ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 112, 2016-02-03 09:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: לכולם, חברי הכנסת יגיעו בסוף, ובוקר טוב לאנשי הממלכה.

ניסן סלומינסקי: חלק אני מכיר וחלק אני מניח שאני אכיר תוך כדי הדיון.

ניסן סלומינסקי: יש לנו שני דברים, אחד מהם בטח כבד יותר, והזמן קצר.

ניסן סלומינסקי: אז נתחיל.

<נעמה מנחם: הדיון הקבוע לשעה 9:00 הוא הקמה וניהול של מאגרי מידע, תקנות ביטוח רכב מנועי.

<ירון גולן: אני מהלשכה המשפטית באוצר.

<ירון גולן: מתוקף תקנות ביטוח רכב מנועי – הקמה וניהול של מאגרי מידע, התשס"ד-2004 פועלים בענף ביטוח רכב מנועי שני מאגרים.

<ירון גולן: התקנות מסדירות את אופן פעולת המאגרים.

<ירון גולן: תקנה 8(א) מטילה חובת סודיות על מפעילי המאגרים, כך שהם לא יכולים להעביר מידע –אלא לצורך ביצוע תפקידם על פי התקנות.

<ירון גולן: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה פנתה אלינו כבר מזמן ואנחנו היינו בתהליך לתקן את התקנות כך שיתאפשר לה לקבל מידע מהמאגרים, וזאת במטרה לשפר את המערכת הסטטיסטית של מדינת ישראל בנוגע למלחמה בתאונות הדרכים.

<ירון גולן: התיקון שמצורף ומובא לאישור הוועדה מציע לתקן את התקנות כך שלמאגרים יש סמכות למסור מידע ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<ירון גולן: המידע מפורט בתוספת ומוצע ששר האוצר יהיה רשאי לשנות את התוספת.

<ירון גולן: התוספת מפרטת 19 - - -

ניסן סלומינסקי: יש לי כאן בעיה בפירוט כי אין כאן את המשקל.

ניסן סלומינסקי: המשקל של הנהג לא משנה משהו לגבי התאונה, אולי?

ניסן סלומינסקי: גיל אולי יש, לא הסתכלתי – אמרו לי צבע שיער, אבל זה לא קשה כי זה יכול להתחלף.

<ירון גולן: הפירוט שיש בתוספת זה פירוט שהתבקש על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<ירון גולן: אני מציע שהם יתייחסו לפירוט, למה זה או לא אחר.

<ירון גולן: אנחנו ממש העתקנו לתוספת את הבקשה - - -

ניסן סלומינסקי: יש כבר משהו בחיינו שהוא לא פתוח לכל דיכפין?

ניסן סלומינסקי: איפה יש איזו טיפת פרטיות לאדם שמשהו - - - כבר הכל עובר למאגרים, וממאגר למאגר, ובדרכים שבין מאגר למאגר בטח נופלים דברים ובמאגרים עצמם - לא יודע בדיוק כמה נשמר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע, זה נותן איזושהי תחושה – כפי שאמרתי, רק המשקל חסר פה, אבל יכול להיות שאחרי שנאשר את זה השר יוסיף משקל.

ניסן סלומינסקי: הוצאתם אותנו מהתמונה בכלל.

ניסן סלומינסקי: שכחתם את ועדת החוקה, זה יהיה תלוי רק בשר ויכול להיות שאחר כך השר יוסיף משקל או עוד משהו שחסר כאן.

<ירון גולן: אדוני, זה לאישור הוועדה.

<ירון גולן: בוא נגיד מה שיש כאן – בסוף, זה מידע, זה חלק מהמידע שקיים במאגר, שאנחנו מאפשרים למאגר המידע להעביר אותו ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה לפי בקשתה, שהמידע הזה - - - יש הרי פקודת סטטיסטיקה שקובעת בעצם איך הגוף הזה עובד, מה מותר לו, חובות הסודיות עליו - - -

ניסן סלומינסקי: כמה זמן המאגר הזה קיים, המאגר אצלכם?

<ניר ברטל: יש שני מאגרי מידע.

<ניר ברטל: אחד קיים מסוף שנות ה-90, זה המאגר הסטטיסטי, המאגר השני – מאגר הונאות, מ-2005.

ניסן סלומינסקי: ואתם מעבירים את זה ללשכה המרכזית שקיימת מהקמת המדינה, בטח.

<ניר ברטל: כן.

<ניר ברטל: אני אשמח גם לתת התייחסות - - -

ניסן סלומינסקי: איך הם הסתדרו עד עכשיו, אחרי כל כך הרבה שנים שלא היה להם את זה?

ניסן סלומינסקי: זה קשה.

<ניר ברטל: בדיוק רציתי להגיד מה התכלית של התקנות.

<ניר ברטל: בעצם, שני מאגרי המידע שמפעיל שר האוצר, יש בהם את ריכוז המידע הגדול ביותר על תאונות דרכים שבהם יש נפגעי גוף, ויש הרבה מאד גורמים במדינה – משרד התחבורה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וגורמים אחרים, שמעוניינים לדעת על היקף תאונות הדרכים ועל עלותן הכספית.

<ניר ברטל: המידע הזה, שנמצא במאגרים, לא נמצא בידי גורמים אחרים, ויש קושי לעשות את אותה הערכה ואת אותה בדיקה.

ניסן סלומינסקי: אצל חברות הביטוח זה נמצא, המאגר הזה?

<ניר ברטל: לא.

ניסן סלומינסקי: וזה יהיה אצלם תוך זמן קצר?

<ניר ברטל: לא.

<ניר ברטל: המאגר הזה מתבסס על דיווחי חברות הביטוח למאגר, ומקורות נוספים.

<ניר ברטל: הוא מאגר של שר האוצר, לא של החברות.

<ניר ברטל: הוא משמש את שר האוצר.

<ניר ברטל: לכן, אמנם יש פה איזושהי העברת מידע אבל אנחנו רואים פה איזושהי פריצת דרך ביכולת של גורמים במדינה לגשת למידע ולעשות הערכה יותר מושכלת לגבי היקף עלות תאונות הדרכים במדינת ישראל.

<ניר ברטל: כשאתה לא יודע כמה הדבר עולה, אתה לא יודע כמה נכון להקצות לול בשביל למנוע אותו או לטפל בו.

<ניר ברטל: לדוגמה, ככל שיתברר שבמקום מסוים יש יותר תאונות דרכים וזה יביא לטיפול באותה תשתית.

ניסן סלומינסקי: אז מה עושה המאגר שאצל שר האוצר?

ניסן סלומינסקי: יש סתם מאגר שיושב ואף אחד לא עושה את מה שאתה אומר?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, אתם אנשי האוצר.

ניסן סלומינסקי: כשאתם צריכים להחליט על השקעה כספית, איפה ומה, ולשם כך אישרו לכם, בטח, בזמנו הקמת מאגר.

ניסן סלומינסקי: אז אתם לא עושים את הניתוח?

ניסן סלומינסקי: רק הלשכה המרכזית יודעת לעשות את הניתוח הזה?

<ניר ברטל: המאגרים משמשים רק לתכליות שלשמם הם הוקמו, ושקבועות בתקנות, שמכוח החוק.

ניסן סלומינסקי: מה התקנות האלה אומרות?

<ניר ברטל: התקנות האלה, שאנחנו מדברים.

ניסן סלומינסקי: לא, אני מדבר על תקנות שבגינן - - - לכם יש את שני המאגרים.

<ניר ברטל: זה בדיוק התקנות שעומדות לתיקון עכשיו.

<ניר ברטל: תקנות הקמה וניהול של מאגרי מידע.

<ניר ברטל: התקנות האלה מגדירות שהתפקיד של המאגר הסטטיסטי לעשות הערכות סטטיסטיות לגבי פרמטרים, לגבי עלות נזקים, השפעה של פרמטרים על סיכון, וכדומה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה פשוט להבין – אלה התקנות שמאפשרות לכם, באוצר, לעשות מאגר, ובגינו להוציא את הנתונים שאתה אומר, או שאתה מדבר על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה?

<ניר ברטל: לא, אני מדבר על המאגרים של משרד האוצר.

ניסן סלומינסקי: אז אתם, הרי, יכולים לעשות את כל הניתוח הזה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם צריכים להעביר את זה ללשכה המרכזית?

ניסן סלומינסקי: למה, הם יותר חכמים ממכם בנושא הזה?

<ניר ברטל: חלק מהנתונים שלפיהם רוצים לעשות הערכות קיימים להם ולא לנו.

<ניר ברטל: אנחנו מפרסמים הרבה דוחות לציבור, עם דוח הנתונים מתוך המאגרים האלה, וכן אפשר חלק מהדברים לבוא ולהסתכל בדוחות שהמאגרים מפרסמים.

<ניר ברטל: יחד עם זאת, אולי יסבירו אנשי הלשכה, למה הם כל כך רוצים את הנתונים, ואיזה ערך מוסף הם יכולים לתת לנתונים, יוכלו לעשות את זה בטוח יותר טוב ממני.

<ניר ברטל: אני יכול שוב, לחזור ולהגיד מה המטרה שלשמה החוק התיר למאגר לפעול.

<ניר ברטל: התקנות שאושרו בוועדה הזו - המאגר הסטטיסטי להערכת סיכונים בענף, ומאגר העונות זה לאיתור עונות בביטוח.

<ניר ברטל: אין, בעצם, במאגר, הרשאה לבוא ולתת דוחות שהמטרה שלהם היא להצביע על תשתית לקויה.

<ניר ברטל: תרצה הוועדה שהמאגרים האלה יעשו גם את זה - - -

ניסן סלומינסקי: אם אני אוסיף לכם גם את שתי העילות האלה, שאמרת, אז מתייתר הצורך להעביר ללשכה המרכזית.

<ניר ברטל: אני חושב שמי שיכול לענות על השאלה הזו - - -אני יודע מה אני יכול לעשות, אני לא יודע מה אחרים - - -

ניסן סלומינסקי: מה אתה יודע לעשות היום, לפי התקנות.

ניסן סלומינסקי: נניח שהייתי מוסיף לך את שני הדברים האלה, אני מניח שהייתם יכולים לעשות אתם, ביוזמתכם, את כל הבדיקות האלה של סיכונים, באיזה מקומות, כמה העלויות - שאני מתפלא עד עכשיו שלא עשיתם את זה, זה הרי האל"ף-בי"ת.

ניסן סלומינסקי: אם השר רוצה להשקיע נניח בנושא של תאונות דרכים, וכו', ויש לכם מאגרים כאלה – איך מהמאגרים האלה לא עשיתם את האל"ף- בי"ת, קודם כל לדעת כמה התאונות גורמות, לאיזה נזקים, נניח, כשמדברים על כסף, כי בנפש בכלל אי אפשר להעריך את זה, אבל נניח בכסף – באיזה אזורים, נניח שהולכים ומשקיעים סכומי עתק באיזה כביש, והכביש ההוא בכלל הוא לא כביש שבו מתבצעות התאונות.

ניסן סלומינסקי: אז איך אתם מאשרים לישראל כץ, נניח, כביש ספציפי ולא את הכביש האמיתי שצריך?

ניסן סלומינסקי: אז אני בטוח שאתם עושים את זה, או ואבוי אם לא, יש לכם את המאגרים.

ניסן סלומינסקי: אז למה אתם צריכים עכשיו גם את - - - ושוב, אני מכבד מאוד את הלשכה, אני רק שואל – למה אתם לא עושים את זה, או עשיתם, ובאתם ואם אתה אומר שחסרה לכם ההרשאה בחוק, שזה נראה לי הזוי שבגלל זה אתם לא עושים.

ניסן סלומינסקי: אבל נניח שכן, אז בשנות ה-90, כמו שאתה אומר, או לפחות ב-2005, הייתם באים לבקש.

ניסן סלומינסקי: הייתם אומרים – חברה', יש לנו מאגר, תוסיפו לנו מאגר שנוכל לעשות ניתוח של עלויות ואזורים.

<ניר ברטל: אז אני אחלק את התשובה שלי לשני חלקים.

<ניר ברטל: אל"ף, אנחנו עושים.

<ניר ברטל: בהתאם לנתונים שיש לנו – אנחנו עושים.

<ניר ברטל: אפשר להיכנס לדוח של מפעיל המאגר הסטטיסטי ולראות את הערכת העלות שלו, של תביעות הביטוח, בגין נזקי גוף, בגין נזקי תאונות דרכים.

<ניר ברטל: מפורסם לציבור, פתוח לציבור – סביב ה-4 מיליארד שקל לשנה, בדוח האחרון שהוא פרסם.

<ניר ברטל: אפשר גם לראות את מספר תביעות הביטוח לחברות הביטוח, כלומר, את מספר התאונות.

<ניר ברטל: אז חלק מהדברים נעשים.

<ניר ברטל: יש ערך נוסף – שוב, אני אחזור ואגיד - - -

ניסן סלומינסקי: אני תכף אשמע אותם, רק רציתי להבין - - -

<ניר ברטל: יש דברים שאנחנו לא חשופים אליהם שיכול להיות שללשכה יש.

<ניר ברטל: למשל, נתון הבעלות על הרכב, ואיפה גר בעל הרכב, שאפשר להצליב אותו עם מעמד סוציואקונומי ודברים אחרים, שאפשר להצביע, הם יוכלו לבוא ולהסביר.

<ניר ברטל: כל המידע שיש לנו – אנחנו משתמשים בו, מפרסמים אותו בצורה מעובדת, ששומרת על הפרטיות – לכלל הציבור, שיכול לעשות בזה שימוש.

ניסן סלומינסקי: אתה שם לב שאנחנו כל יום, כל יום הולכים ויותר ויותר מאבדים את שארית הפרטיות שיש.

ניסן סלומינסקי: עם הקופסה הירוקה זה בכלל, אתה יודע.

ניסן סלומינסקי: כשנדון בזה עוד מעט, לגמרי נוכל להגיד לכל אחד איפה הוא היה, אחרי הכל, איפה הוא היה אתמול ואיפה שלשום.

ניסן סלומינסקי: מה נשאר לנו בסוף?

ניסן סלומינסקי: אפילו שמנו הטוב לא נשאר.

<ניר ברטל: אם רוצים להטיל על המאגרים האלה הרבה תפקידים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בהחלט – זה דבר שהם יתייחסו, ובי"ת, אני לא בטוח שזה הדבר הנכון.

ניסן סלומינסקי: אבל יכול להיות שלכם - - - ניקח את המאגרים שלהם ונעביר, ואתם לא תצטרכו מאגר.

ניסן סלומינסקי: אתה מבין?

ניסן סלומינסקי: כל מאגר שנמצא בעוד גוף, זה עוד פוטנציאל לדליפה, ליציאה, עוד אנשים רואים – זה יוצא.

ניסן סלומינסקי: זה לא כמו ברשות המסים שלפחות שם הם מבטיחים לי קופסה שחורה, לא ירוקה.

ניסן סלומינסקי: קופסה שחורה, סגורה, יושבים שם שניים, סגורים מהכל, רק הם, נניח, אף אחד לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אבל ככל שיש עוד מאגר ועוד מאגר – דברים יוצאים, זו מין תחושה של האח הגדול יותר ויותר, והכל מסיבות טובות.

ניסן סלומינסקי: לאח הגדול יש סיבות טובות, יש לזה פלוס, אבל כשאנחנו רוצים גם את הפרטיות, למרות שזה פחות מכובד מבחינת היעילות, שהאח הגדול שולט ואומר: אתה לא מתאים לתפקיד הזה, אתה תלך לשם, ואתה לזה.

ניסן סלומינסקי: זה שאתה אוהב ללכת לתחום הזה – אז מה, אבל - - - אז יש יתרונות, אולי, לאח הגדול, אבל זה בניגוד לכל תפיסת העולם שלנו.

ניסן סלומינסקי: לא יודע, זו תחושה לא נעימה.

ניסן סלומינסקי: אני בינתיים רק תוהה ושואל.

<בריאן ניגן: אני היועץ המשפטי ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<בריאן ניגן: אני חושב שמן הראוי לשמוע מהגורם המקצועי בלשכה, למה אנחנו מבקשים את התיקון, על מנת לקבל את הנתונים, כדי לשפר את הנתונים שלנו, הסטטיסטיקה שאנחנו מוציאים על תאונות הדרכים.

<בריאן ניגן: אז אני מעביר את השרביט לטליה.

<טליה טל: אני מנהלת אגף בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ובין השאר אחראית על הסטטיסטיקה של תחבורה ותאונות בדרכים.

<טליה טל: אנחנו מנסים כמה שנים לקבל את המאגרים האלה של שתי החברות האלה.

<טליה טל: אני רוצה להסביר שבסך הכל, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה זה גוף שאמון על הסטטיסטיקה המרכזית של מדינת ישראל וקם על פי חוק.

<טליה טל: זה לא עסק פרטי של מישהו.

<טליה טל: היתרון היחסי של הלשכה המרכזית, שהיא יכולה לקבל נתונים מגופים שונים, היא חייבת לשמור על סודיות סטטיסטית ועל הגנת הפרטיות על פי כל החוקים שקיימים במדינת ישראל, עושה רבות על מנת להגן על הפרטיות של האנשים.

<טליה טל: היתרון היחסי – שהיא יכולה לקבל נתונים ממקורות שונים.

<טליה טל: אנחנו יודעים שבגופים שונים ישנם מאגרים כדי לעשות, כל אחד, את המהלך הרגולטורי שלו.

<טליה טל: אז במשטרה ישנם נתונים על תאונות דרכים, ובמערכת הבריאות יש נתונים על תאונות דרכים, ובביטוח לאומי יש נתונים – שתי החברות האלה שכרגע מפעילות מאגרים שונים.

<טליה טל: אנחנו שנים רבות, מקום המדינה, מפרסמים נתונים שהם נתונים כמותיים, ובהם אנחנו אומרים – איפה היתה התאונה, מי היה מעורב, וכו', אבל לא סיפקנו עד עכשיו נתונים על עלויות כספיות.

<טליה טל: הנתונים האלה הם מאוד חשובים, אבל כדי לספק את הנתונים האלה בצורה טובה חייבים לקשר בין נתונים שנמצאים במקומות שונים.

<טליה טל: במאגר הזה אין נתונים על מיקום התאונה.

<טליה טל: מיקום התאונה קיים במאגר אחר.

<טליה טל: במאגר הזה אין נתונים דמוגרפיים על האדם.

<טליה טל: נתונים אלה קיימים במאגר אחר.

<טליה טל: במאגר הזה אין נתונים על מאפייני הרכב – הנתונים האלה קיימים במאגר אחר.

<טליה טל: היתרון היחסי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שהיא יכולה לחבר את הנתונים ממקורות שונים ולספק סטטיסטיקה איכותית, בלתי תלויה באג'נדה של גופים שונים, כדי שמקבלי ההחלטות יוכלו לקבל החלטות מושכלות.

ניסן סלומינסקי: למה עד עכשיו לא הצלחתם לקבל את המאגר - - -

<טליה טל: מ-2007 אנחנו מנסים לקבל.

ניסן סלומינסקי: למה לא הצלחתם, עד עכשיו?

<טליה טל: יועצים משפטיים צריכים להסביר את זה.

<בריאן ניגן: הלשכה מוסמכת לקבל נתונים לפי פקודת הסטטיסטיקה, גם נתונים מנהליים, גם מגופים פרטיים וגם מגופים ששייכים למוסדות המדינה.

<בריאן ניגן: סעיף 15 מאפשר לנו לקבל מידע מכל אחד.

<בריאן ניגן: הבעיה שאם קיים חוק ספציפי לגבי אותו גוף, הוראה בחוק שמחייב את אותו גוף לשמור את הנתונים בסוד או להעביר אותם למישהו אחר, אנחנו – יש לנו קושי.

<בריאן ניגן: אם מדובר בגוף ציבורי, מוסד ממוסדות המדינה - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבין את כל זה.

ניסן סלומינסקי: אני שואל – הרי מה שאתה עושים עכשיו, אתם מבקשים שנאפשר להם להעביר לכם את המאגרים.

ניסן סלומינסקי: אני שואל: מ- 2007 עד היום אתם רוצים את זה.

ניסן סלומינסקי: למה עד היום לא אישרו לכם את זה?

<בריאן ניגן: הבעיה היא משפטית מבחינת ניסוח של פקודת הסטטיסטיקה והתקנות.

<בריאן ניגן: בתקנות יש הוראת שמירת סודיות.

<בריאן ניגן: העניין הוא שעל אף פי שהמאגר שייך למשרד האוצר, הוא מנוהל על ידי גופים פרטיים.

<בריאן ניגן: בדיונים שלנו עם משרד המשפטים ועם משרד האוצר הגענו למסקנה שסעיף 15 לפקודת הסטטיסטיקה, שבדרך כלל מאפשר לנו לקבל נתונים מגופים שונים, איננו יכול לגבור במקרה הזה - - -

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: הבנתי את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל -2007 אתם רוצים לעשות את מה שאתם עושים היום.

ניסן סלומינסקי: למה עד עכשיו הכנסת לא אפשרה לכם את זה?

<בריאן ניגן: הכנסת בסדר, אין לנו טענות לכנסת.

<קריאה: הם לא פנו לכנסת.

<בריאן ניגן: אנחנו מ-2007 אנחנו במגעים עם משרד המשפטים ומשרד האוצר, כי קיימת כאן איזו שאלה משפטית לגבי הממשק - - -

ניסן סלומינסקי: זה בערך 9 שנים כדי ללבן את הנושא הזה?

ניסן סלומינסקי: 9 שנים?

<בריאן ניגן: כן.

<טליה טל: זה הזוי, אנחנו מסכימים אתך.

<בריאן ניגן: אני מסכים שזה הזוי, אבל ככה זה, כי עד שאנחנו סיכמנו עם הגורמים, איך אנחנו נגדיר את הבעיה, איך אנחנו נתגבר על הבעיה, ואז היו לנו דיונים מול חברות שמחזיקות את המאגרים והיינו במשא ומתן אתם וגם היו להם דאגות, וכל השנים אנחנו פועלים עם הגורמים השונים כדי לגבש משהו שיהיה מקובל על כולם, ואז אנחנו, בסופו של דבר, גיבשנו את התקנות.

<בריאן ניגן: ואז אנחנו פעלנו מול משרד האוצר, משרד המשפטים , ואז היו צריכים להעביר את זה למשרד התחבורה להתייעצות עם השר.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שבמשרד המשפטים עד שלב מסוים אנשים הבינו שריכוז מאגרים בסופו של דבר מתחיל להיות סכנה לדמוקרטיה, ובגלל זה הם - - -כי האלטרנטיבה השניה היא שעל דבר כזה, פשוט, 9 שנים, אז – וואלה, אם אני אגיד: תנו לי לחשוב, אז בפעם הבאה שנתכנס פה זה יהיה עוד 9 שנים?

<בריאן ניגן: לא, זה פשוט – בוא נגיד ככה, זה תהליכים - - - בגלל המעורבות של גורמים רבים, והתכלית – להגיע לתקנות שהן גם מגדירות - - גם ביקשו לצמצם ככל הניתן את הפגיעה בפרטיות.

<בריאן ניגן: ולכן לקח זמן עד שאנחנו וכל הגורמים הגענו להסכמה כזאת.

<בריאן ניגן: אבל אני חושב שליאת בן מאיר שלום ממשרד המשפטים גם יכולה להתייחס .

ניסן סלומינסקי: אז נשמע אותה.

ניסן סלומינסקי: ייקח לנו 9 שנים רק להבין למה לקח 9 שנים להכין כזה - - -

מאיר שלום: מבחינה משפטית השאלה העקרונית שלך האם יש מניעה לאפשר את העברת המידע – השאלה הזו הוכרעה כבר בתחילת 2009, בדיון אצל המשנה הרלבנטית.

מאיר שלום: הקושי לא היה האם, אלא היתה שאלה, וכבר אז ניתנה התשובה שיש שני אופנים אפשריים – כמו שהסביר בריאן, מהייעוץ המשפטי של הלמ"ס, ללשכה יש סמכות לפי הפקודה לגבי מוסדות מדינה, אשר מתגברת על הוראות סודיות פרטניות, לא כל שכן לגבי גופים פרטיים.

מאיר שלום: במקרה הזה, לגבי המאגרים הרלבנטיים, מדובר בגופים שאינם מוסדות מדינה.

מאיר שלום: היו שתי אפשרויות להתגבר על זה, או על ידי הכרזה עליהם כמוסד מדינה, או בדרך שנבחרה, בסופו של דבר, על ידי משרד האוצר, שזה תיקון התקנות הרלבנטיות.

מאיר שלום: התכלית של העברת המידע היא תכלית חשובה ואני חושבת שלא היתה מחלוקת בקרב כל הגורמים לגבי העניין הזה, והשאלה היתה איך לבצע את זה.

מאיר שלום: המידע צריך לעבור ללמ"ס, כי הלמ"ס מצליבה אותו - - -רק ללמ"ס יש את הסמכויות והיכולת לעשות את זה, להצליב אותו עם מאגרי מידע שונים, כדי להגיע לאותה סטטיסטיקה שחשובה לצורך קבלת מדיניות ופעולה של הגופים השונים, בהקשר של תאונות הדרכים.

מאיר שלום: הדרך שנבחרה היא דרך שמסייגת את אותה חובת סודיות פרטנית, ואפשרת העברה של פרטי מידע מסוימים שנקבעו בתוספת ללשכה, לצורך התכלית הזו.

ניסן סלומינסקי: אם כך, אז למה צריך את שני המאגרים האלה באוצר?

ניסן סלומינסקי: שיעבור הכל ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, וכל פעם שהאוצר יזדקק לנתונים מסוימים כדי לגבש לו מדיניות, הוא יפנה ללמ"ס, יקבל מהם את התשובות ונגמר הסיפור.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מפחד כל הזמן, שאנחנו מגדילים מאגרים, מגדילים, מגדילים – כל עוד מאגר הכוונה היא עוד יכולות לדליפה, עוד - - - אנחנו צריכים לצמצם את המאגרים.

מאיר שלום: אולי נבחין בין שני דברים שונים?

מאיר שלום: קודם כל, גופים שונים מנהלים מאגרי מידע לתכליות שונות.

מאיר שלום: במקרה הזה אלה מאגרי מידע שמוחזקים על ידי אותם מפעילים כזרוע הארוכה של משרד האוצר, לתכליות ציבוריות חשובות שאינן קשורות לתכליות הסטטיסטיות, והחברים שלי ממשרד האוצר הטיבו לתאר את זה- אלה תכליות ציבוריות חשובות שלשמן הוקמו המאגרים, לפי פקודת ביטוח רכב מנועי, ואחר כך יש תקנות פרטניות אשר הסדירו את זה, כמו מאגרים אחרים שמנוהלים על ידי גופים שונים, לרבות גופים ציבוריים לתכליות מאוד מסוימות, לא קשור לתכליות הסטטיסטיות.

מאיר שלום: עכשיו, אמירה אחרת – נכון, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יש לה מידע רב, היא ללא ספק מחזיקה מאגרי מידע, מידע רב.

מאיר שלום: את זה היא עושה לצורך תכלית של קיום סטטיסטיקה לאומית, שזו תכלית שקיימת גם במדינות אחרות.

מאיר שלום: אני שותפה לאמירה של היושב ראש שבאמת זה מאגר מידע מאוד רחב וצריך מאוד מאוד לדאוג לו, לאבטח אותו, לצד זה יש להם חובת סודיות קפדנית בפקודה, הם גם לא מוציאים שום מידע מזוהה.

מאיר שלום: נכון, זה מאגר שצריך מאוד מאוד לדאוג לו, ואפילו בתיקון הפרטני שמונח לפני הוועדה יש התייחסות לנושא של אבטחת מידע, על אף שההוראות הכלליות בנושא של אבטחת מידע חלות ללא קשר על מכלול המידע שמצוי בידי הלמ"ס.

ניסן סלומינסקי: תנו לי דוגמה, בהנחה שמעבירים את הכל ללמ"ס - - -

מאיר שלום: זה לא הכל, זה השדות שנקבעו - - -

ניסן סלומינסקי: רק רגע.

ניסן סלומינסקי: המאגרים – לא יהיו באוצר מאגריפ, והאוצר יוכל להשתמש בלמ"ס לצורך העניינים שלו, כי הוא מרכז גם את הנתונים של המשטרה.

ניסן סלומינסקי: תנו לי דוגמה אחת שבסיטואציה הזו תהיה בעיה לאוצר ובגינה הוא צריך את המאגרים.

מאיר שלום: אני חושבת שמי שצריך להשיב על זה זה הגורמים המקצועיים מהאוצר ואולי גם חברתי מהמשרד שעוסק בעניין הזה.

מאיר שלום: אני רק אגיד אמירה כללית – אני חושבת שיש כאן קצת היפוך היוצרות, כי קודם כל, מאגרים מוקמים לתכליות מקצועיות מסוימות.

מאיר שלום: בנסיבות מסוימות, כשנדרש איסוף מידע, לא כל המאגרף בהכרח – כשנדרש איסוף מידע לתכליות סטטיסטיות, אז הוא נאסף ממאגרים שונים, אבל זה היפוך הדברים.

מאיר שלום: זה לא שעכשיו כל מאגרי המדינה יישבו ככאלה בלמ"ס.

מאיר שלום: יש קודם כל גורם מקצועי - - -

ניסן סלומינסקי: נניח לגבי הנושא של תאונות דרכים, אז יש מאגר באוצר, יש מאגר במשטרה, יש אצל הלמ"ס בטח איזשהו מאגר – איפה עוד יש מאגרים, בהקשר הזה?

מאיר שלום: זה סוגי מידעים שונים.

ניסן סלומינסקי: אז לכל אחד יש - - -תכלית אחת, הרי 80% ממה שצריך זה משותף לכולם – כמה תאונות - - -

מאיר שלום: משרד האוצר - - - או המאגרים שמנוהלים כזרוע הארוכה, לא מנוהלים לצורך ניטור של תאונות דרכים, זו תכלית לגמרי אחרת.

מאיר שלום: אולי ניתן לחברים שעוסקים בזה להבהיר.

ניסן סלומינסקי: כי אני פוחד שיכול להיות שיש דבר אחד מכל מהמכלול, ספציפי לאוצר.

ניסן סלומינסקי: דבר אחד שאולי ספציפי למשטרה.

ניסן סלומינסקי: אז בגלל זה כל אחד שומר מאגרים שלמים?

ניסן סלומינסקי: אז על אותו נתון שייחודי אליו, אם כל המאגרים יהיו בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, יבקשו – יגידו: אנחנו צריכים, נניח, לדעת, דבר מסוים.

ניסן סלומינסקי: הם יעשו להם את כל העבודה כי יש להם את המאגר היותר גדול והמוצלב מכל הגופים.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מפחד זה שעוד מאגר, ועוד מאגר, עוד מאגר ועוד מאגר – ואנה אני בא?

מאיר שלום: דווקא ההצעה של אדוני מרחיבה לעומת תיקון התקנות שמונח לפניך, כיוון שתיקון התקנות, מה שמוצע זה לקבוע פרטי מידע מסוימים אשר נקבע שהם נדרשים לצורך אותה סטטיסטיקה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני מבטל את המאגר באוצר.

ניסן סלומינסקי: הכל יהיה אצלם.

ניסן סלומינסקי: האוצר צריך משהו - - - אני לא יודע, יהיה אצלם.

ניסן סלומינסקי: מי שצריך משהו – שואב מהם, והם יתנו לו.

מאיר שלום: אבל מדובר בתכליות שונות.

מאיר שלום: אולי, ברשות היושב ראש, אנשי האוצר יסבירו מה הם המאגרים האלה, מה התכלית הסטטוטורית שלשמם הם הוקמו, ואולי אז הדברים יהיו יותר ברורים.

<ניר ברטל: מעבר להחזקה במידע צריך גם מומחיות לדעת להשתמש במידע, איך להשקיע את הזמן, ולהביא את הידע, על מנת להפיק את התועלות הנכונות מהמידע הזה.

<ניר ברטל: לדוגמה, יכול להיות שאם המאגרים יועברו ממשרד האוצר ללמ"ס, נרצה לבקש מהלמ"ס דוח שמראה, יצביע, על השפעה של משתנה כזה או אחר על הסיכון, ביחס לביטוח – לא תהיה לי את המומחיות לדעת מה יהיה אותו ביטוח, מה תקנות הביטוח שהתקין שר האוצר, מה השינויים הטכנולוגיים שקרו ברכב, מה היכולות האקטוארית – לכן, לא רק הימצאות המידע, גם היכולת להשתמש בו ולארגן אותו היא חשובה.

ניסן סלומינסקי: וזה, אתה אומר, אין אצלם.

<ניר ברטל: אני לא יודע להגיד כמה אקטוארים, ואיזו אמנה יש להם בשוק הביטוח או הונאות ביטוח - - -

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אז מה התועלת שאתם מעבירים להם?

<ניר ברטל: הנתון המרכזי שמועבר לפי הצעת התיקון פה זה הנתון הכספי - מה העלות של אותן תאונות דרכים.

<ניר ברטל: זה מפורסם באופן הדרגתי גם על ידינו, אבל מה שייתן ללמ"ס לעשות פילוחים הרבה יותר טובים, בעזרת מידע נוסף שיש ובצד לא מגיע אלינו, על מנת להצביע על עלויות הרבה יותר ספציפיות.

<ניר ברטל: לדוגמה – מיקום מגורים של בן אדם, מי בעל אותו רכב או איפה קרתה התאונה - שזה נתון שמקבלים מהמשטרה, ואנחנו לא מקבלים מהמשטרה, יכול להביא לערך הרבה יותר גבוה.

ניסן סלומינסקי: משטרה, מה אתם אומרים?

<מלי שר: אני ממדור מחקר באגף התנועה.

<מלי שר: בעיקרון, אנחנו, במאבק בתאונות הדרכים 24/7 ומבחינת מדור מחקר כל נתון אנחנו אוהבים.

<מלי שר: אנחנו באמת את המאגר של תאונות הדרכים, אלינו באים לדווח ויש לנו שדות מסוימים שבעצם אנחנו - - - מורכבים, תיק החקירה אצלנו, אם זה מיקום, זמן, נתונים על המעורבים.

<מלי שר: אנחנו מעבירים את זה ללמ"ס על פי החוק, ואנחנו נעזרים גם בלמ"ס לניתוחים שונים שאנחנו מבצעים.

<מלי שר: מבחינה מבצעית אנחנו מנתחים מה שנקרא אצלנו "כבישים אדומים", hot spots, וכו'.

<מלי שר: לכן כל נתון על כל תאונה, גם אם היא רק נזק בלבד, שאצלנו הנתונים על נזק בלבד הם מאוד חלקיים, אנחנו נשמח לקבל.

<מלי שר: כמו כן אנחנו משקיעים משאבים נוספים, המדינה, כמו א-3, וכו', שבעצם הכל מבוסס על ניתוח של תאונות דרכים.

<מלי שר: אז אנחנו נשמח אם ללמ"ס יהיו את כל הנתונים כדי שנוכל לעבוד בשיתוף פעולה.

מיקי לוי: בלמ"ס יש נתונים הרבה יותר מורכבים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: האם זה יועיל לנו כדי להילחם בתאונות הדרכים?

מיקי לוי: אתה יודע, גם כמנכ"ל חברה פרטית במשך 7 שנים, כל שנה מילאתי עבור הלמ"ס כמה השקעה עשיתי, כמה נשחק לי הציוד, אני כבר לא זוכר את השאלות, הייתי משקיע בזה איזה שעה.

ניסן סלומינסקי: מה שאני שואל - זה שיהיה באיזה מקום זה בסדר, אבל מה שקורה פה –אנחנו מתחילים להקים עוד מאגר, ועוד מאגר ועוד מאגר – ככל שיש יותר מאגרים, יש כל כך הרבה פרטים - - -

מיקי לוי: זה לא מסכן את הלקוחות, בוא נגיד.

<נעמה מנחם: זה כן שמי.

ניסן סלומינסקי: למה זה לא מסכן?

ניסן סלומינסקי: הכל שמי.

מיקי לוי: אפשר להוריד את השמי, איכשהו?

<קריאות: לא.

<קריאות: אי אפשר.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אם אתה מוריד את השמי אז אין משמעות לזה שאתה מעביר ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<נעמה מנחם: מה שהציע כאן היושב ראש שבעצם יהיה מאגר רק בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה - - -

מיקי לוי: הבנתי, ושממנו הם ישאבו את זה.

ניסן סלומינסקי: כי מה שקורה – יש מאגר במשטרה, שני מאגרים באוצר, שעכשיו אני מבין ששתי חברות פרטיות, בכלל, מפעילות אותו, ואולי יש בעוד גופים שאני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: יש בלמ"ס, שזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: כלומר, עם המון נתונים על תאונות, והכל, ומקובל – ככל שיש יותר מאגרים, היכולת לדליפה יותר גדולה, ואם מישהו רוצה - - - ומזה אני מפחד, שאנחנו מאבדים יותר ויותר את הפרטיות שלנו בעניין.

ניסן סלומינסקי: לכן אני מנסה לראות אם אפשר היה לרכז את הכל בלמ"ס ולמשוך ממנו.

מיקי לוי: לא, זה לא יילך, הפוך.

מיקי לוי: לרכז את הכל באוצר, ושהלמ"ס ימשכו.

ניסן סלומינסקי: זה גם לא יילך, למשטרה יש את הנתונים שלה.

<קריאות: - - -

<מלי שר: אנחנו מעבירים כבר ללמ"ס.

<ניר ברטל: אני מומחה קטן בתחום מאגרי מידע והגנת הפרטיות אבל אחד מהדברים שאני כן למדתי זה שאם אתה רוצה להגן על פרטיות של בן אדם, אז תגביל את כמות הנתונים שיש בכל מאגר מידע למינימום שנדרש כדי למלא אותו ייעוד של אותו מאגר.

<ניר ברטל: בעצם, מה שאתה אומר – נעשה גישה הפוכה – נעשה מאגר אחד, הכי גדול בארץ, שיש לו את כל הנתונים, ואז, כל מי שצריך יוכל לקבל אליו גישה.

ניסן סלומינסקי: לא גישה.

ניסן סלומינסקי: יקבל את התשובות שהוא צריך.

<ניר ברטל: אז פה ננקט ה "הפרד ומשול" בין המאגרים.

<ניר ברטל: כל מאגר קיבל את המינימום הנדרש כדי למלא את חובתו ואת תפקידו.

<ניר ברטל: הלמ"ס באים ואומרים - אנחנו לא מצליחים למלא את חובתנו, כך, אנחנו מקבלים רק מהמשטרה ולא מחברות הביטוח דרך המאגרים.

<ניר ברטל: לכן יש לנו הערכת חסר או חוסר יכולת להעריך את העלות הכספית של תאונות הדרכים.

<ירון גולן: אולי אני אחדד.

<ירון גולן: שני המאגרים שהוקמו בעקבות התקנות, הם מאגרים עם תכליות שונות.

<ירון גולן: תכלית אחת היא תכלית סטטיסטית, שעל בסיסה לדוגמה זה הדיון הבא, אם הדוח הסטטיסטי שאנחנו צריכים להוציא שקובע שיש השפעות על הסיכון, מאגר אחד.

<ירון גולן: מאגר שני הוא בכלל מאגר הונאות.

<ירון גולן: המטרה שלו הוא לעזור לחברות הביטוח למנוע הונאות ביטוח, למנוע - - - המאגר הזה עושה הצלבות בין הונאות שונות ומאפשר לחברות להתמודד מול זה.

<ירון גולן: כל הדיון הזה בעצם התחיל מסעיף 15 לפקודת הסטטיסטיקה שאומר שהיכולת של הלמ"ס לקחת חומר הוא רק מרשויות מדינה, והמאגרים האלה, על אף שבעצם הם כאילו אצל המדינה, בגלל שגוף פרטי מפעיל אותם, אז היתה מורכבות ברמת הפרשנות המשפטית של זה.

<ירון גולן: לכן נצטרכנו לזה.

<ירון גולן: להבנתי, הצורך של הלמ"ס הוא לתכלית אחרת לגמרי מהתכליות שלשמן נועדו המאגרים אצלנו ועוד פעם אני אומר – זה שדות מאוד מסוימים.

<ירון גולן: זה ממש לא כל המאגר עובר ללמ"ס.

ניסן סלומינסקי: מה, למשל, לא עובר ללמ"ס?

ניסן סלומינסקי: חוץ מהמשקל של הנהג, שאני לא יודע אם יש.

<ניר ברטל: הרבה פרטים שיש במאגרים על האנשים והנהגים – גיל, ותק רישיון הנהיגה, מספר שלילות, מספר תאונות דרכים בעבר - אלה נתונים שלא עוברים.

מאיר שלום: אני רוצה להוסיף שוב, וזה, אני חושבת המבנה, ואדוני רואה את זה במסגרת דיונים בוועדה על חקיקה.

מאיר שלום: יש חיקוק, במקרה זה – פקודת ביטוח רכב מנועי, אשר קובע בסעיף 11א' הסמכה להקמה ולניהול של מאגרי מידע, והוא קובע גם את התכלית שלהם – הערכת עלות הסיכונים בענף ביטוח הרכב ואיתור מקרי הונאה ומרמה.

מאיר שלום: הגורם המקצועי המוסמך הוא זה שצריך להיות אחראי לנושא הזה.

מאיר שלום: התפקיד של הלמ"ס הוא תפקיד אחר.

מאיר שלום: הלמ"ס עורך סקרים, עורך פעולות סטטיסטיות שונות.

מאיר שלום: לצורך זה יש לו סמכות לאסוף את המידע שנדרש לצורך אותה סטטיסטיקה.

מאיר שלום: אין חפיפה.

מאיר שלום: לא בתכליות, לא בהיקף פרטי המידע.

מאיר שלום: ההסדרים נתפרים, וגם כאשר הם על בסיס אחר כך הפעלה של אותן סמכויות, זה באופן מדתי לאותה תכלית, מה נדרש.

מאיר שלום: לא היינו רוצים לראות מצב שיש גורם אחד במדינה שמחזיק, מנהל לתכליות רבות ומגוונות, את כל מאגרי המידע של המדינה.

מאיר שלום: יש, קודם כל, תכלית מקצועית שנקבעה בחיקוק ובפקודה, ואחר כך התקנות מפרטות את זה, שהיא התכלית המקצועית של איתור מקרי ההונאה והערכת סיכונים באגף הביטוח.

מאיר שלום: יש הסדר שלם של מה מבטחים צריכים להעביר, מה אחר כך יוצא מהמאגר אל המבטחים.

מאיר שלום: לצד זה, מבין יתר הפעולות הסטטיסטיות שהלמ"ס עורך, הוא גם אוסף ומעבד סטטיסטיקה בנושא של תאונות דרכים.

מאיר שלום: לצורך זה, כל הגורמים שיכול להיות להם משהו רלבנטי, ודרך אגב, זה שדות שונים, וכל אחד מנהל את זה אחרת כי הוא מנהל את זה לצרכיו, לצרכים המקצועיים שלו, במסגרת הפעולה שלו - הדברים האלה עוברים ללמ"ס.

מאיר שלום: כאשר מדובר בגופים ממשלתיים, למשל המשטרה, אז המידע עובר כבר היום.

מאיר שלום: במקרה הזה יש מכשלה חוקית שנבעה מזה שאותה זרוע ארוכה זה לא באגף עצמו, זו זרוע ארוכה של חברות פרטיות והיה צורך להתגבר על אותה תקנת סודיות פרטנית.

ניסן סלומינסקי: למשרד התחבורה יש גם מאגר?

<מלי שר: הרשות לבטיחות בדרכים מקבלת גם מאתנו.

<מלי שר: רשות הבטיחות בדרכים.

ניסן סלומינסקי: אבל יש לה מאגר, גם?

מיקי לוי: לא.

<מלי שר: הרשות מקבלת מאתנו, הם מנסים לקבל ממשרד הבריאות, גם, לראות מה הסטטוס.

<מלי שר: הרשות לבטיחות בדרכים שיכת למשרד התחבורה.

<מלי שר: היא מקבלת מאתנו, ובישיבות שהיינו אתם, הם גם מנסים לקבל מהטראומה, ממשרד הבריאות, וכו', לא יודעת מה הסטטוס שלהם בקבלה של הנתונים.

ניסן סלומינסקי: אין להם נתונים איפה היתה התאונה, איזה כביש - - -

<מלי שר: לא.

<מלי שר: הם אצלנו.

ניסן סלומינסקי: ואתם נותנים להם.

<מלי שר: כן.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שאפשר כאן לשלב מאגר לכמה תכליות.

ניסן סלומינסקי: כמו שאתם מצליחים לפרנס את משרד התחבורה, ובגין זה הוא לא זקוק למאגר משלו - - -

<מלי שר: הוא זקוק.

<מלי שר: הוא מנסה גם להקים.

ניסן סלומינסקי: אבל עד היום הוא מצליח לקבל מכם את הנתונים ולחיות, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אתם שמים לב - - -

<טליה טל: משרד התחבורה מקבל נתונים לא מזוהים, אגרגטיביים, שם מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כדי לבצע את העבודה שלו.

<טליה טל: הוא לא מחזיק, עד כמה שאני יודעת, מאגר פרטני ברמה של תאונה - - -

ניסן סלומינסקי: על מי את מדברת כרגע?

ניסן סלומינסקי: על איזה משרד?

<טליה טל: משרד התחבורה.

<טליה טל: אני, אמנם, מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אבל אנחנו עובדים אתם שנים רבות.

<טליה טל: משרד התחבורה לא מחזיק מידע פרטני ברמת פרט מזוהה, על תאונות דרכים.

<טליה טל: הוא כן מחזיק מאגרים שמתוקף תפקידו –מאגר של כלי הרכב, מאגר של הנהגים.

ניסן סלומינסקי: ומה שחסר, אז הוא פונה אליכם או אל המשטרה ומקבל, נכון?

<טליה טל: לא נתונים פרטניים מזוהים.

<טליה טל: אגרגטיביים – זה על כמה תאונות קשות - - -

ניסן סלומינסקי: איזה כביש וכל זה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אבל אני הבנתי שנקודה מרכזית שחסר לאוצר שהוא לא יכול לעשות זה לוודא את המיקום, נניח, של התאונות, כי את זה אין לו, ואת זה יש במקום אחר, ואם רוצים לקבוע, נניח, עלויות, או באיזה כבישים עדיף, אז אין לו את הנתונים האלה, ויש את זה במקום אחר.

ניסן סלומינסקי: אבל אני רואה שעד עכשיו משרד התחבורה מסתדר טוב בלי המאגר שלו, בשימוש יחד עם המשטרה ואתכם, נניח.

מאיר שלום: אני לא יודעת לגבי משרד התחבורה.

מאיר שלום: אני חושבת שהגוף שעורך סטטיסטיקה לאומית במדינת ישראל ושלו ניתנו סמכויות באמת מיוחדות הוא הלמ"ס.

מאיר שלום: אני חושבת שהלמ"ס הוא זה שצריך לתת את המענה הסטטיסטי.

<ניר ברטל: אדוני היושב ראש.

<ניר ברטל: אין היום, לפי מה שעולה מהדיון, אף מקום שמצד אחד יש את מיקום התאונה, מזוהה, ומהצד השני את העלות הכספית של אותה תאונה.

<ניר ברטל: שני המידעים האלה נמצאים במקומות נפרדים.

<ניר ברטל: העלות הכספית נמצאת אצל שר האוצר, במאגרים שלו, מיקום התאונה נמצא בלמ"ס ובמשרד התחבורה.

<ניר ברטל: אם רוצים להילחם בתאונות הדרכים, לבוא ולהגיד כמה עולה כביש מסוים בפצועים והרוגים, צריכים לשלב את הנתונים האלה.

<ניר ברטל: לשאלתך – איפה ראוי שייעשה השילוב הזה – במשרד האוצר, משרד התחבורה או הלמ"ס – התיקון שמובא לפניך מציע שזה יהיה הלמ"ס, הוא הגורם הכי מתאים.

אורי מקלב: עדיין לא הבנתי למה שם המשפחה והשם הפרטי של המעורב בתאונה קשור לנתונים שהלמ"ס - - -

ניסן סלומינסקי: שאלנו את זה בהתחלה.

ניסן סלומינסקי: לדוגמה – אם הם רוצים לראות אם יש איזושהי השפעה להרכב הסוציואקונומי על תאונות דרכים, דברים מהסוג הזה, הלמ"ס - - -

אורי מקלב: השאלה עד כמה אתה צריך, באמת - - -

ניסן סלומינסקי: אבל המאגר הזה קיים, הרי, באוצר.

ניסן סלומינסקי: עכשיו השאלה אם להעביר את זה ללמ"ס, כי הלמ"ס יודע להצליב גם לגבי מיקומים, מה שהאוצר - - -

מאיר שלום: הפרטים המזוהים נדרשים קודם כל לצורך ההצלבה, כאשר דרך העבודה של הלמ"ס, כמו כל גוף שרוצה לעשות סטטיסטיקה, לעבד סטטיסיטיקה שמקורה ממקורות שונים, הוא צריך שיהיה לו מאפיין מזהה, איך הוא יכול להצליב את המידע.

אורי מקלב: מה החובה שהלמ"ס - - - אני לא רואה את הדברים, אני חושב שזה יותר מדי בזליגה - - -

ניסן סלומינסקי: בדיוק על הנקודה הזו אנחנו מדברים כבר 3/4 שעה.

אורי מקלב: אני אומר את דעתי בעניין הזה, אולי אני מחזק את דבריך בעניין הזה.

אורי מקלב: מעבר לכך, האם תהיה חובה של שמירה על המאגרים?

ניסן סלומינסקי: על זה דובר בהתחלה, כבר.

ניסן סלומינסקי: יש להם חובה - - - טוב, תסבירו את זה.

<בריאן ניגן: אני חוזר על כמה דברים, שאני לא יודע - - -קודם כל אנחנו לא מבקשים את כל המאגר, רק את המשתנים הנחוצים לצורך הפקת הסטטיסטיקה על תאונות הדרכים.

<בריאן ניגן: הפרטים המשתנים האלה סוכמו ונתפרו ממש לתכלית המסוימת הזו.

<בריאן ניגן: אנחנו מחויבים על פי - - -

אורי מקלב: אני שואל אותך אחרת: מה אתם לא מקבלים?

אורי מקלב: אני לא רואה משהו שאתם לא מקבלים.

<בריאן ניגן: בוודאי שלא מופיע כאן - --

ניסן סלומינסקי: את המשקל של הנהג הם לא מקבלים, למשל.

<בריאן ניגן: אני לא יודע מה אנחנו לא מקבלים.

<בריאן ניגן: משרד האוצר יכול להגיד, כי אני לא רואה את כל המאגר.

<בריאן ניגן: אני יודע מה אני צריך, מתוך המאגר.

ניסן סלומינסקי: תסביר את הנושא של השמירה על המאגר.

<בריאן ניגן: שמירת הסודיות – יש שני מעגלים של שמירת הסודיות של הפרטים.

<בריאן ניגן: קודם כל יש את חוק הגנת הפרטיות.

<בריאן ניגן: .

<בריאן ניגן: החוק בפרק ד' קובע הסדרים להעברת מידע בין גופים ציבוריים, בדיוק למטרה הזו, שיכול להיות מידע אצל גוף אחד וגוף אחר צריך להשתמש בו, לתכלית של משרד אחר.

<בריאן ניגן: כלומר, החוק מכיר בכך שלכל משרד יש נתונים לצורך הרציפות שלו, לתכלית מסוימת.

ניסן סלומינסקי: ואיך אתה שומר שלא ייצא החוצה - - -

<בריאן ניגן: קודם כל, על פי החוק, חוק הגנת הפרטיות קובע הסדרים על שמירת הפרטיות והסודיות של נתונים שמתקבלים בין הגופים הציבוריים השונים במאגרי מידע.

<בריאן ניגן: יש הוראות רבות לנושא של ניהול מאגרי מידע, אבטחת מידע במאגרי המידע, יש תקנות שמסדירות את העברת המידע בין גופים ציבוריים, את ההסדרים שקובעים לוודא שהם מעבירים את הנתונים הנחוצים לתכלית הראויה, בהתאם למסגרת התפקיד של המשרד.

מאיר שלום: אני יכולה, אולי, להוסיף.

מאיר שלום: בחוק הגנת הפרטיות, סעיפים 16,17 ו-17א', קובעים חובת סודיות על מי שמנהל-מחזיק, בעלים של מאגר מידע וחובות אבטחת מידע שחלות גם על הבעלים, גם על המחזיק, גם על המנהל וגם על ממונה אבטחת המידע בארגון.

מאיר שלום: על הלמ"ס כגוף ציבורי ודאי יש חובה למנות ממונה אבטחת מידע.

מאיר שלום: חובות אבטחת מידע שחלות מכוח החוק ומכוח תקנות, ואני מקווה שבקרוב יגיעו לוועדה הזו תקנות פרטניות בנושא, מחייבות את הארגונים, וכבר היום יש חובה על כל הארגונים, לרבות, כמובן, הגופים הציבוריים, לאבטח את המידע ולשמור עליו מפני שימוש בלתי מורשה.

מאיר שלום: זה כולל גם את ההיבטים הלוגיים, גם את ההיבטים הפיזיים וגם את ההיבטים הארגוניים.

מאיר שלום: ספציפית בתוך תיקון התקנות הזה יש תקנת משנה שקובעת הגבלה של השימוש והוראה לעניין השמירה: "השימוש בפרטים שנמנים לעיל ייעשה לצורך הצלבת מידע בין שני מאגרי מידע נוספים בלבד, המידע יישמר בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, באופן שיבטיח הגנה מפני שימוש בלתי מורשה בו".

מאיר שלום: נוסף לכך, לפי פקודת הסטטיסטיקה יש חובת סודיות על הלמ"ס באופן שגם לא מאפשר להם להוציא החוצה מידע באופן שניתן לזהות למי הוא נוגע.

ניסן סלומינסקי: עד היום יצאו מהמאגרים דברים?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע, לא עקבתי – אבל לאורך ההיסטוריה, יצאו דברים?

ניסן סלומינסקי: היו פרשיות כאלה שדברים יצאו?

ניסן סלומינסקי: דברים שאנחנו לא יודעים – אנחנו לא יודעים, אבל היו - - -

<טליה טל: ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה יש מידע רב, המידע הזה הוא לא מיוחד יחסית למידע שקיים בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אתם צריכים להבין.

<טליה טל: נתונים רבים.

ניסן סלומינסקי: ועד היום לא דלף ממכם, לפחות בידוע?

<בריאן ניגן: אני אשיב, אבל קודם כל אני רוצה לתגבר את דבריה של ליאת.

<בריאן ניגן: סעיף 17 לפקודת הסטטיסטיקה קובע שמירת חובת סודיות.

<בריאן ניגן: מי שאיננו עובד הלשכה לא רשאי לראות את הנתונים, אסור לנו לפרסם נתונים באופן שמאפשר את זיהוי הפרט, ומי שעובר על חובת שמירת הסודיות לפי סעיף 20(א)(2) לפקודה עובר עבירה פלילית שדינה 3 שנות מאסר.

<בריאן ניגן: זה גם משתלב עם הוראה לפי חוק הגנת הפרטיות, גם עבירה דומה לפי החוק היא עבירה שדינה 3 שנות מאסר.

<בריאן ניגן: אנחנו מקפידים בשני מעגלים על שמירת הסודיות, והגנת הפרטיות בלמ"ס.

<בריאן ניגן: יש לנו נהלים, יש לנו גם מערכות אבטחת מידע.

<בריאן ניגן: אבטחת מידע מיועדת כדי למנוע או חדירה לתוך הנתונים, או חשיפת הנתונים מבפנים, שהנתונים ידלפו החוצה.

<בריאן ניגן: יש גם נהלים פנימיים שמסדירים את השימוש בנתונים שאנחנו מקבלים, ואת העמידות של הנתונים.

<בריאן ניגן: לשאלתך האם ידוע לנו על כך שדלף אי פעם מידע מהלמ"ס – לא ידוע לנו על מקרה כזה, אבל אני צריך גם לומר שאם היה דבר כזה, אני מניח שלא היינו יודעים על כך, אבל אנחנו לא יודעים על כך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני מסתכל על הנוסח המוצע, בעמוד השני – שאין בהוראות תקנת משנה (א) כדי לגרוע מסמכות הלמ"ס לגרוע ממאגרי המידע מידע המנוי בתוספת, ואז, בתוספת יש בערך 10,15 - - -

ניסן סלומינסקי: 19.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר, ואני חושב שזה על דעת כולם, מה שכתוב בסעיף 1(ד) - שם משפחה ושם פרטי של המעורב בתאונה.

אוסאמה סעדי: אני לא צריך את זה בשביל הסטטיסטיקה.

ניסן סלומינסקי: הוא מדבר בהנחה שיש מספר תעודת זהות.

אוסאמה סעדי: תעודת זהות, מספר רכב, מספר פוליסה.

אוסאמה סעדי: בשביל מה צריך את השם?

<טליה טל: אנחנו עוסקים הרבה במה שנקרא קישור רשומות – קישור נתונים שבאים ממקורות שונים.

<טליה טל: אנחנו תלויים בצורה מאוד משמעותית באיכות של הנתונים שקיימים במאגרים שונים, והאיכות היא לא תמיד זהה.

<טליה טל: לכן יש לנו תהליך שלם, מתודולוגיה שלמה של קישור רשומות, כי לא תמיד איכות תעודת הזהות היא מספיק טובה בשביל לקשר את הנתונים.

<טליה טל: אני רוצה להסביר.

<טליה טל: אנחנו מדברים גם כאן על שתי חברות.

<טליה טל: כלומר, מלכתחילה, המחוקק החליט להפריד את שני המאגרים האלה כדי שלא יהיה קישור ביניהם.

<טליה טל: אנחנו עושים כאן קישור שהוא קצת הסתברותי משום שאם אתם זוכרים, באחד משני המאגרים, אין בכלל נתונים מזהים ברמת פרט.

<טליה טל: אנחנו צריכים את מספר הפוליסה, וכדומה, תאריך התאונה, וכדומה, כדי לקשר אותם עם נתונים אחרים.

<טליה טל: אחרי כן, את כל הנתונים האלה אנחנו רוצים כדי לקשר אותם לנתונים אחרים שקיימים, כמו שהזכרתי קודם, ממקורות שונים.

<טליה טל: זאת אומרת, יש כאן משתנים שאנחנו צריכים כדי לעזור לנו לבדוק את איכות הקישור כי אנחנו לא רוצים לקשר נתונים של אדם אחת עם מסד נתונים של אדם שני, כדי לא לטעות בנתונים.

<טליה טל: אנחנו מבקשים את הנתונים האלה, אנחנו עושים את הקישור ברמה הפרטנית.

<טליה טל: ברור שהסטטיסטיקה בסופו של דבר שמעובדת, ויוצאת מאתנו, זה נתונים מצרפיים, אנחנו לא מפרסמים נתונים פרטיים.

<טליה טל: יש לנו גם נהלים בתוך הלשכה.

<טליה טל: אנחנו עובדים מתוך העיקרון של הצורך לדעת, אנחנו מנהלים הרשאות גישה לנתונים, כך שגם עובד בתוך הלשכה לא יכול להיחשף לכל המידע שקיים בלשכה, רק לצורך מילוי תפקידו הספציפי.

אורי מקלב: היתה פה אמירה שמדובר גם על העברת מידע בין חברות הביטוח כדי למנוע הונאה.

אורי מקלב: לא ראיתי את זה כאן.

אורי מקלב: זה קיים?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: כשהוא דיבר על התפקידים של המאגרים- יש שני מאגרים באוצר.

ניסן סלומינסקי: אני ניסיתי לראות אולי אפשר לחסוך – או לבטל את המאגרים האלה ושהכל יהיה בלמ"ס, או הפוך, אבל נתנו דוגמאות של דברים שכל מאגר אמון עליו, שההתמחות שלהם זה בזה, הלמ"ס לא מתמחה בתחומים האלה.

ניסן סלומינסקי: אז בין שאר הדברים הם אומרים שמאגר אחד שלהם אמון על לבדוק שאין שם תביעות, אין שם כל מיני העלמות, מונקי ביזנס או כל מיני דברים כאלה שקשורים לתביעות.

אורי מקלב: בעיה חמורה היא בעניין הזה שהמידע נמצא, ולציבור לא נותנים אותו, ואני אביא לך דוגמה.

אורי מקלב: אצל חברות הביטוח נמצא מידע אודות אובדן כהלכה של רכב, רכב שהוגדר כאובדן כהלכה, נניח ב- 50% נזק של הרכב, שזה עדיין לא טוטל לוס, אבל הוא מוגדר כאובדן כהלכה.

אורי מקלב: הרכב הזה, נעשים בו תיקונים, חברות הביטוח מוכרות את זה לסוכני רכב, סוכני רכב מתקנים את זה באופן פיראטי, הם עולים לכביש באופן שמסכן חיי אדם, ממש פצצות מתקתקות.

אורי מקלב: המידע הזה, אנשים אחרי זה קונים את זה במחיר מלא, לא יודעים את המידע הזה.

אורי מקלב: לא זו אף זו – תאר לך את האבסורד, שאותו אחד שקנה רכב שעבר אובדן כהלכה, ומבקש לבטח אותו בחברת ביטוח, הוא מקבל סירוב מחברת ביטוח, מדוע?

אורי מקלב: בגלל שחברת הביטוח הזו יודעת שהרכב הזה היה שלה, והיה אובדן כהלכה.

אורי מקלב: היא לא רוצה לבטח אותו.

אורי מקלב: את המידע הזה לציבור לא נותנים.

אורי מקלב: אז מידע שחשוב לא פחות מתאונות דרכים, הסטטיסטיקות שאולי יביאו למניעה או שיפור בתאונות הדרכים, את זה אנחנו רוצים לתת, ואנחנו מוכנים לחשוף את כל המידע הזה, לתת אותו ללמ"ס.

אורי מקלב: מידע שהוא לגיטימי שיגיע, על רכב שעבר אובדן להלכה – האזרח לא יכול לקבל את זה.

אורי מקלב: מדוע שהוא לא יקבל את המידע הכל כך פשוט, כשאנחנו רוצים להילחם בתאונות דרכים, בתוצאות, שאנחנו יכולים להילחם על רכבים שעולים על הכביש לפי כל קנה מידה ולפי כל חוות דעת מקצועית – רכבים ששני החלקים בהם לפעמים מולחם.

אורי מקלב: ככה הם עולים לכביש, אף אחד לא יודע את המידע הזה, ואנחנו משאירים את זה ככה.

אורי מקלב: זה עלה כשאיגוד המוסכים, גופים אחרים נוספים שבאו לפה, לכנסת, אמרו – אנחנו מסכנים חיי אדם בפועל.

אורי מקלב: כשמגיעים אלינו בשביל סטטיסטיקות אנחנו מוכנים, כאלה מידעים, עד הפרטים הקטנים להעביר.

אורי מקלב: וכאן אני שואל – מה ההבדל?

אורי מקלב: למה כדי למנוע פגיעה בחיי אדם אתם לא עושים את זה, וכשאתם רוצים לעשות סטטיסטיקה, אחרי שחיי אדם כבר קופדו – שם אנחנו כבר כן מוכנים למסור פרטים.

ניסן סלומינסקי: השאלה שאתה מעלה- - -

אורי מקלב: אני מעלה את זה, אני אעלה את זה כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: זו שאלה טובה ודורשת דיון נפרד, לא בהקשר הזה.

אורי מקלב: שרק נדע מה מביאים בפנינו ומה לא מביאים בפנינו, מה כל כך - - -

ניסן סלומינסקי: הנושא שאתה מדבר עליו אנחנו יכולים להעלות אותו מכוח עצמנו, אנחנו לא צריכים שהם יביאו לנו.

ניסן סלומינסקי: אם יש נושא בוער, והוא בתחום שלנו, אנחנו יכולים להעלות אותו בלי קשר לזה.

אורי מקלב: - - - זה לא קיים, תמנע כל מיני דברים דרך הדרך הזו, דרך השפה הזו, שהיא, לצערנו, השפה ה - - - ולא שפה אחרת.

אורי מקלב: אם אני הייתי מרחיב לך מה שזה - - - אבל תדע שאני לא מגזים בשום דבר.

ניסן סלומינסקי: לא, אני יודע שלא, ויש לנו הרבה מאוד בהקשרים האלה של תאונות דרכים, התייחסות.

ניסן סלומינסקי: אבל פה יש נושא – נקרא לו ספציפי.

<יואב ענתבי: אני רק רוצה להתייחס לדברים של אדוני כי בדברי ההסבר יש 19 פרמטרים ולא ראינו את דברי ההסבר, ואני חושב שכן נכון להבין לגבי כל פרמטר ופרמטר את הנחיצות לגבי הלמ"ס.

<נעמה מנחם: אפשר לעבור על הפרמטרים.

<נעמה מנחם: אולי אני אתחיל לקרוא, וכל פעם שתעלה שאלה - - -

<ניר ברטל: אפשר לקרוא שישה פרמטרים, פרמטרים ב' עד ז' – כתוב בתוספת שהם פרמטרים שישמשו לצורך מה שהסבירה טלי מהלמ"ס - הצלבה של נתונים בין מאגרים.

<ניר ברטל: זו התכלית שלהם.

<ניר ברטל: על יתר התכליות אפשר לעבור.

<יואב ענתבי: עוד הערה נוספת – אולי ראוי לבחון, כי מאגרי המידע האלה, חברות הביטוח נושאות בעלויות שלהם במיליוני שקלים כל שנה – ראוי לבחון האם כל משתמש נוסף צריך לשאת באיזושהי עלות.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על מאגרים שנמצאים באוצר.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שהלמ"ס יישא בחלק, ויש אפשרות לומר שהלמ"ס יחייב גם את חברות הביטוח בתשלום נוסף על המאגר שהם מחזיקים.

ניסן סלומינסקי: יש שתי אפשרויות פה, אז בוא נקזז אותן, אחת מול השניה.

<ניר ברטל: הלמ"ס הסכים לשאת בהוצאות של קבלת המידע.

ניסן סלומינסקי: הוא רצה הפוך.

ניסן סלומינסקי: טוב, תראו.

ניסן סלומינסקי: בחלק הראשון – איך הורדתם את ועדת החוקה מן העניין?

ניסן סלומינסקי: מישהו יכול להסביר לי?

ניסן סלומינסקי: אני רואה שזו מגמה, גם בנושא הבא זה קורה, שפתאום ועדת החוקה לא נמצאת, ומעבירים את כל הסמכות לשר, מה שהאבות המייסדים חשבו שחייבים שוועדת החוקה תהיה כדי שתהיה עוד עין צופה לציון, והנה אתם מורידים את זה.

ניסן סלומינסקי: מישהו יכול להסביר לי למה אתם הוצאתם את ועדת החוקה?

<ירון גולן: אני לא סבור שהוצאנו את ועדת החוקה, אנחנו סברנו שמדובר בסוף בפרטים - - -

ניסן סלומינסקי: שוליים, מה שנקרא.

<ירון גולן: לא, לא שוליים.

<ירון גולן: ללמ"ס יש היום כבר המון נתונים שהם גם ככה רגישים, והטיפול הזה מגיע באיזה שהוא מקום בגלל שהמאגר, בגלל שהוא מנוהל בידא האריכא של משרד האוצר ולא של משרד האוצר עצמו, אז אי אפשר להגיד שזה מידע שנמצא ברשויות המדינה, ולכן צריך את התיקון הזה, אז אמרנו - - -

ניסן סלומינסקי: עצם זה שאנחנו יושבים פה עכשיו זאת אומרת שיש צורך בוועדת החוקה, ופה הוצאתם.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אני אומר – אני רואה את זה כתהליך מתמשך, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אז קודם כל נכניס חזרה את ועדת החוקה.

זאב בנימין בגין: יש לי הצעת ייעול, אדוני היושב ראש.

זאב בנימין בגין: לא הבנתי מה הצד החוקתי בנושא הזה.

זאב בנימין בגין: אם הכנסת, אז למה לא, באמצעות, למשל ועדת הכלכלה.

זאב בנימין בגין: יש לנו סדר יום עמוס פה, בוועדה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: זה נושא חוקי.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר.

ניסן סלומינסקי: כל הדיון שלנו התמקד דווקא בנושא של פגיעה בפרטיות וזה נושא שלנו, כי לא נכנסים לכל פרט, בעצם העניין של עוד מאגר ועוד מאגר ועוד מאגר, וכו'.

ניסן סלומינסקי: טוב, תקראי, אנחנו גולשים לנושא השני שהוא - - -

<נעמה מנחם: אז נזכיר שבתקנה (9) מוסדר הנושא של העברת המידע, ו- (א1) בא ומבהיר את החריג.

<נעמה מנחם: אני אקרא את (א1) המוצע: "אין בהוראת משנה (א) כדי לגורע מסמכות הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לפי סעיף 15 פקודת הסטטיסטיקה (נוסח חדש), התשל"ב01972 לקבל ממאגרי המידע מידע המנוי בתוספת, הנדרש לצורך ביצוע פעולה סטטיסטית בנושא תראונות דרכים; שר האוצר, בהסכמת שר המשפטים....." וכפי שהוצע – "באישור ועדת הכספים" – "...

<נעמה מנחם: רשאי בצו לשנות את התוספת".

<נעמה מנחם: התוספת המוצעת היא כך: "תוספת פרטי המידע אשר יועברו על ידי המפעיל ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בהתאם למידע המצוי בכל מאגר הם: תאריך בה ארעה תאונת הדרכים שבה נפגע התובע; מספר וסוג לוחיות הרישוי של הרכב המעורב בתאונה; מספר תעודת זהות של המעורב בתאונה ברכב וסוג תעודת הזהות; שם משפחיה ושם פרטי של המעורב בתאונה סוג המעורבים בתאונה (לא כולל מבוטח שאינו נפגע או נהג ועדים); מספר (קוד זיהוי) אירוע או תביעה; מספר (קוד זיהוי) הפוליסה; התאריך בו קיבל מי מהמעורבים בתאונה תשלום בגין התאונה; זיהוי יחידת דיווח (רכב פרטי, אוטובוס, אופנוע וכו'ׂׂ); סוג הרכב (קוד סוג תחבורה וקוד תקינה אירופאית); אופן השימוש ברכב; שנת ייצור של הרכב; סוג תשלום; תיאור הרכב המעורב בתאונה; סימן (חיובי או שלילי) סכום תשלום או עתודה;...." – מה הכוונה בזה?

<ניר ברטל: אם שולם כסף, או נגבה כסף חזרה.

<נעמה מנחם: על ידי חברת ביטוח?

<ניר ברטל: אם שולם כסף או - - -חברת הביטוח דיווחה שהיא שילמה מיליון שקל, בסדר?

<ניר ברטל: אבל בסופו של דבר, התברר שהיא צריכה לשלם רק 900 אלף שקל אז היא לא גורסת את הרשומה הראשונה, אלא מוציאה רשומה מתקנת שאומרת שהיא משלמת רק 900 בסוף.

<ניר ברטל: מגיע לאזרח תשלום אחד – 900, אבל ברישומים – הערכתי בהתחלה מיליון, ואחרי זה תיקנתי את זה.

<נעמה מנחם: אני ממשיכה: סכום תשלום/עתודה; סימון לפוליסה מתקנת;

ניסן סלומינסקי: את זה, לדוגמה, הלמ"ס לא היה יודע, זה רק ידע שלכם שכך זה עובד בחברות הביטוח.

<נעמה מנחם: סימון לתביעה מתקנת; סימון לסיווג התאונה כתאונת עבודה; (2) השימוש בפרטים (ב) עד (ז)...." - כלומר, סוג לוחית הזיהוי, תעודת הזהות, שם, שם משפחה, המעורבים בתאונה ומספר התביעה – "....

<נעמה מנחם: יעשה לצורך הצלבת מידע בין שני מאגרי המידע ומקורות נוספים בלבד; המידע יישמר בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה באופן שיבטיח הגנה בפני שימוש בלתי מורשה בו".

ניסן סלומינסקי: אני אמליץ לחברי לאשר את זה אבל אני אומר שוב – לא פשוט, כמו שדיברנו על זה, ולכן תהיו ערים ותנסו לשמר את המאגרים מכל משמר, כי בסוף אנחנו – איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: כל הפרטיות שלנו כבר נפרצה כמעט עד הסוף.

ניסן סלומינסקי: אז לחיי הדמוקרטיה תנסו לשמר שיהיה לנו עוד משהו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את הנוסח, בתוספת כפי שאמרנו, של ועדת החוקה, ירים את ידו?

ניסן סלומינסקי: מי נגד?

ניסן סלומינסקי: בעד התקנות – רוב

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: יש לכם את זה, שרק תנצלו את זה לדברים טובים ושיהיו לנו כמה שפחות תאונות.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.