורי אריאל: אנחנו לא רוצים פיקוח שהוא פיקוח, אנחנו רוצים בעיקר תחרות, שלא תהיה אי הבנה.

אורי אריאל: זה עושה את העבודה הכי טוב.

אורי אריאל: לפעמים כשיש כשלים, ואנחנו רואים שיש כשל, המצב הנוכחי הוא לא בסדר.

אורי אריאל: ולכן זה מה שאנחנו בודקים עכשיו, אני מקווה שזה ייגמר.

אורי אריאל: לגבי הערת חבר הכנסת מרגלית – חבר הכנסת מרגלית צודק, ואני מבקש רגע להדגיש את העניין הזה.

אורי אריאל: נושא המחקר והפיתוח הוא בעינינו, מעבר לשוטף, שכל מה שדיברנו בו עכשיו הוא חשוב ודחוף – חלקו גם יותר משוטף, הוא תשתיתי, הוא בעל משמעות ארוכת טווח, כמו התמיכה הישירה, כמו חוק ההתיישבות – יש התעוררות גדולה מאוד בתחום המזון בכלל והנספחים שלו.

אורי אריאל: מה זה הנספחים שלו?

אורי אריאל: הם לפעמים לא נספחים, לפעמים הם עיקר, זה ייצור תרופות מהצומח.

אורי אריאל: אלה דברים מופלאים, באמת יוצאי דופן, שווה ללמוד, להכיר, לבוא אצלנו למכון וולקני, מקומות אחרים.

אורי אריאל: אנחנו חושבים שאנחנו צריכים להשקיע בזה הרבה יותר, כי זה ייתן את העתיד לחקלאות, לדברים אחרים לגמרי.

אורי אריאל: יגדלו גם גזר, ימשיכו לגדל תפוחי אדמה, אבל העיקר יהיה מדברים עתירי ידע שלוקחים תפוח, אז יודעים כמה נתרן יש בו – על כל תפוח, לא על סוג.

אורי אריאל: וזה מזון בריאות, ואפשר להמשיך לפתח את זה, אני יודע שחבר הכנסת מרגלית מושקע בזה עד הצוואר, וטוב שכך, ועושה עבודה חשובה.

אורי אריאל: סיכמנו עקרונית עם ראש הממשלה שצריך ללכת לכיוון הזה.

אורי אריאל: עוד פעם, ללכת זה אומר לשים תקציב והתארגנויות נוספות.

אורי אריאל: אנחנו רואים התעוררות גדולה גם בשוק הפרטי בעניין הזה.

אורי אריאל: יש התעניינות של גורמים פרטיים לגמרי, שמדברים על השקעות בסדרי גודל של עשרות מיליונים וגם מאות מיליונים בתחום הזה בכלל, ומתחילים להקים קרנות – רוב הקרנות לא קיימות, אבל מדברים ורואים תנועה בשטח.

אורי אריאל: אכן, ראוי שהמדינה תעודד את זה, דגם דומה למה שהיא עשתה בהיי-טק.

אורי אריאל: היא נתנה בעצם רשתות ביטחון, ועל רשתות הביטחון האלה באו הקרנות ועשו את מה שעשו, יחד עם האנשים כמובן, והמדינה לא נאלצה להשתמש ברשתות הביטחון שהיא שמה.

אורי אריאל: זה לא אומר שזה גם בחקלאות ככה, אבל לפחות מהניסיון בהיי-טק.

אורי אריאל: ולכן אנחנו מאוד תומכים בזה ורוצים.

אראל מרגלית: זה הזמן לעשות - - -

אורי אריאל: לגבי הערת חבר הכנסת גפני, יושב-ראש הוועדה, על הסלמונלה – תראו, יש פה שני מרכיבים.

אורי אריאל: מרכיב אחד הוא הגורם המקצועי, זה ד"ר נדב גלאון, האחראי על השירותים הווטרינריים, שצריך להכיר בזה ולהוציא צו השמדה.

אורי אריאל: בלי שהגורם המוסמך, ואני מבקש – עוד פעם, אני לא רוצה לטשטש, אני רוצה שכל העובדות יהיו, אחרי זה נקבל החלטות.

אורי אריאל: בלי שהגורם המוסמך – והוא גורם מקצועי, הוא לא אני.

אורי אריאל: היה לנו סיפור גדול מאוד, משמעותי, בגליל, ב"מילואות עוף" במפעלים שם.

אורי אריאל: אני חשבתי שאכן מגיע שנוציא צו השמדה כדי לתת להם פיצוי.

אורי אריאל: הגורם המקצועי לא אישר את זה.

אורי אריאל: מהרגע שאין אישור - - -

משה גפני: מי הגורם המקצועי.

משה גפני: למה הוא לא הוציא צו?

משה גפני: שמע, הרי היה צריך להשמיד.

אורי אריאל: רגע, שנייה אחת.

משה גפני: לא, מה הנימוקים?

אורי אריאל: אסביר.

אורי אריאל: אומר נדב גלאון – הוא לא פה, נכון?

אורי אריאל: יש לנו נציג פה שלו?

אורי אריאל: אני אגיד.

אורי אריאל: אומר נדב גלאון: יש אפשרות לקחת את העופות האלה, לשחוט אותם.

אורי אריאל: אם אתה עושה להם טיפול תרמי, בעברית קלה: עושה שניצלים, לא מוכר אותם - - -

<קריאה: אין טיפול תרמי בארץ.

אורי אריאל: רק שנייה.

אורי אריאל: אבל, רבקה, עם כל הכבוד, תני לי לגמור ותשמעי את הכול.

אורי אריאל: אני לא מתכוון להסתיר מיושב-ראש הוועדה ולו פרט אחד.

אורי אריאל: אם אתה עושה - - -

<קריאה: - - -

משה גפני: אבל אי-אפשר באמצע.

משה גפני: אאפשר לכם להעלות את זה, לא מתפרצים באמצע.

אורי אריאל: אם המשחטות יעשו קו מיוחד, כי אי-אפשר לשחוט אחרי זה, כל פעם ינקו וישחטו, וישימו את זה בקירור, ואחר כך יעשו מזה שניצלים לאורך הזמן, כי אין כושר ייצור בתרמי הזה, בטיפול הזה, אזי כאילו אפשר לפתור את העניין ולא צריך להוציא צו השמדה.

אורי אריאל: בחנו, ואכן יש קושי עד כדי בלתי אפשרי לעשות את זה באמת באופן מעשי.

אורי אריאל: זה נכון.

משה גפני: הוא כותב שאין אפשרות לעשות את זה.

אורי אריאל: זה עובר את משרד הבריאות, זה בסדר, בפועל הכמויות הן כאלה שאי-אפשר לעשות את זה.

אורי אריאל: כך או כך, הוא לא הוציא אישור לצו השמדה.

אורי אריאל: אם הוא לא מוציא אישור, אני לא יכול לחתום ולא יכול לאשר, והמשרד מנוע.

אורי אריאל: עכשיו, זו בעיה פנימית שלנו בצד המקצועי שצריך לטפל בה.

אורי אריאל: אבל בואו נניח שהוא כן יוציא מחר, אז יש לנו קושי וחסר תקציבי, שצביקה ידבר על זה, יסביר את זה בעוד רגע.

אורי אריאל: אני מבקש לסיים, אני חושב שעניתי לכל – אה, סליחה, חבר הכנסת באסל, איפה הוא?

אורי אריאל: יצא?

משה גפני: אני אגיד לו.

אורי אריאל: אגיד משפט.

חיים ילין: יש לו עוד ישיבה.

אורי אריאל: אין לי טענות.

משה גפני: אם אפשר, בקצרה.

אורי אריאל: משפט אחד.

אורי אריאל: אנחנו מעוניינים לעזור למגזר הערבי, כמו לבדואי, כמו לדרוזי והצ'רקסי – למיעוטים.

אורי אריאל: אני אומר בצורה הכי ברורה: אנחנו לא מקבלים מספיק בקשות בגלל חוסר מוכנות של המגזר הזה, בגלל בעיות שיש לו בעיקר עם הערבוב של אדמות פרטיות ואדמות מדינה, ואיך להגיש וכו' וכו'.

אורי אריאל: אתם יודעים, כשלא קונים כרטיס בפיס, לא זוכים, אין מצב לזכות.

אורי אריאל: עכשיו, הם באים אלי, אני מסתכל, אין בקשות.

אורי אריאל: אם אין בקשות, אי-אפשר לאשר.

משה גפני: אוקיי.

אורי אריאל: אבל אנחנו רוצים לעזור.

אורי אריאל: בבקשה, כל אחד, גם מהח"כים, גם מראשי הרשויות שיפנה אלינו, יקבל טיפול מלא מלא, לא בערך ולא מתחמק ולא שום דבר.

אורי אריאל: אני רוצה לסיים כרגע - - -

אורלי לוי אבקסיס: לפני שאתה מסיים.

אורי אריאל: לא, אני מוכן - - -

משה גפני: משפט אבל.

אורי אריאל: כן, נו.

אורלי לוי אבקסיס: שלא נפספס אותך.

אורי אריאל: בבקשה.

משה גפני: כן, משפט.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, באמת רציתי לשאול את עמדתך, ומה המשרד עושה בכל הנושא של הצלת עודפי מזון.

אורלי לוי אבקסיס: ביקרנו גם ביום העוני, ואנחנו יודעים שהעודפים, וזה יכול לעזור גם לחקלאים בסופו של דבר, כי המדינה יכולה לפצות אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל עודפי המזון האלו שמושמדים לא מגיעים לידיים – אתה יודע, הם לא מעלים את מחיר השוק, כי אלה אנשים שלא לוקחים במשחק הזה בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה בהחלט יכול להציל נפשות, זה יכול לעזור בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שיש מתנדבים שיכולים אפילו לעזור לחקלאים, איך - - -

משה גפני: העוזר שלי פנה אתמול ליושב-ראש הכנסת על מזון שהוא ראה כאן במזנון, שמסתיים היום וזורקים אותו.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: אז קל וחומר, תחשוב, בחקלאות למשל, לפעמים מעדיפים להשמיד יבולים - - -

משה גפני: כן, משפט.

משה גפני: בסדר, אורלי.

משה גפני: כן.

משה גפני: אם אתה משיב לה, אתה יודע, יש גלגול שבועה, יש לי שני דברים קצרים, אם תוכל לענות עליהם גם.

אורי אריאל: בבקשה.

משה גפני: לגבי שמן הזית ולגבי הנושא של ההיטל על ייבוא הטונה.

משה גפני: משפט גם.

אורי אריאל: כן כן.

אורי אריאל: אחד, אני נוכח לדעת, סלח לי היושב-ראש שאני מעיר לך, שאתה לא קורא את התקשורת החרדית.

אורי אריאל: כבר פורסם שנתנו אישור לשמן זית ייבוא ללא – סליחה על ההערה.

משה גפני: לא, ההערה במקומה.

משה גפני: אמרתי פה, שכתבת מכתב לחבר הכנסת אורי מקלב ולסגן השר מאיר פרוש.

משה גפני: ואמרתי גם שזה פורסם אתמול ב"יתד נאמן".

אורי אריאל: סליחה.

<קריאה: שמה?

משה גפני: שהבעיה של שמן הזית נפתרה.

משה גפני: אבל שמעתי שאחרי זה עוד מתנהלים בכל זאת דיונים.

משה גפני: אם זה סודר, אז זה סודר.

משה גפני: הרב לייזרזון, אם זה פורסם ב"יתד נאמן", זה ברור שזה - - -

אברהם יוסף לייזרזון: אם הרב גפני אומר, מי אני - - -

איתן ברושי: כבוד הרב, טוב שנס פך השמן לא היה תלוי בפקידי האוצר ולא הייבוא.

איתן ברושי: לא היה נס פך השמן אם היו פקידי אוצר.

אורי אריאל: אני מתנגד להשמצות פקידי האוצר, היה נס כפול אם הם היו.

אורי אריאל: אבל זה פעם אחרת, זה נדבר בחנוכה.

עמר בר-לב: נס כפול, השאלה למי?

אורי אריאל: רגע, שנייה, אני מסיים, חברים.

משה גפני: כן, בבקשה.

אורי אריאל: אז שמן זית מבחינתי אושר, אני לא יודע על דיונים נוספים.

אורי אריאל: אם יש איזושהי בעיה, נא לפנות אלי, נטפל, אנחנו מבינים את הצורך.

משה גפני: כן, זה פורסם באמת.

אורי אריאל: והיטל הטונה – אני לא יודע מה זה, אם מישהו מעובדי משרדי יודע מה זה.

משה גפני: הורידו את המכס על זה, והמגדלים פה מתלוננים, הם אומרים: המחיר לא ירד.

<אסף לוי: לא המגדלים.

איתן ברושי: התעשיינים.

משה גפני: התעשיינים.

אורי אריאל: שנייה, תיכף צביקה יענה, אני לא יודע.

משה גפני: אז הוא יענה, בסדר.

משה גפני: איתן, דיברת אתי על הטונה.

איתן ברושי: איזו שאלה.

איתן ברושי: לא נפתרה הבעיה.

איתן ברושי: זו המדינה היחידה שיש ועדות מיוחדות להיתרי ייבוא.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל, איתן, צביקה יענה.

אורי אריאל: אני מבקש לענות לחברת הכנסת לוי.

משה גפני: אגב, אני רוצה להגיד לחברי הוועדה, אדוני השר, וחשוב שאתה גם תהיה כאן:

משה גפני: אני ב-10:30 עושה הצבעה על מס המעסיקים בחקלאות.

אורי אריאל: אבל אין לי הצבעה, אתה לא צריך אותי.

משה גפני: לא משנה, אבל אתה צריך לראות את זה.

אורי אריאל: ואתה לא יודע איך אצביע.

אורי אריאל: למה לך, עזוב.

משה גפני: מה שנכון נכון.

אורי אריאל: לא דיברת אתי על זה.

אורי אריאל: תשובה לחברת הכנסת אורלי לוי ואחרי זה משפט סיכום.

משה גפני: בבקשה.

אורי אריאל: אכן, קודם כול, הנושא הזה הוא בעיני יותר מחשוב.

אורי אריאל: זה החסד שבו היהדות התברכה ויודעת לעשות ואנחנו עושים המון, ועדיין בתחום הזה יש – אשתמש במילה קצת קשה – כשל ארגוני, למרות שאיך אמר לי יושב-ראש "לקט", שהוא הארגון הכי גדול.

אורי אריאל: אתם מכירים אותו?

איתן ברושי: כן כן.

אורלי לוי אבקסיס: "לקט ישראל".

משה גפני: זה נכון.

יצחק וקנין: הכי גדולים שיש.

יצחק וקנין: זו האמת.

יצחק וקנין: אין עוד מגזר שתורם כמו החקלאים.

אורי אריאל: אז אני מצטט אותו ומוריד את הכובע, כי הוא יודע, והוא לא צריך לקנות קולות פה מאף אחד.

אורי אריאל: ואני מצדיע לחקלאים.

יצחק וקנין: אולי בשביל זה אנחנו עדיין שורדים.

אורי אריאל: נכון.

אורי אריאל: יכול להיות שבהחלט גם בגלל זה.

אורלי לוי אבקסיס: איך המשרד עוזר לחקלאים לעזור לעניים?

אורי אריאל: אז אני רוצה להגיד.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לשנות את התקנות הקיימות היום, שהן לא מספיק טובות בנושא העודפים והן לא מביאות באמת בסוף את התוצרת הראויה שכולנו רוצים בה.

אורי אריאל: נשנה, בעזרת השם, את התקנות ונביא את זה למקום יותר טוב, שיותר עודפים יגיעו לארגונים המתנדבים, שיחלקו אותם כפי שהם עובדים.

אורי אריאל: אני לא רוצה להיכנס לתחום הזה, זה תחום חשוב מאוד, אפשר לעשות בו עוד הרבה יותר, כולל אוכל ממוסדות, כמו הכנסת וכן הלאה.

אראל מרגלית: אנחנו יודעים שאתה יודע.

אורי אריאל: זה לא אני.

אורי אריאל: זאת סיוון ואורלית ואסף וצביקה וחבורה שלמה.

אורי אריאל: יחד עם אנשי האוצר, שאתה טוען שבלעדיהם היה נס, אני אומר לך שהניצול הזה הוא גם תודות להם, ולחשב הכללי, שלא נמצא פה, אני חושב, נציגו.

אורי אריאל: והניצול הזה מראה על חבורה יוצאת דופן שיודעת לעבוד.

אורי אריאל: ותודה רבה על ההזדמנות להציג בפניכם את הדברים.

אורי אריאל: אם אפשר לסכם, בין השאר, שיהיה סיור בהזדמנות של כמה שעות, לראות מקבץ של נושאים ככה מרוכזים.

משה גפני: מה זה סיור?

אורי אריאל: סיור של לראות את בעיית הסלמונלה.

אורי אריאל: נשמע את האנשים בשטח, אפשר לשמוע אותם גם פה.

אורי אריאל: נראה מה זה חקלאות היי-טק – לייזרזון, מדבר כהן, ככה לא הייתי מעיר לך כלום.

אברהם יוסף לייזרזון: תהיה בריא.

אברהם יוסף לייזרזון: תצליחו.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: אז נשמח.

אורי אריאל: לפחות מבחינתנו, סיכום אחד מהישיבה הזאת, אם אפשר שתשוחרר לנו הרזרבה והתקציב - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: תיכף נמשיך בעניין הזה.

אורי אריאל: - - אז נוכל לזקוף את קומתנו וללכת קוממיות ולסייע לחקלאים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אדוני השר, אל"ף, אני מודה לך על הסקירה המקיפה.

אורי אריאל: רגע, היו פה עוד תשובות - - -

משה גפני: לא, רגע, אנחנו לא מסיימים את הדיון, אתה נשאר עד 11:00.

משה גפני: לא, סיכמנו – לא סיכמנו האמת.

משה גפני: אה.

משה גפני: לא משנה, זה מעניין.

אורי אריאל: עוד רבע שעה, נו.

משה גפני: יהיו פה כמה דברים חשובים.

משה גפני: עלי בינג, אמר שר החקלאות, שאם משחררים לו את הכסף, ובאמת יש צורך חיוני ממדרגה ראשונה, ובעניין הזה יש תקציב החקלאות, אם משחררים לו את הרזרבה, גם את ההרשאה להתחייב וגם את הרזרבה, הוא מתחייב – אני מתחייב בשמו יותר נכון – אין דרישות תקציביות במהלך 2016, ואז הוא יכול לפעול באופן מסודר עם תקציב נורמלי, בגלל שהתקציב איננו מאפשר פעילות של משרד החקלאות, כפי שצריך.

משה גפני: מה עמדתכם בעניין?

משה גפני: ואני רוצה את התשובה גם לגבי הסלמונלה, כי גם זה השר אמר שמשרד האוצר צריך להחליט בעניין הזה.

<עלי בינג: ראשית, תקציב המשרד הוא גבוה השנה מכל השנה שעברו, נסגר במסגרת הסיכום התקציבי שלנו לפני בניית התקציב.

<עלי בינג: חשוב להבין שהתקציב הוצע בהתאם להסכמה בינינו לבין משרד החקלאות, לא כפייה שלנו כלפי משרד החקלאות, וחלק גדול ממנו באמת הלך למטרות אחרות, כמו שציין שר החקלאות:

<עלי בינג: לטובת הטיפול במחלת הברוצלוזיס הוקצו 50,000,000 שקל, לטובת תשתיות-על בחברה הבדואית הוקצו 100,000,000 שקל בהרשאה להתחייב.

<עלי בינג: זאת אומרת, היה פה איזשהו סדר עדיפויות של המשרד, שבסיכום אתנו הוקצו לכך תקציבים גדולים.

<עלי בינג: התקציב עומד השנה על למעלה מ-1.5 מיליארד שקלים.

<עלי בינג: מעבר לכך, אתייחס בקצרה רק לנקודות שכן הועלו.

<עלי בינג: תקציב מינהלת ההשקעות יעמוד השנה על למעלה מ-100,000,000 שקל.

אורי אריאל: סליחה, עלי.

אורי אריאל: נניח שאתה צודק וזה לא היה בכפייה, אני לא נכנס לזה עכשיו, זה לא משנה.

אורי אריאל: בסדר, יש לנו בתקציב רזרבה - - -

<עלי בינג: אתייחס.

אורי אריאל: אה, אוקיי.

<עלי בינג: תקציב מינהלת ההשקעות עומד השנה על למעלה מ-100,000,000 שקל, אחד התקציבים הגדולים שהועמדו לרשותו.

<עלי בינג: זה נכון שמרבית התקציב צבוע, בהתאם להחלטות הממשלה הקודמות, בהתאם לסיכומים שלנו על המתווה למגדלי הפלפל.

משה גפני: כן.

<עלי בינג: מעבר לכך, כפי שציין שר החקלאות, בתוך התקציב ישנן עתודות - - -

משה גפני: רגע, רבותי.

משה גפני: כן.

<עלי בינג: כפי שציין שר החקלאות, בתוך התקציב ישנן עתודות, שמטרתן בדיוק להיערך למה שציין גם חבר הכנסת ברושי.

<עלי בינג: במקרה של פיצויים לפי פקודת מחלות בעלי חיים, אנחנו נדרשים לשלם את הפיצויים.

<עלי בינג: זה גם מתחבר לסלמונלה.

<עלי בינג: לנו אין שום סמכות או שיקול דעת להגיד מתי שירותים וטרינריים משמיד ומתי לא.

<עלי בינג: זו החלטה אוטונומית של השירותים הווטרינריים.

<עלי בינג: וככל שהוא מחליט על השמדה, יש פיצויים לפי חוק, ואנחנו מחויבים לתקצב את זה.

<עלי בינג: ולכן אנחנו חייבים לשריין איזשהו תקציב, היה ותקרה במהלך השנה התפשטות של איזושהי מחלה והשירותים הווטרינריים יחליטו להשמיד אותה, אז אנחנו מחויבים בעצם לפצות את הבעלים של המחלה.

משה גפני: טוב.

<עלי בינג: רק אגיד במילה, שהשירותים הווטרינריים, הסמכות שלהם לפי חוק היא למנוע התפשטות של מחלות בעלי-חיים.

<עלי בינג: השירותים הווטרינריים במקרה האחרון - - -

משה גפני: אתה מבין מה שאתה אומר?

משה גפני: אתה יודע מה עומד מאחורי המשפט הזה?

משה גפני: מאחורי המשפט הזה עומדים בעלי משפחות, שעוסקים בתחום הזה, והם נשארים ללא מקור פרנסה, כאשר משום מה לא הוצא צו השמדה, ומשרד האוצר אומר: יש כסף שמיועד לזה, נמצא ברזרבה ונמצא במקומות אחרים, ולא מתקצב ולא מפצה ולא מאפשר לאנשים שעל לא עוול בכפם נשארים בלי מקור פרנסה.

משה גפני: זה מה שאתה אומר.

משה גפני: בסדר.

<עלי בינג: מה שאני אומר זה שככל שיש פיצויים, ככל שיש השמדה לפי חוק, אנחנו מפצים.

<עלי בינג: אם רוצים - - -

משה גפני: תאמין לי, לא למדתי ליבה וכולה למדתי בישיבה, אבל את השפה של האוצר אני מבין.

משה גפני: כשאתם אומרים: מבטלים את ההיטל על המעסיקים לארבע שנים, הפירוש הוא חמש.

משה גפני: אני מכיר את השפה.

משה גפני: אבל השפה הזאת אומרת שהאנשים האלה ירעבו ללחם.

משה גפני: טוב.

משה גפני: לא יצא מזה שום דבר.

אורלי לוי אבקסיס: זה לגבי השמדות גם של יבולים?

משה גפני: אה, כן, אבל זה לא הוא.

משה גפני: תיכף, זה צביקה.

אורלי לוי אבקסיס: כי יש את הנגע בעגבניות.

משה גפני: לא, יש מצב עכשיו על סדר-היום.

משה גפני: אין.

משה גפני: וכותב פה – בקיצור, הם נופלים בין הכיסאות.

איתן ברושי: כמה כסף מונח - - - שהשר אמר?

איתן ברושי: הוא דיבר על בערך 100 ו-100.

איתן ברושי: כמה כסף מונח בעודפים וברזרבה?

<עלי בינג: אז הרזרבה במזומן עומדת על בערך 65,000,000, למיטב ידיעתי.

<עלי בינג: עכשיו אגיד: מתוך כך צפויים להיות מוקצים 20,000,000 שקל לטובת אשראי לחקלאים בהתאם לסיכום שלנו עם המשרד.

<עלי בינג: זה מעבר לתקציב של המשרד.

משה גפני: טוב.

<עלי בינג: אגב, זו פעילות נוספת שהמשרד בסיכום אתנו – מעל 20,000,000 שקל הולכים לטובת אשראי לחקלאים, לקרן מיוחדת לחקלאים בקרן לעסקים קטנים ובינוניים.

<עלי בינג: זאת אומרת, ישנן פעילויות נוספות שתוקצבו השנה ביתר - - -

משה גפני: אין אפילו אפשרות לשקול את כל הדברים האלה, מה שהשר העלה?

משה גפני: לא לדבר שם בבקשה, זה מפריע.

<עלי בינג: בתקציב הזה בעצם נסגר גובה התקציב מלכתחילה, ניתן תקציב שהוא גדול על מנת שמשרד החקלאות יוכל להתמודד עם כל מיני בלת"מים במהלך השנה, ובאמת, כפי שאמר כבוד היושב-ראש, הוא לא יבוא בדרישות נוספות.

<עלי בינג: הנושא הזה הועלה אף לפני התקציב הזה, אבל לא הייתה נכונות מצד המשרד, המשרד אמר שהוא לא רוצה עוד פעם לעשות את תקציב הפיילוט, ובנינו תקציב ככל המשרדים.

<אסף לוי: גם האוצר לא רצה.

איתן ברושי: - - -

משה גפני: תיכף תהיה התייחסות לדברים שלך.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דובי אמיתי.

משה גפני: אני מבקש מכל הדוברים לתמצת.

משה גפני: ואחרי זה צביקה.

משה גפני: כן.

<דובי אמיתי: כן, אעשה את זה קצר.

<דובי אמיתי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, ראשית תודה על המהלך שהיה פה לפני כמה דקות, על העבודה האינטנסיבית שלך בשבוע האחרון.

<דובי אמיתי: היינו בקשר.

משה גפני: כן, כל חברי הוועדה, יחד אתך.

<דובי אמיתי: כל חברי הוועדה.

<דובי אמיתי: איתן ברושי שמוביל את העניין יחד עם איציק וקנין – תודה, באמת תודה, הגיע הזמן להעביר את זה.

<דובי אמיתי: הדבר השני, אף אחד לא יכול לחשוד במערכת היחסים ביני לבין השר, כמי שמכיר, אבל אני חייב במקרה אחד להיות הסנגור שלו, זה אנחנו דנים על תקציב משרד החקלאות אבל למעשה אין לו כלום ביד.

<דובי אמיתי: אין לו את נושא העובדים ביד, אין לו את נושא המים ביד, אין לו את הנושא הקרקע.

<דובי אמיתי: ולדעתי, הוא כמעט כמו משרד לובינג.

<דובי אמיתי: ואת הכשל הארגוני הזה צריך פעם אחת לתקן, לתת את הכלים להצליח.

<דובי אמיתי: זה לא אומר שאני מסכים עם סדר העדיפויות שלו, כשאני רואה מועברים מיליונים לחזות העיר, לדרכי גישה, בו בזמן שהחקלאים לא מצליחים לעבור את היום בשדות ובשטחים.

<דובי אמיתי: הוא דיבר על מחירי המים?

<דובי אמיתי: הוא צודק.

<דובי אמיתי: מחירי המים גבוהים.

<דובי אמיתי: אז במקום להעביר תקציבים לשם, אפשר לתמוך במחירי המים.

משה גפני: מה זה העשירות הראשון?

משה גפני: העשירון התחתון.

<דובי אמיתי: התחתון.

<דובי אמיתי: מלמטה.

משה גפני: זה היה נראה כאילו העשירים.

<דובי אמיתי: לא לא לא, ממש לא.

<דובי אמיתי: ממש לא.

משה גפני: העשירונים הנמוכים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבינועם פרלמוטר.

<אבינועם פרלמוטר: שמי אבינועם פרלמוטר, אני רכז - - - בנושא הסלמונלה – רק משפט אחד ואחר כך - - -

<קריאה: - - -

<טמיר כהן: צריך להירשם.

משה גפני: בסדר, תרשום אותו.

משה גפני: כן, בבקשה.

<אבינועם פרלמוטר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שתבינו, מי שנמצא פה מהוועדה.

משה גפני: רגע, מי המדבר?

משה גפני: מי אדוני?

<אבינועם פרלמוטר: אבי פרלמוטר, קיבוץ מפלסים.

משה גפני: כן, בבקשה.

<אבינועם פרלמוטר: אי מתן צו השמדה, זאת אומרת שכל הנזק נופל על החקלאי.

<אבינועם פרלמוטר: זו כל המשמעות.

<אבינועם פרלמוטר: אני לא מבין למה ראש השירותים הווטרינריים מתעסק בזה בכלל.

<אבינועם פרלמוטר: יש פה מחלה, מחלת הסלמונלה, שמוגדרת מחלה מדבקת, אז צריך לתת לה צו השמדה.

<אבינועם פרלמוטר: לדעתי, הוא לא עומד בסמכות שלו.

<אבינועם פרלמוטר: הסמכות שלו זה לא לחשב אם יש תקציב או אין תקציב.

אורי אריאל: לא, ברשותך, הוא לא מחשב את זה.

<אבינועם פרלמוטר: אני לא - - - משרד החקלאות.

אורי אריאל: תן לי רק במשפט, אני לא מתווכח אתך.

אורי אריאל: תראו, הוא לא נמצא פה, זו טעות שלי אולי, לא חשבתי שזה יעלה.

אורי אריאל: הוא לא מחשב – אם יעלה עכשיו 249,000,000 שקל כי זה המצב, כי צריך להשמיד, זה מה שיקרה.

אורי אריאל: הוא אדיש לעלויות.

אורי אריאל: הוא לא שומר על האוצר.

אורי אריאל: יש לו טענות אחרות.

אורי אריאל: תראו, הוא עושה את זה לפי החוק.

אורי אריאל: זה חוק, זה לא כן סמכותו – זה החוק.

אורי אריאל: אבל אפשר או לשבת אתו ולשכנע אותו, מה שהיה ניסיונות בעבר, חלק צלחו וחלק לא.

אורי אריאל: אפשר לשנות את החוק, המחוקקים יושבים פה.

אורי אריאל: אם תבוא הצעת חוק אחרת, נבחן אותה.

אורי אריאל: אבל כרגע זה המצב, עובדה.

משה גפני: במדינה נורמלית, כאשר קורה אירוע מהסוג הזה - - -

<קריאה: גפני.

משה גפני: אני לא יכול ככה.

משה גפני: אי-אפשר ככה.

משה גפני: אאפשר לך, אני מאפשר.

משה גפני: אאפשר, אבל רק דקה, אני רק רוצה שיהיה שקט.

משה גפני: באירוע כזה, מדינה נורמלית, אם היא לא מדינה – אני לא רוצה להגיד שמות כי אז יצא מזה כותרת, איך אני מגדיר את - - -

אורי אריאל: אור לגויים.

משה גפני: לא, הגדרה יותר חמורה.

משה גפני: באירוע כזה הולכים משרד האוצר, משרד החקלאות, עוד גורם אחד או שניים, יושבים ואומרים: איך אנחנו במקרה כזה שאין צו השמדה אבל יש מחלה, והחקלאים נאלצים להשמיד את התוצרת הזאת – התרנגולות, העופות, אני לא יודע על מה מדובר – מוצאים פתרון.

משה גפני: עם כל הכבוד, המדינה לא תתמוטט מפיצוי כזה שנותנים לחקלאות.

משה גפני: נכון שמבחינת החוק – יש לי כן הגדרה.

משה גפני: הרמב"ם קורא לזה: נבל ברשות התורה.

משה גפני: אני התכוונתי להגדרה יותר חמורה.

משה גפני: נבל ברשות התורה, הפירוש שעל-פי ההלכה זה בסדר, אבל התוצאה היא מאוד חמורה.

<קריאה: גם לפי התורה זה לא בסדר.

משה גפני: טוב.

<אבינועם פרלמוטר: שנייה, כבוד היושב-ראש, הפסיקו אותי באמצע.

<אבינועם פרלמוטר: אני רוצה שעוד ימשיך - - -

משה גפני: אפשר לרצות, אבל אני נמצא במגבלת הזמן, ואני רוצה להתקדם עם העניין הזה.

<אבינועם פרלמוטר: רק להגיד משפט בקשר לסלמונלה, אדוני.

משה גפני: מאיר צור, בבקשה.

משה גפני: בקצרה ממש.

<מאיר צור: תודה.

<מאיר צור: קודם כול, בקצרה ממש, אני מצטרף לברכות.

<מאיר צור: אני חושב שזה כאן, אבל אני לא יכול שלא לציין כאן את שני האנשים המרכזיים ביותר, שזה שר האוצר שלא נמצא כאן – בסוף בסוף זה היה בסמכותו.

משה גפני: נכון.

<מאיר צור: ושר החקלאות, שנמצא כאן.

משה גפני: נכון.

<מאיר צור: והם לקחו את זה כפרויקט כנגד הסיכויים.

<מאיר צור: כמובן שחברי הכנסת ברושי - - -

משה גפני: על מה אתה מדבר עכשיו?

<מאיר צור: על מס המעסיקים.

משה גפני: אה, כן, אנחנו קבלני הביצוע של שני השרים.

<מאיר צור: עכשיו אני במקום שמודה.

<מאיר צור: אז אני מודה לוקנין ולכל מי שעסק בזה הרבה מאוד זמן.

<קריאה: גם לגפני.

<מאיר צור: וכמובן לגפני.

<מאיר צור: אני חייב להעיר פה לכבוד השר.

משה גפני: רגע, מה יקרה, החקלאים יצביעו בשבילי?

משה גפני: מה יהיה עכשיו?

<קריאה: יש מצב.

משה גפני: כמו שהיה פה אתמול.

<מאיר צור: תשאל את וקנין.

יצחק וקנין: אם הם לא מצביעים בשבילי, אין סיכוי בעולם שיצביעו בשבילך.

אורי אריאל: בוא נאמר, שיש לך סיכוי שהם יעזרו לך בפריימריז.

משה גפני: כן, בדיוק.

<מאיר צור: כבוד הרב, תשאל את וקנין, הוא מנוסה בזה.

משה גפני: טוב, הלאה.

<דובי אמיתי: יש הפתעות לפעמים.

<מאיר צור: אני רוצה להעיר פה הערה לכבוד שר החקלאות, שהנחלות זה לא כאלה שקיבלו בחינם לפני 40 שנה.

<מאיר צור: חצי מהם הגיעו לפני קום המדינה, והחלק השני עבדו עבודה קשה מאוד במשך 60 או יותר שנה, 70 שנה כדי להיות שם.

אורי אריאל: מאה אחוז.

משה גפני: אוקיי, מאיר.

<מאיר צור: אני ממש מקצר.

<מאיר צור: הנושא של המים – אני מברך.

<מאיר צור: ואתה באמת, כבוד הרב גפני, פועל בצורה הגיונית, ואני אומר את זה בלי להתחנף.

<מאיר צור: אתה רואה את הדברים לאשורם כמו שצריך.

<מאיר צור: את מחיר המים צריך להוריד, השר מבין את זה ופועל ככה.

<מאיר צור: והמחיר של להגיע לסדר גודל של 1.5 שקל זה הדבר הנכון.

<מאיר צור: יש פה עבודה, יש לנו גם סיכומים איך אנחנו מתקדמים, גם עם משרד החקלאות וגם עם משרד האוצר.

<מאיר צור: ואני בהחלט מקווה - - - תגיע.

<מאיר צור: משפט אחרון על ההשמדה.

<מאיר צור: האחראי על השירותים הווטרינריים מתנהג פה בצביעות יוצאת דופן, והשר מגן עליו שלא בצדק.

משה גפני: אבל הוא לא פה.

<מאיר צור: זה לא משנה שהוא לא כאן.

<מאיר צור: הוא לא כאן אבל הוא מגן עליו.

<מאיר צור: הוא לא יכול להגיד: לא משמידים, ולייצר כאן נוסחאות, ואתה הגדרת את זה הכי טוב – איך אמרת?

<מאיר צור: צדק עם התורה.

משה גפני: נבל ברשות התורה.

משה גפני: אמרתי שיש הגדרה כזאת, לא אמרתי שבטוח שזה המקרה, אבל אפשר - - -

<מאיר צור: זה נבל ברשות התורה.

<מאיר צור: הוא מציע כאן דברים שהם לא הגיוניים והם לא מעשיים, והוא גורם לנו לנזקים גדולים מאוד.

<מאיר צור: תודה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אוקיי, תודה רבה.

משה גפני: צביקה.

<יעוז אברג'ל: אדוני, אפשר לאפשר לי רק עוד משפט?

משה גפני: אבל אי-אפשר.

משה גפני: אני נורא מצטער, אגיד לך למה.

משה גפני: אם אתה מדבר, לקחת עוד חמש דקות או שתי דקות – צביקה לא משיב, והוא מדבר גם על הסלמונלה.

משה גפני: ואני סוגר את הישיבה בדיוק ב-11:00, מתחילה המליאה.

<יעוז אברג'ל: אנחנו נמצאים במצב שלא אומרים לנו מה לעשות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: צביקה.

משה גפני: אל תשמידו.

משה גפני: אין פיצוי.

משה גפני: צביקה הולך להגיד.

משה גפני: אתה רוצה לדבר?

משה גפני: אחד משניכם צריך לדבר.

משה גפני: אני נותן לך לדבר, הוא לא מדבר.

משה גפני: צביקה, בבקשה.

<צביקה כהן: צהריים טובים.

<צביקה כהן: לגבי הסלמונלה – אני לא עכשיו כן אגן, לא אגן על נדב – כן אגן עליו.

<צביקה כהן: נדב, לפי החוק, לא יכול להשמיד אם אין חשד להתפשטות של המחלה לבעלי חיים.

<צביקה כהן: כרגע זה העניין.

<יעוז אברג'ל: אבל עובדה שיש.

<צביקה כהן: שנייה, אסביר לך.

<צביקה כהן: אני והאוצר יושבים כרגע על המדוכה לפתור פתרון ביטוחי, אנחנו די קרובים למציאת פתרון שייתן מענה מלא עם ביטוח סלמונלה.

<צביקה כהן: גפני, יש לנו ויכוח עם האוצר על גובה הפרמיה שהמדינה תשלם, ויכוח של 4-3 מיליון שקל.

<צביקה כהן: לכן זה תקוע כרגע.

<צביקה כהן: אנחנו חושבים שהפרמיה צריכה להיות כמו באסון טבע, כלומר 80% מדינה, 20% חקלאים, כי בהשוואה לפקודה החקלאים משלמים אפס.

<צביקה כהן: אז יש לנו ויכוח של 4-3 מיליון שקלים.

<צביקה כהן: הביטוח נתקע בגלל זה, ואני אומר את זה.

<יעוז אברג'ל: אבל זו מחלה רשומה.

<יעוז אברג'ל: זו מחלה רשומה לפי החלטה.

<קריאה: מה עם המבדקים שנעשו לכם?

<יעוז אברג'ל: זו מחלה רשומה לפי הפקודה.

<יעוז אברג'ל: אם זו מחלה רשומה לפי הפקודה, יש שמה סעיף של פיצוי.

<צביקה כהן: הסברתי, מחלה רשומה שלא משמידים אותה, היא לא מקבלת - - -

<יעוז אברג'ל: אבל מי שכבר השמיד.

<יעוז אברג'ל: מי שכבר השמיד.

<יעוז אברג'ל: קיבלנו מכתב מראש השירותים הווטרינריים, שאומר לנו - - -

משה גפני: כן, הלאה.

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: יש לי רק בקשה, ברשות השר.

משה גפני: אני מבקש, אם אתה יכול לשבת איתם אחרי הישיבה, לראות לנסות להגיע למשהו.

משה גפני: אהיה מוכן לסייע בזה אחרי שתחליטו, אבל הדיון הזה לא יביא עכשיו לשום מקום.

משה גפני: הנושא ברור, השר הגדיר את הדברים, אנחנו יודעים את הבעיה, צריך למצוא לעניין הזה פתרון.

משה גפני: הלאה.

<צביקה כהן: חלק מהסגירה עם האוצר צריכה להיות גם פתרון למי שלא היה בביטוח.

<צביקה כהן: זה מה שאני אומר, והאוצר יודעים את זה.

<צביקה כהן: לא הגענו להסכמות איתם.

<צביקה כהן: השמדה פה לא תהיה, לא יהיה פה צו.

<יעוז אברג'ל: זו המחלה היחידה שמופיעה - - -

משה גפני: לא, אני לא מסכים.

משה גפני: בבקשה, הלאה.

<צביקה כהן: אני עובר נושא.

משה גפני: כן, במהירות אבל.

<צביקה כהן: שאלת על הטונה.

משה גפני: כן.

<צביקה כהן: אנחנו כמשרד תמיד מעורבים בהמון דברים.

<צביקה כהן: פעם מישהו אמר לי: מה שאתה לא מעורב, אל תדבר.

<צביקה כהן: הטונה לא קשורה אלינו, למשרד החקלאות.

<צביקה כהן: מי שהוריד את המכס זה משרד הכלכלה מול המכס, כי בישראל אין לי מה להגן, אין מגדלי טונה.

משה גפני: לא, אבל החקלאים אמרו שהם נפגעים מזה.

<צביקה כהן: לא, החקלאים לא נפגעים מזה.

משה גפני: מגדלי הטונה.

<צביקה כהן: אין מגדלי טונה בישראל.

משה גפני: זה התעשיינים, נכון.

משה גפני: אבל הוא צודק.

משה גפני: אוקיי.

<צביקה כהן: אני לא מושך אש יותר מדי.

משה גפני: לא, צביקה, דבר אחד אני אומר לך שאתה צודק, אז תיקח את זה ותמשיך הלאה.

<צביקה כהן: עוד הערה לגבי מינהלת ההשקעות.

משה גפני: בבקשה.

<צביקה כהן: רק הערה קלה שכולם ידעו.

משה גפני: רגע, אני מודיע שאת תקנות הזרעים אני מעביר לשבוע הבא.

משה גפני: בבקשה.

<צביקה כהן: עוד שתי הערות.

<צביקה כהן: אחת, מינהלת ההשקעות – גם ב-2015 - - -

אורי אריאל: לא נחזיק מעמד ככה.

משה גפני: כן.

משה גפני: הלאה.

<צביקה כהן: עוד הערה למה שהיה פה.

<צביקה כהן: גם ב-2015 לא היה תקציב פנוי למינהלת ההשקעות לפיתוח חקלאות ישראל חוץ מהצבוע.

<צביקה כהן: וגם ככה ב-2016.

<צביקה כהן: צריך להבין את זה.

<צביקה כהן: למרות שיש תקציבים צבועים, אני לא מכחיש.

<צביקה כהן: עשינו הסכם פלפל, הייתה מלחמה, "צוק איתן".

<צביקה כהן: אבל צריך לקחת את זה בחשבון, כי יש חקלאים שהגישו בקשות – 30-20 מיליוני שקלים.

<צביקה כהן: הכול נשפט ואין לי כסף לשלם אותם.

<צביקה כהן: לגבי הביטוח – חברים, המחסור בביטוח הוא בשלושה חלקים.

<צביקה כהן: החלק הראשון, מחסור על מנת לעשות כמו שנה שעברה.

<צביקה כהן: חסר לנו קרוב ל-40,000,000 שקלים על מנת להגיע לביטוח של שנה שעברה.

<צביקה כהן: אבל ביטוח, כמו שאתם יודעים, הוא לא יכול להישאר קבוע, כל הזמן יש דברים חדשים – הנה הסלמונלה.

<צביקה כהן: חסר המון ביטוחים.

<צביקה כהן: חסר ביטוח בים, דגים בים אין להם ביטוח אסון טבע.

<צביקה כהן: חסרים עוד 10 או 15 - - -

אורי אריאל: דגים בכלובים.

<צביקה כהן: בכלובים בים אין אסון טבע.

<צביקה כהן: הכלוב שברח עכשיו צפונה – אף אחד לא שילם עליו שום דבר.

אורי אריאל: הטורקים אוכלים אותו.

<צביקה כהן: לא, הצידונים.

משה גפני: יש תוכנית אבל?

<צביקה כהן: יש תוכניות מלאות, לא מסובכות, הכול עניין של כסף.

<צביקה כהן: עוד נתון אחד, שתשימו לב, ב-13', 14' ו-15' קרן נזקי טבע, עם כל מה שאומרים עליה, לטוב ולרע, שילמה לחקלאים, שימו לב, מיליארד שקל – מיליארד שקל – והיא גבתה מהחקלאים ומהמדינה קצת פחות.

<צביקה כהן: ולכן גם הסיפור של הביטוחים – הם מתייקרים, אז יש לנו מחסור אדיר בכסף ב-2016.

<צביקה כהן: ואם לא נפתור אותו, נישאר בלי ביטוחים.

משה גפני: אדוני השר, בבקשה.

משה גפני: צביקה, תודה.

משה גפני: נמשיך את זה.

משה גפני: אבקש המשך עוד בנושא.

משה גפני: בבקשה, השר.

אורי אריאל: אבקש להעיר את תשומת לב הוועדה ויושב-ראש הוועדה לעניין שפגשתי אתמול חקלאים בעוטף עזה.

אורי אריאל: המדינה נתנה מקדמות בגין המלחמה שהייתה וכו'.

אורי אריאל: עכשיו היא אומרת: בדקנו, לא מגיע לך, תחזיר.

אורי אריאל: ההחזר הוא בתוך זמן של ימים 100% מהסכום.

אורי אריאל: עכשיו, חקלאים שקיבלו את המקדמה ניצלו חלק.

אורי אריאל: הדבר היחיד שהם מבקשים זה דבר ראשון שתהיה איזה מעין ועדת ערעור.

אורי אריאל: והדבר השני, גם אם צריכים להחזיר, תורידו את זה ב-4 - - -

משה גפני: בינג, אתה מקשיב?

<צביקה כהן: זה לא בינג, זה מס רכוש.

<עלי בינג: אני תמה, כי אני לא מכיר את זה.

<צביקה כהן: מס רכוש, פיצויים.

משה גפני: אה, מס רכוש.

אורי אריאל: זה מס רכוש, לפי דעתי.

אורי אריאל: נניח שאוקיי, אנחנו צריכים להחזיר, תנו לנו להתארגן.

משה גפני: בסדר.

אורי אריאל: זה אני חושב ניתן לסידור.

אורי אריאל: עניין קטן, אבל בשביל חלק - - -

משה גפני: עניין קטן, אתה יודע, לפעמים במשרד האוצר, אתה מכיר את זה.

אורי אריאל: גפני, רציתי להגיד שזה קטן עליך.

משה גפני: גם עלי כבר שום דבר – הכול נהיה - - -

אורי אריאל: תודה רבה לחברים.

משה גפני: רבותי, תודה רבה.

משה גפני: נמשיך את העניין הזה.

משה גפני: אני מבקש שתישאר לגבי הסלמונלה.

איתן ברושי: מה הסיכום?

משה גפני: אין סיכום עדיין, נמשיך את הדיבורים בעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.