ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 256, 2016-02-01 10:00

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו מתחילים בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 18), התשע"ו–2016.

משה גפני: מי מציג את החוק?

<ינון גוטגליק: עמוס ארבל יציג את הרקע הכללי, ואני אציג את התיקון הספציפי.

<עמוס ארבל: אדוני היושב-ראש, במאי 2013 חתם הנשיא אובמה על צו או על תיקון חקיקתי אמריקני שמאפשר לאזרחים ישראלים להשקיע בארצות-הברית.

<עמוס ארבל: באותו תיקון חקיקתי הוסיף את המילה הדדיות.

<עמוס ארבל: כלומר, זה מותנה בכך שמדינת ישראל תאפשר השקעה של אמריקנים במדינת ישראל.

<עמוס ארבל: עד אז זה לא היה אפשרי מבחינה פורמלית, מבחינה מסודרת.

אורלי לוי אבקסיס: מה ההבדל בין משקיע לעובד?

<עמוס ארבל: משקיע יוכל להביא לפה גם כסף, סכום נכבד, להביא את העובדים שלו, להביא את הצוות שלו, להביא את העוזרים שלו, את המשפחות שלהם, וכן הלאה.

<עמוס ארבל: כלומר, זה משהו הרבה יותר רחב, הרבה יותר משמעותי.

משה גפני: מתי זה היה?

<עמוס ארבל: זה היה במאי 2013, נדמה לי.

<עמוס ארבל: זה היה תיקון חקיקתי אמריקני.

<עמוס ארבל: בהתאם לכך מונה צוות בין-משרדי שעמדתי בראשו, בשיתוף משרד הכלכלה, האוצר, המשפטים, החוץ, וכן הלאה, ועבדנו כמעט שנה והצגנו לממשלה.

<עמוס ארבל: במרס 2014, נדמה לי, הייתה החלטת ממשלה שתומכת בהדדיות הישראלית בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מה הישראלים מקבלים שם?

<עמוס ארבל: אני לא יודע מה הם מקבלים שם.

<עמוס ארבל: אני יודע מה אנחנו - - -

משה גפני: רגע, אורלי, תני לו להסביר קודם.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה של ההדדיות, אם זה על אותו - - -

<עמוס ארבל: אני אצייר את המתווה, את העבודה.

משה גפני: כן, קודם תגיד את הדברים.

משה גפני: אורלי, שנייה, אני רוצה לשמוע.

<עמוס ארבל: עבודה בין-משרדית רחבה וגדולה, החלטת הממשלה גם היא מאוד מפורטת, וצורף אליה גם סיכום מאוד מאוד מפורט של עבודת הצוות.

משה גפני: הממשלה פחות מעניינת אותי.

משה גפני: מעניין אותי מה החוק.

<עמוס ארבל: החוק אומר באופן עקרוני שאזרח אמריקני יוכל לבוא למדינת ישראל ולהשקיע, הוא וכל העוזרים שלו, באותו מתווה השקעתי, נקרא לו כך, או באותה השקעה או באותו מיזם.

<עמוס ארבל: לא אתייחס כרגע לפרטים לגבי הפיקוח על הכסף, על המיזם וכל הדברים האחרים, שזה משרד האוצר והכלכלה יודעים לעשות.

<עמוס ארבל: אבל באופן עקרוני סוכם על הקמת ועדה ברשות האוכלוסין, שתטפל ותבחן את הוועדה בהתאם להמלצות הכלכליות וכל ההמלצות האחרות, ותיתן לו לשהות כאן במדינת ישראל, גם להשקיע וגם לשהות.

<עמוס ארבל: כאשר מבחינתנו בהיבט הזה, בגלל זה אנחנו נמצאים כאן, והיועץ המשפטי יוכל להרחיב, המלצנו לפטור אותם מהיתר העסקה, שהם לא יבואו כמו העובדים הזרים, כי הם לא עובדים זרים.

משה גפני: לא ישלמו מס מעסיקים.

<עמוס ארבל: ולא ישלמו אגרות מעסיקים כמו שמקובל היום לגבי מומחים.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אגרות או מס?

<טמיר כהן: זה היטל.

<שגית אפיק: היטל.

<שגית אפיק: אין מס מעסיקים.

<עמוס ארבל: אני מדבר על היטל.

משה גפני: אה, היטל.

<עמוס ארבל: היטל העסקה.

משה גפני: לא ישלמו.

משה גפני: כמו כאלה עובדים שמגיעים לבניין, למשל.

<עמוס ארבל: כן.

<עמוס ארבל: בהיבט של מס וכל החובות שמחויבות במדינת ישראל להשקעה אמריקנית או השקעה זרה – אני לא עוסק בזה, אבל אני מניח שמשרד האוצר יכול להוסיף כמה מילים בעניין – אבל בהקשר של מדינת ישראל, אנחנו לא רואים בהם עובדים זרים רגילים, נקרא להם כך.

<עמוס ארבל: גם נתנו להם סוג ויזה שונה, רואים בהם בתהליך אחר, גם בני המשפחות שלהם יוכלו לשהות כאן, ולפטור אותם מהיתר שמתחייב מכל עובד זר אחר, גם אם הוא מומחה, ואותם אגרות שמתחייבות לגבי עובדים זרים.

<עמוס ארבל: לא, ממש לא.

<עמוס ארבל: אוכל להוסיף, הבקשה תוגש בקונסוליה הישראלית עוד בארצות-הברית.

<עמוס ארבל: אגב, התיקון החקיקתי הזה הוא רק לגבי ארצות-הברית, אין הרחבה לגבי יתר המדינות.

משה גפני: אני גר בארצות-הברית, אני נכנס לקונסוליה שם, אני אומר להם: אני - - -

<עמוס ארבל: אתה מגיש להם את הבקשה עם המון המון נספחים, זה ספר שלם של מאיפה הכסף וכל התצהירים - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, יש סכום בסיסי שעליו אנחנו מדברים או כל אחד שבא ואומר:

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה עכשיו לעלות - - -

<עמוס ארבל: לא הוגדר סכום בסיסי, זה יעבור שם דרך הנספח הכלכלי באותה קונסוליה, הבקשה תגיע למדינת ישראל עוד טרם כדי לדון בה כאן בארץ, נציגי משרד הכלכלה והאוצר יבחנו את ההיבט הכלכלי.

<עמוס ארבל: הוועדה שציינתי קודם ברשות האוכלוסין בשיתוף עם משרדי הממשלה תבחן את הבקשה, ובמידה שתאשר אז תבריק לקונסוליה שאכן הבקשה מאושרת.

משה גפני: לפי איזה קריטריונים יקבעו את זה?

משה גפני: אם אני משקיע - - -

<ינון גוטגליק: בהחלטת הממשלה אמות המידה שנקבעו זה ש"המשקיע השקיע הון משמעותי ביוזמה עסקית אמיתית ופעילה בישראל (במובחן מהשקעת הון קטנה יחסית בעסק שולי לצורך מחייה בלבד) העשויה ליצור צמיחה כלכלית במשק ומקומות תעסוקה, ותורמת לקידום יעדי המדיניות הכלכלית של המדינה.

<ינון גוטגליק: על ההשקעה להיות בחברה שהתאגדה בישראל והשליטה על עסקיה וניהולה מופעלים בישראל".

<ינון גוטגליק: יש עוד כל מיני קריטריונים, ויש נוהל מסודר שעדיין עובדים עליו ברשות האוכלוסין, הצוות הבין-משרדי שמפרט אפילו עוד יותר את הקריטריונים, מה דרכי ההשקעה, איזה בדיקות צריך לעשות.

<שלומית ארליך: הקריטריונים האלה עוגנו בתקנות הכניסה להסדרים?

אורלי לוי אבקסיס: אותו תהליך הישראלים עוברים שם?

<ינון גוטגליק: זה לא תיקון שלי.

<דבי מילשטיין: חלק אנחנו רואים שכן.

<דבי מילשטיין: חלק ממה שאמרת לא ראינו שם.

<ינון גוטגליק: נכון.

<ינון גוטגליק: חלק כן וחלק לא, ההשלמות הן בנוהל.

<שגית אפיק: שעדיין לא פורסם.

<ינון גוטגליק: עדיין לא פורסם.

<ינון גוטגליק: הוא עדיין נמצא בשלבי כתיבה.

<ינון גוטגליק: זה לוקח הרבה זמן.

<ינון גוטגליק: בגלל עיקרון ההדדיות שהאמריקנים דורשים צריך שהם כל פעם יאשרו שזה באמת עומד בעיקרון הזה, שולחים להם להערות ומחזירים.

משה גפני: מי החברים שיושבים לידך?

<ינון גוטגליק: בועז ממשרד האוצר, קשרים בין-לאומיים.

<דבי מילשטיין: ממשרד הכלכלה, לשכה משפטית, עוסקת בתחום הבין-לאומי.

משה גפני: אתם יכולים להוסיף על הדברים שהוא אמר?

<עמוס ארבל: הם היו חברים בצוות.

<בועז פליישמן-אללוף: רק אוסיף, גם בתקנות הכניסה לישראל בסעיף 5(ד) מפורטים עיקרי הקריטריונים, כפי שינון ציין אותם, ככה שזה מעוגן גם בתקנות הכניסה לישראל, וכל משקיע כזה יעבור בדיקה מדוקדקת שתארך לא יום ולא יומיים על מנת לבחון שהוא אכן עומד בכל הקריטריונים.

<בועז פליישמן-אללוף: במקביל, כמובן, הכול נעשה בהתאם להדדיות שמבקשים האמריקנים.

משה גפני: מה זה ההדדיות?

<בועז פליישמן-אללוף: לאמריקנים יש נוהל מסודר, העבירו לנו אותו, מבקשים סדרה של קריטריונים על מנת שמשקיע ישראלי יוכל להיחשב - - -

אורלי לוי אבקסיס: וגם שם הוא יהיה פטור מאותו מס?

<בועז פליישמן-אללוף: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: הוא והעובדים שלו והעוזרים שלו?

<שגית אפיק: יש שם מס על עובדים זרים בכלל?

<בועז פליישמן-אללוף: אני לא מעורה.

<שגית אפיק: מאיזה מס הוא יהיה פטור בארצות-הברית?

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: מה ההדדיות?

<ינון גוטגליק: אם שם אין מס ופה יש מס אז כדי שתהיה הדדיות צריך שגם פה לא יהיה להם.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: זאת לוגיקה מעניינית.

<ינון גוטגליק: זאת בדיוק ההדדיות.

<עמוס ארבל: העברנו את הצעת הנוהל לאמריקנים דרך משרד החוץ.

אורלי לוי אבקסיס: על מה בדיוק האמריקנים חתמו?

אורלי לוי אבקסיס: אולי נדע ואז נוכל להקיש מזה מה זה הדדיות.

אורלי לוי אבקסיס: על מה הם חתמו?

<עמוס ארבל: האמריקנים החזירו לנו כמה הערות שאנחנו צריכים לתקן, שהם מבקשים לתקן, גם בחקיקה וגם בהחלטת ממשלה ובכלל בנוהל.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עדיין לא עובדים אצלם.

<עמוס ארבל: סליחה?

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים אנחנו די סוברניים.

משה גפני: רגע, שנייה.

<עמוס ארבל: אנחנו לא עובדים אצלם.

<עמוס ארבל: הם ביקשו.

<עמוס ארבל: אמרתי שהם ביקשו.

משה גפני: כן, בסדר.

<עמוס ארבל: מותר להם לבקש, מותר לנו גם להגיד לא.

<עמוס ארבל: בכל מקרה, הם ציינו כמה - - -

<בועז פליישמן-אללוף: אציין שיש נהלים מוסדרים, הם צורפו להחלטה שעברה בממשלה.

משה גפני: ברשותך, בוא נעשה רגע סדר.

משה גפני: אני מאוד מכבד את אובמה באופן אישי.

<עמוס ארבל: כנראה שכשזה יאושר הוא כבר לא יהיה.

משה גפני: אה.

משה גפני: אמרת שחתמנו על הסכם עם אובמה, ואובמה דיבר על הדדיות, אז אני מכבד את מה שהוא אומר.

משה גפני: רק תסבירו לנו מה פירוש המילה הדדיות.

משה גפני: אם המשמעות של העניין שהם יהיו פטורים, אלה שעומדים בקריטריונים שתקבעו – בגלל שעוד לא סיימתם את הקריטריונים – אבל אלה שיעמדו בקריטריונים, אם אכן הם יאושרו, ממה הם יהיו פטורים?

<ינון גוטגליק: בארץ?

משה גפני: כן.

<שגית אפיק: לא, בארצות-הברית.

משה גפני: לא.

משה גפני: בארץ.

משה גפני: פה.

<ינון גוטגליק: בארץ הם יהיו פטורים מהיטל העסקה.

משה גפני: העסקה.

משה גפני: בארצות-הברית יש הדדיות?

משה גפני: זאת אומרת, יש היום היטלי העסקה?

<ינון גוטגליק: אני לא בקיא במה שקורה בארצות-הברית.

אורלי לוי אבקסיס: במה זכו הישראלים באותה הוראת שעה?

משה גפני: אנחנו יכולים להחליט בעיניים פקוחות שאנחנו פראיירים, יכולים להחליט, זה בסדר.

<טמיר כהן: לא, זה לא המצב.

<טמיר כהן: אתם מכירים את סוגי הוויזות שאנחנו מדברים עליהם, שהישראלים יבקשו במסגרת התיקון הזה?

<טמיר כהן: זאת ויזה מיוחדת שהישראלים יבקשו - ויזה E2.

<בועז פליישמן-אללוף: עוד פעם, היתרון הגדול של הנוהל הזה זה קבלה של הנוהל הזה מצד האמריקנים.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: מה אנחנו מקבלים?

<בועז פליישמן-אללוף: אגיד מה אנחנו מקבלים.

<בועז פליישמן-אללוף: תיקון החקיקה בארצות-הברית אומר שישראל נכנסה לרשימת מדינות יחסית אקסקלוסיבית שאזרחיהם זכאים לוויזה, למעמד מיוחד, ויזת משקיעים.

<שגית אפיק: לא כל האזרחים, רק מי שמשקיע.

<בועז פליישמן-אללוף: מי שמוגדר ועובר את הקריטריונים כמשקיע.

מיקי לוי: ממיליון דולר.

<בועז פליישמן-אללוף: זה מצטרך יסולא בפז לתעשייה הישראלית שפועלת בארצות-הברית.

<בועז פליישמן-אללוף: היתרון המהותי כאן הוא באמת מתן הוויזה הזאת לאזרחים ישראלים בארצות-הברית.

אורלי לוי אבקסיס: רק ישראלי שעובד עם מיליון דולר?

<בועז פליישמן-אללוף: לא בהכרח.

אורלי לוי אבקסיס: אומר פה מי שהיה סגן שר האוצר.

<עמוס ארבל: ברשותך, אין לזה סכום.

<עמוס ארבל: לאמריקנים יש ויזה ייחודית שנקראת E2, הוויזה הזאת ניתנת רק לאדם שהאמריקנים מאשרים שהוא יכול לבוא ולהיות משקיע בארצות-הברית.

<עמוס ארבל: יש משהו כמו 80 מדינות שהאמריקנים מאפשרים להם לבוא ולהשקיע בארצות-הברית.

<עמוס ארבל: ישראל לא בתוך - - -

מיקי לוי: ישראלים שקנו בית-מלון קטנצ'יק, לא גדול, באמת, שמונה חדרים בלאס-וגאס, מין מלון דרכים כזה, וקיבלו את זה.

<עמוס ארבל: הם קיבלו את זה כי יש להם אזרחות נוספת.

מיקי לוי: לא, אין להם.

מיקי לוי: יש להם אזרחות ישראלית, הייתי בצד השני.

<עמוס ארבל: שנייה, אדוני, אני לא מכיר.

מיקי לוי: ואני לא אוהב את זה.

מיקי לוי: הייתי רוצה שאת השמונה חדרים יקנו לי פה ולא שם.

<בועז פליישמן-אללוף: אסביר את הרציונל הכלכלי שעומד מאחורי העניין.

<בועז פליישמן-אללוף: גם על-פי נתוני הלמ"ס מחצית מהיצוא הישראלי תלוי בהשקעות ישראליות בחו"ל.

מיקי לוי: נכון.

<בועז פליישמן-אללוף: השקעות זרות של ישראלים בחו"ל מקרבות את התעשייה הישראלית לארצות היעד ומהוות קטליזטור ליצוא הישראלי.

<בועז פליישמן-אללוף: אלו הנתונים הרשמיים.

<בועז פליישמן-אללוף: כ-50% מהיצוא הישראלי תלוי בהשקעות של ישראלים בחו"ל.

<בועז פליישמן-אללוף: אותם בעלי בית-מלון זכו מההפקר, הם כנראה מייצרים תעסוקה ותרומה לכלכלה האמריקנית, ולכן זכו בזה.

<בועז פליישמן-אללוף: אבל הרוב המוחלט של ישראלים שייהנו מזה יתרמו תרומה מכרעת לכלכלה הישראלית.

משה גפני: אולי, ברשותך, כי אני לא מכיר את העניין, תעשה לי סדר.

משה גפני: אני הולך להשקיע בארצות-הברית לאחר חתימת ההסכם הזה, לאחר קבלת החוק הזה, מה אני מקבל?

<בועז פליישמן-אללוף: במידה שתעבור את כל הקריטריונים, אתה תקבל - -

אורלי לוי אבקסיס: יש לך מיליון דולר שאתה משקיע.

משה גפני: לא חשוב.

<בועז פליישמן-אללוף: - - ויזת שהייה בלתי מוגבלת בזמן לך ולבני משפחתך.

משה גפני: בלי החוק הזה אני לא יכול לקבל את זה?

<עמוס ארבל: לא, אתה לא יכול.

<בועז פליישמן-אללוף: לא יכול.

משה גפני: מי כן מקבל את הוויזה הזאת היום?

<בועז פליישמן-אללוף: היום אין ישראלי שמקבל אותה.

<עמוס ארבל: אף ישראלי שיש לו רק אזרחות ישראלית.

<עמוס ארבל: אם יש לו אזרחות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז החתימה של אובמה לא שווה כלום?

<עמוס ארבל: נכון לעכשיו, אדוני היושב-ראש, יש ביקוש - - -

משה גפני: היום לפני קבלת החוק – אם אפשר רגע להסביר לי לאט.

<עמוס ארבל: אסביר לך.

<עמוס ארבל: יש היום ביקוש עצום של ישראלים.

משה גפני: שנייה, יש לי שאלה.

מיקי לוי: הוא לא למד ליבה.

מיקי לוי: נו, תמשיך, לא סיימת את המשפט.

משה גפני: אני היום רוצה להשקיע סכום גדול בארצות-הברית, אני תושב ישראלי, אזרח ישראלי, אני בא לארצות-הברית, אני בא לקונסוליה כאן ורוצה להשקיע, והשתכנעו שאני באמת רוצה להשקיע בארצות-הברית.

משה גפני: אני יכול לקבל ויזה?

<עמוס ארבל: אתה לא יכול.

משה גפני: למה?

<עמוס ארבל: כי ישראל עדיין לא כלולה ברשימת המדינות שיכולות לקבל ויזת E2 מהאמריקנים.

<עמוס ארבל: פשוט.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אז למה אתם לא מציגים את כל התמונה.

משה גפני: אז תגידו, מה שהוא יכול לקבל זאת ויזה.

<עמוס ארבל: הוא יכול ללמוד.

משה גפני: ללמוד הוא יכול בכל מקרה.

<עמוס ארבל: הוא יכול לעשות הרבה דברים אחרים בארצות-הברית, אבל לא להשקיע.

<עמוס ארבל: ה- E2נכון לרגע זה חסומה בפני הישראלים.

אורלי לוי אבקסיס: זה ישחרר את החסם?

<בועז פליישמן-אללוף: כן.

<ינון גוטגליק: כן.

משה גפני: זאת אומרת שהוא מקבל ויזה.

משה גפני: הוא לא מקבל מעבר לזה כלום.

<עמוס ארבל: נכון.

<עמוס ארבל: כשאנחנו ניצור הדדיות של אמריקנים שיוכלו לבוא לארץ ולהשקיע כאן יפתח החסם של ה-E2 האמריקני.

מיקי לוי: זאת ויזה חשובה.

<שגית אפיק: הקלות במס הוא יקבל?

<עמוס ארבל: אני לא בקיא במה שהוא יקבל שם.

משה גפני: מי בקיא?

<קריאות: - - -

מיקי לוי: בנושא המסים אין דבל מס.

מיקי לוי: זאת אומרת, אם הוא משלם שם את המסים שלו לממשלת ארצות-הברית ומראה את זה לרשות המסים הוא פטור פה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא ממס המעסיקים.

<שגית אפיק: זה נכון, אבל כאן הם מבקשים ממך לפטור אותו מהיטל עובדים זרים.

<שגית אפיק: השאלה אם אותו ישראלי יקבל בארצות-הברית הקלה כלשהי ממס.

<עמוס ארבל: אני רוצה להתייחס, הערה כללית בעניין הזה.

מיקי לוי: רק אם החוק זהה.

מיקי לוי: זאת אומרת, אם יש לו פה הקלה, גם שם תהיה הקלה על אותו חוק.

מיקי לוי: אם לא - -

משה גפני: אז הוא לא מקבל.

מיקי לוי: - - אז הוא לא מקבל.

<שגית אפיק: אז לא תהיה לו הקלה.

אורלי לוי אבקסיס: מה לנו יוצא מזה?

אורלי לוי אבקסיס: איך שואלים אצלנו - מה יוצא לי מזה?

<עמוס ארבל: אגיד מה יוצא מזה.

מיקי לוי: אבל מה שחשוב בעיני זאת הוויזה הזאת.

<טמיר כהן: הוויזה המיוחדת הזאת.

משה גפני: בינתיים מה שעכשיו יצא מכל הדיון זה ויזה.

<דבי מילשטיין: ויזת משקיעים.

<בועז פליישמן-אללוף: זאת ויזת השקעה.

משה גפני: שמקבלים פטור מהיטל.

<ינון גוטגליק: זאת ויזה שאומרת שהם לא עובדים זרים.

<ינון גוטגליק: בעצם בגלל זה אני צריך להחיל - - -

משה גפני: לא אכפת לי לעמוד מול האמת כמות שהיא, רק שנדע את העובדות.

<עמוס ארבל: יש אינטרס למדינת ישראל - - -

משה גפני: שנייה.

משה גפני: באתם לכאן, התחלתם את הדיון כך - - -

<ינון גוטגליק: אז אולי טיפה אעשה סדר.

משה גפני: רגע, נחזור להתחלה.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד לכם מה הצטייר בעיני.

משה גפני: באתם והצגתם תמונה שבה אם אכן ההסכם הזה יכובד, ההדדיות של אובמה, פה יהיו פטורים מהיטל מעסיקים, ושם יהיו פטורים מהיטל מעסיקים.

משה גפני: זה מה שהצטייר בעיני בתחילת הדיון, שכך אתם מציגים את זה.

משה גפני: ואז התעוררה השאלה האם שם יש היטל מעסיקים, יכול להיות שרק אנחנו נותנים להם את הפטור, אבל הם לא נותנים לנו, בגלל ששם על-פי החוק אין היטל מעסיקים.

משה גפני: היה צריך לברר את זה.

משה גפני: במהלך הדיון התווסף משהו אחר, שבעצם מה שאנחנו מקבלים מהם זאת ויזה מיוחדת.

<עמוס ארבל: אדוני היושב-ראש, ברשותך.

משה גפני: כן, בבקשה.

<עמוס ארבל: המהות היא הרבה הרבה יותר רחבה מהיטל מעסיקים, בלי לזלזל ב-1,000 דולר של ההיטל, אבל זה הרבה הרבה יותר רחב.

<עמוס ארבל: מדובר פה על אינטרס כלכלי מובהק ישראלי שישראלים יוכלו להשקיע שם, ויש ביקוש עצום.

<עמוס ארבל: ושאמריקנים יוכלו לבוא לכאן ולהשקיע כאן.

משה גפני: למה זה אינטרס ישראלי מובהק?

<עמוס ארבל: נכון להיום זה חסום בשני הצדדים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה למה אנחנו מעודדים את האזרחים שלנו ללכת להשקיע בארץ זרה ולא פה.

אורלי לוי אבקסיס: זה האינטרס הגדול שלנו.

<בועז פליישמן-אללוף: כפי שהסברתי, הרציונל, היצוא הישראלי תלוי בהשקעה של ישראלים בחו"ל.

<בועז פליישמן-אללוף: ללא השקעות ישראליות בחו"ל היצוא הישראלי יקטן במחצית.

<בועז פליישמן-אללוף: זה ממש אחד לאחד, ונתוני הלמ"ס מראים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו קיבלנו מההסכם הזה עכשיו את סימון המוצרים, זאת ההדדיות?

<בועז פליישמן-אללוף: את שואלת אותנו שאלות - - -

<שגית אפיק: היא מנסה להבין מה קיבלנו.

<קריאות: - - -

<ינון גוטגליק: אני רוצה לענות לשאלה של היושב-ראש.

משה גפני: כן, בבקשה.

<ינון גוטגליק: ההיטל, כמו שעמוס אמר, הוא שולי.

<ינון גוטגליק: גם האמריקני שנכנס לפה יקבל ויזה, אשרת כניסה מיוחדת, בעצם ויזה ומעמד, זה נקרא ב/50, העובד החיוני שלו יקבל ב/51, זה בעצם מה שמקבלים.

<ינון גוטגליק: בגלל שהחקיקה הישראלית אומרת שכל עובד שהוא לא ישראלי יש עליו היטל, הכוונה לא הייתה לעובדים האלה, אבל לכאורה הם אמורים להיכנס למסגרת חוק התוכנית הכלכלית 2003 ו-2004 ולשלם את ההיטל.

<ינון גוטגליק: זאת לא הכוונה שהייתה מלכתחילה, ולכן אנחנו צריכים לעשות את התיקון הזה כדי להחריג אותם.

<ינון גוטגליק: זה לא שהם עובדים זרים ומקבלים פטור, הם פשוט לא אמורים להיות בהגדרה של עובדים זרים, ולכן אנחנו מחריגים אותם.

משה גפני: למה זה היה בתוכנית הכלכלית ב-2003 ו-2004?

<ינון גוטגליק: אז היה התיקון.

משה גפני: הממשלה לא מתייחסת ברצינות לחוק ההסדרים?

<ינון גוטגליק: למה לא מתייחסת ברצינות?

משה גפני: בגלל שזה היה ב-2003 ו-2004, איך זה מגיע עכשיו?

<עמוס ארבל: אנחנו עובדים על זה כמעט שנתיים.

משה גפני: אבל זה היה בחוק.

משה גפני: בחוק.

משה גפני: זה אושר בקריאה ראשונה.

<בועז פליישמן-אללוף: - - -

משה גפני: החוק הזה שעליו אנחנו דנים היום היה ב-2003 ו-2004, זאת אומרת, הוא היה בסוף 2012?

<שגית אפיק: זהו, שמעדכנים את 2003 ו-2004.

<ינון גוטגליק: אנחנו רק מעדכנים.

<ינון גוטגליק: החוק נשאר כמו שהוא, זה פרק נפרד.

משה גפני: כן, סליחה.

<שגית אפיק: כי זה פרק שעומד בנפרד.

<שגית אפיק: אבל היום שנתיים זה בממשלה, זאת אומרת, מ-2013 זה בדיונים.

<ינון גוטגליק: זה שנתיים בממשלה כשבינתיים גם התפזרה הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: ומתי אובמה חתם?

<עמוס ארבל: במאי 2013.

<ינון גוטגליק: בינתיים הכנסת התפזרה, לא שזה הגורם היחידי, אבל גם זה עיכב.

<בועז פליישמן-אללוף: אני יכול לציין עוד נקודה?

משה גפני: בבקשה.

<דבי מילשטיין: רק רציתי להשלים את הקטע של משקיעים ישראלים מהזווית של משרד הכלכלה והתעשייה.

<דבי מילשטיין: כמובן, הרעיון הוא עידוד השקעות אמריקאיות בישראל, ולכן בעצם חשוב לנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: וזה חסם?

אורלי לוי אבקסיס: ההיטל הזה הוא חסם?

<עמוס ארבל: מאוד.

<דבי מילשטיין: אנחנו בהחלט מקבלים פניות של אמריקאים משקיעים שרוצים לבוא עם ההשקעה שלהם, ולכן, מבחינת משרד הכלכלה והתעשייה ההסדר הזה כולו מאוד מאוד חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף אנחנו מכניסים היום ממשקיעים אמריקנים שמגיעים?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מביאים הצעת חוק, כדאי שיהיו לנו כאן מספרים.

<ינון גוטגליק: מההיטל?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

<ינון גוטגליק: הם לא יכולים לקבל אשרה ולהיכנס לפה כעובדים זרים ולשלם היטל מעסיקים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה היום?

אורלי לוי אבקסיס: מה הפרוצדורה היום?

<ינון גוטגליק: אין משקיעים אמריקנים היום.

אורלי לוי אבקסיס: אין משקיעים אמריקנים היום בישראל?

<ינון גוטגליק: שנמצאים פה?

<ינון גוטגליק: לא.

<ינון גוטגליק: שמקבלים אשרה - לא.

<שגית אפיק: הם לא נותנים להם אשרה.

<בועז פליישמן-אללוף: מבחינת השקעות אמריקניות זרות שאנחנו יודעים עליהם, ארצות-הברית היא אחת המדינות שיותר תורמות בישראל מבחינה כלכלית.

<בועז פליישמן-אללוף: אני יכול להביא את הנתונים.

<בועז פליישמן-אללוף: נכון ל-2013 - 20 מיליארד דולר אמריקני מושקעים בישראל.

<בועז פליישמן-אללוף: כיום אין יכולת למשקיע אמריקני לשהות בארץ, בישראל, ולנהל את העסקים שלו ללא כל מיני מגבלות.

מיקי לוי: זה אומר שהוא מנהל את זה עם מנהלים ישראלים?

<ינון גוטגליק: זה אומר שהוא מגיע כתייר.

<קריאות: - - -

משה גפני: יש משהו שאת יודעת שאנחנו לא יודעים?

מיקי לוי: גפני, שנייה.

משה גפני: כן.

מיקי לוי: למשל, Waze מכרו את כל המיזם שלהם ל"גוגל".

מיקי לוי: המחקר נשאר בארץ וזה מצוין, הלוואי שכולם יצליחו להשאיר את המחקר כשהם מוכרים מיזמים החוצה.

מיקי לוי: האם זה אומר שעכשיו יוכל לבוא מנהל אמריקני ולהמשיך לנהל את המחקר?

מיקי לוי: שזה בסדר, אין לי בעיה, העיקר שהמחקר יישאר.

<בועז פליישמן-אללוף: המטרה כאן היא עידוד השקעות אמריקניות.

<בועז פליישמן-אללוף: ברגע שהאמריקנים ידעו: אני קונה עכשיו עסק גדול בישראל, אבל אני יכול להביא מנהל משלי שינהל אותו, זה יוצר תמריץ.

אורלי לוי אבקסיס: היום הוא לא יכול להביא מנהל משלו?

מיקי לוי: היום הוא לא יכול.

<עמוס ארבל: לא, הוא לא יכול.

<בועז פליישמן-אללוף: לא בהכרח.

<בועז פליישמן-אללוף: המנהל יכול לבוא בתור תייר, ויזת תייר, לבקר כאן כמה חודשים ולעזוב.

<בועז פליישמן-אללוף: החידוש כאן שהמנהל יוכל לשהות כאן כמה שנים לנהל.

<בועז פליישמן-אללוף: זה יוצר אמון גם בכלכלה הישראלית, גם ברגולציה כאן.

<ינון גוטגליק: ואותו דבר הפוך בארצות-הברית.

משה גפני: אבל גם ישראלי יוכל להיות בארצות-הברית ולנהל.

<עמוס ארבל: אמת.

<טמיר כהן: ולנהל את העסק שלו בארצות-הברית.

משה גפני: הבנתי.

<עמוס ארבל: על מנת להמחיש מעט, ברשותך, אדוני, העברנו לאמריקנים את הצעת עבודת הצוות ואת החלטת הממשלה, והם החזירו לנו פידבק מול הנוהל שלהם בהקשר של המעסיקים, והעלו שם איזה, נדמה לי, עשר הערות שמבחינת הנוהל הישראלי מחמירות יותר ממה שהם נותנים.

<עמוס ארבל: לא נכון להיכנס אליהן כרגע, אבל זה אומר שההדדיות שלנו היא הרבה יותר קשה ויותר מחמירה ממה שהם נותנים בעניין הזה לגבי ישראלים.

<עמוס ארבל: כך שאנחנו לא – ציינה חברת הכנסת – אנחנו לא הפראיירים בעניין הזה.

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: ממש לא.

<עמוס ארבל: הקשחנו את העמדות שלנו, ואנחנו נמצאים ממש בימים אלה במשא-ומתן מולם, מול השגרירות האמריקנית כדי לראות איך אנחנו מסדרים את - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל מלכתחילה החוק לא זהה, לכן אתה לא יכול לעשות את המשוואה.

<עמוס ארבל: לא.

<עמוס ארבל: להם יש חוק מול 80 מדינות שממחר בבוקר יכלול גם את ישראל.

מיקי לוי: נכון.

<עמוס ארבל: בחוק שלנו, בנהלים שלנו שמנו קריטריונים מקשיחים יותר ממה שהם נותנים.

<עמוס ארבל: הם אומרים: זה לא פייר, אנחנו לא פראיירים.

<עמוס ארבל: הם אומרים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אצלם יש 80 מדינות, אנחנו אחד מתוך 80.

אורלי לוי אבקסיס: פה אנחנו יוצרים חוק אמריקני למען האמריקנים.

<עמוס ארבל: רק מול האמריקנים, לא מול הגרמנים ולא מול הסינים.

אורלי לוי אבקסיס: רק מול האמריקנים.

אורלי לוי אבקסיס: זה ההבדל.

מיקי לוי: רק.

<עמוס ארבל: נכון.

מיקי לוי: תראה, אני מכיר חברה של חבר'ה שגמרו ב-8200, ייצרו מצלמות גבול מיוחדות עם יכולות בלתי רגילות, מכרו את המיזם – ניסיתי למנוע – ב-320 מיליון שקל, הוא לקח את כל המשפחה עם כל העובדים ועבר לארצות-הברית.

מיקי לוי: אם החוק הזה היה קיים, מאוד יכול להיות שכל הפיתוח היה נשאר לנו פה, היה רק מגיע מנהל אמריקני לשבת מעליהם.

מיקי לוי: בתפיסת העולם, אני חושב שזה חשוב, זה יפתח לנו דלתות.

משה גפני: בקיצור, מה שאתם אומרים, אני מסכם את הדברים שלכם, אתם טוענים שיש לזה חשיבות עליונה שאנחנו מקבלים מעמד מיוחד בארצות-הברית, יש חשיבות מיוחדת בעובדה שבארצות-הברית יכולים לבוא לכאן, יש השקעות רבות של האמריקנים בישראל.

משה גפני: המשמעות של ההסכם הזה שאם הוא אכן ימומש ויאושר גם מבחינת החוק, המציאות תהיה שהכלכלה בישראל תרוויח במידה כזאת או אחרת.

משה גפני: אין לכם נתונים כמה, וגם יש יכולת שאנשים ישראלים שמשקיעים בארצות-הברית, ומשקיעים בארצות-הברית, לא יהיו חייבים לעבור לשם, יוכלו לגור שם לפרק זמן שבו הם מנהלים את המיזם הזה.

משה גפני: ואתם רואים בעניין הזה רק דברים חיוביים.

משה גפני: זה מה שהיה.

<עמוס ארבל: מאוד.

משה גפני: טוב.

משה גפני: יש עוד שאלות?

<שגית אפיק: עוד שאלה קטנה אחת.

<שגית אפיק: בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל כשהחריגו את הספורטאי הזר ואת העיתונאי הזר נתנו להם בנוסף לפטור מההיטל גם פטור ממס הכנסה - זה לא חל כאן.

<בועז פליישמן-אללוף: לא.

<ינון גוטגליק: זה לא.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: שמה?

<שגית אפיק: עיתונאי זר וספורטאי זר שמוחרגים גם מההיטל הם מקבלים גם פטור ממס הכנסה.

<שגית אפיק: אז רק וידאתי שפה זה לא יהיה בנוסף.

משה גפני: הם ישלמו מס הכנסה.

<בועז פליישמן-אללוף: הם ישלמו.

<שגית אפיק: הם ישלמו מס הכנסה רגיל, כן.

<עמוס ארבל: כל החובות הכלכליות במדינת ישראל יחולו על המשקיע האמריקני.

<שגית אפיק: רק את ההיטל אתם בעצם משנים ואת נושא האשרה.

משה גפני: מה התפקיד שלך?

משה גפני: לא שמעתי בתחילת הדיון.

<עמוס ארבל: מנהל אגף מרשם ומעמד.

<עמוס ארבל: ריכזתי את הוועדה הבין-משרדית שריכזה את הנושא.

משה גפני: במינהל האוכלוסין.

<עמוס ארבל: ברשות האוכלוסין.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו אנחנו עושים לישראלים מסלול מהיר לברוח.

<בועז פליישמן-אללוף: זה לא מה שימנע מהם לברוח, ההפך.

מיקי לוי: אם נצליח להשאיר את הפיתוח ולמכור מיזמים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אולי נעשה הוראת שעה, גפני, אדוני היושב-ראש, לבדוק את זה?

<ינון גוטגליק: הוראת שעה תפר את עיקרון ההדדיות.

משה גפני: שמה?

אורלי לוי אבקסיס: בוא נבחן את זה עוד שלוש שנים, נעשה הוראת שעה.

משה גפני: מה יכול להיות עם זה?

אורלי לוי אבקסיס: בסוף נגלה שזאת אוטוסטרדה חד-צדדית.

מיקי לוי: אז נבטל את זה.

מיקי לוי: אבל עכשיו הוראת שעה תפר לו את ההדדיות.

<ינון גוטגליק: זה לא הדדי.

משה גפני: אין הדדיות בהוראת שעה.

משה גפני: את רוצה להסתבך עם אובמה עכשיו?

משה גפני: מי מקריא את החוק?

משה גפני: בבקשה.

<ינון גוטגליק: "הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 18), התשע"ו–2016.

<ינון גוטגליק: תיקון סעיף 44 – 1.

<ינון גוטגליק: בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל )(תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) התשס"ג–2003, בסעיף 44 (א), בהגדרה "עובד זר", אחרי פסקה (7) יבוא" - - -

<שלומית ארליך: כאן רק נכניס עוד איזשהו תיקון.

<שלומית ארליך: בחוק היום כמו שהוא מופיע, יש ברישא של ההגדרה "עובד זר", מפנים לחוק עובדים זרים, בסוגריים (איסור העסקה שלא כדין והבטחת תנאים הוגנים).

<ינון גוטגליק: אפשר למחוק את הסוגריים.

<שגית אפיק: שונה השם שלו פשוט.

<שגית אפיק: אז תכתוב את השם הנכון.

<שגית אפיק: בסדר?

<שלומית ארליך: בלי הסוגריים.

<ינון גוטגליק: בסדר גמור.

<ינון גוטגליק: "(8) – משקיע זר שקיבל אשרה ורישיון לישיבת ביקור מסוג ב/5 לפי חוק הכניסה לישראל, התשי"ב–1952, וכן עובד חיוני שקיבל אשרה ורישיון לישיבת ביקור מסוג ב/51 לפי החוק האמור, ובני-זוגם;".

<שלומית ארליך: הם לא אמרו שזה בני המשפחה?

<שגית אפיק: אמרתם שזה בני המשפחה.

<שגית אפיק: זה רק בני זוג?

<ינון גוטגליק: ילדים לא עובדים.

<ינון גוטגליק: ילדים עד גיל 18 אין להם אישור לעבוד, ולכן אין את זה.

<שגית אפיק: אה, ואחרי זה הם כבר לא ילדים.

<שגית אפיק: אז זה בעצם רק בני-זוג, זאת המשמעות של בני משפחה.

<ינון גוטגליק: מבחינת העבודה, רק בני-זוג יכולים לעבוד.

משה גפני: זאת אומרת בן-הזוג של המשקיע.

<ינון גוטגליק: של המשקיע.

<ינון גוטגליק: והעובד החיוני גם יהיה פטור מהיטל.

<שגית אפיק: זאת אומרת, האשרה היא לכל המשפחה, אבל הפטור מההיטל הוא אך ורק למשקיע ולבן-זוג.

משה גפני: אז גם לילדים מעל גיל 18?

<שגית אפיק: לא, אין להם.

<ינון גוטגליק: לא, אין להם אשרה.

<ינון גוטגליק: זה עד גיל 18.

משה גפני: אני חושב שנאשר את החוק הזה, אבל אבקש להוסיף – היות שדיברנו בישיבות הקודמות על פטור ממס מעסיקים בחקלאות, ואני רואה שהממשלה הוציאה בשבוע שעבר תזכיר חוק – אז אני מבקש להכניס את הזה כהסתייגות בחוק הזה, ונצביע ביום רביעי.

משה גפני: אני רוצה הסכמה לגבי העובדים הזרים, לחסוך את הזמן של מה שצריך לחוקק, אז אני - - -

<ינון גוטגליק: אדוני היושב-ראש, אם זה כמו הצעת החוק הממשלתית אז נסכים, נתמוך בזה גם ככל שאין שינויים.

משה גפני: מה שיש בתזכיר החוק, תקשיב, אם אני משנה משהו, בחוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) התשס"ג–2003, להלן החוק העיקרי – אני קורא את תזכיר החוק.

משה גפני: "1.

משה גפני: בסעיף 45 במקום ענף החקלאות, 10% יבוא בענף החקלאות 0%.

משה גפני: 2.

משה גפני: חוק זה יעמוד בתוקף עד יום כ"ג בטבת התשע"ח, 31 בדצמבר 2018.

משה גפני: 3.

משה גפני: תחילתו של חוק זה ביום כ' בטבת התשע"ו, ה-1 בינואר 2016.

משה גפני: "

<שגית אפיק: בסדר?

<שגית אפיק: לחוק שלכם אין תחילה.

<שגית אפיק: זאת אומרת שהתחילה והוראת השעה שהוא הקריא תחול אך ורק על ביטול ההיטל בחקלאות.

<בועז פליישמן-אללוף: בסדר גמור.

<שגית אפיק: בסדר?

<שגית אפיק: מקובל עליכם?

<ינון גוטגליק: אני יכול שתי דקות התייעצות?

משה גפני: כן.

<ינון גוטגליק: אז אשמח.

משה גפני: בינתיים נעבור לסעיף הבא.

<ינון גוטגליק: תודה.

משה גפני: רבותי, בסעיף הראשון התקיים דיון על הצעת חוק תוכנית – זה הסכם עם ארצות-הברית לגבי משקיעים.

משה גפני: אני לא רוצה לחזור לעניין הזה, פשוט הוספתי להצעת החוק את תזכיר החוק של פטור ממס מעסיקים ששר האוצר הביא לממשלה, וביקשתי להוסיף את זה כהסתייגות לחוק הזה.

משה גפני: ואני פשוט רוצה להצביע על זה כדי להביא את זה למליאה, ושמס המעסיקים יבוטל לחקלאים באופן מיידי.

איתן ברושי: החל מה-1 בינואר 2016.

משה גפני: זה יתחיל מ-1 בינואר 2016, וזה לשלוש שנים.

<דובי אמיתי: למה לשלוש שנים?

משה גפני: בגלל שזאת ההצעה.

<קריאות: - - -

<ינון גוטגליק: רק להעביר את זה בענף החקלאות.

משה גפני: בענף החקלאות, כן.

איתן ברושי: אני מבקש מחברי להקשיב, אני חושב – אני לא יודע מי בדיוק מייצג פה את הממשלה – אבל מזמן לא הייתה חוצפה כזאת.

איתן ברושי: המס, גברתי היועצת המשפטית, יכול להיות שאני חורג מכללי הנימוס, את יכולה להעיר לי.

משה גפני: לא, זה בסדר.

<שגית אפיק: סליחה.

איתן ברושי: אני אומר שמזמן לא הייתה חוצפה כזאת.

איתן ברושי: זה מס מעסיקים שלא היה חוקי, לא מוסרי ולא צודק.

איתן ברושי: סליחה, שגית, אני עכשיו מדבר מדם לבי, זה לא יותר מדמים של החקלאים - דם ודמים זה אותו שורש.

איתן ברושי: זה מס לא צודק, לא חוקי, לא מוסרי, לא היה עיוות כזה בישראל מאז הקמת המדינה, והמס הזה הוחלט וגזרו קופון פוליטי – סליחה.

יצחק וקנין: דבר, נו, לא משנה.

איתן ברושי: לפחות דובי לא צריך להפריע לי.

יצחק וקנין: דובי לא יפריע לך, אל תדאג.

איתן ברושי: גזרו קופון פוליטי, שר החקלאות ושר האוצר בהודעה, אפילו סיבכו את גפני, ובזכותו המס בוטל.

איתן ברושי: ועכשיו לעולם, אבל לעולם לא הייתה ההודעה שזה לתקופה מוגבלת.

איתן ברושי: לא יכול להיות שמה שהממשלה עושה, מה שלא חוקי היא הופכת אותו לחוקי בעוד שלוש שנים.

איתן ברושי: זה לא בא בחשבון.

איתן ברושי: ואני מבקש מהוועדה למחוק את הסעיף הזה.

איתן ברושי: אני אומר לכם, אני אעשה מכם - - -

משה גפני: איתן, שנייה - - -

איתן ברושי: אנחנו נעשה מזה קציצות היום במליאה.

משה גפני: איתן, רק שנייה, אני רק רוצה שתדע מה אומר - - -

איתן ברושי: לא יכול להיות דבר כזה.

משה גפני: איתן, אני רוצה שתקשיב לי מה עומד על סדר-היום, יש לי אפשרות לקצר את ההליך שהממשלה החליטה.

משה גפני: כרגע אני לא יכול לשנות את זה.

משה גפני: אם רוצים לשנות - - -

איתן ברושי: מה הממשלה החליטה?

משה גפני: הממשלה החליטה את מה שיש בתזכיר החוק.

איתן ברושי: זאת לא הממשלה.

משה גפני: שזה לשלוש שנים.

<שגית אפיק: זאת הממשלה.

משה גפני: זאת הממשלה.

איתן ברושי: זה היה במליאת הממשלה?

<שגית אפיק: זה התזכיר.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה תזכיר חוק.

איתן ברושי: אבל מי שניסח את זה זה פקידות.

איתן ברושי: איפה העוזרת של שר האוצר?

איתן ברושי: אתה יודע מה, אז תדחה את זה ביום.

איתן ברושי: אני אומר לכם, אנחנו נשכב על הגדר.

איתן ברושי: אני אומר לך, גפני, יש פה גם אמינות שלנו ושל הממשלה.

איתן ברושי: מה זה הדבר הזה?

<דובי אמיתי: איתן.

יצחק וקנין: איתן, דקה.

יצחק וקנין: תנו לי לדבר.

איתן ברושי: רגע, דובי, חכה, יש פה חברי כנסת קודם.

יצחק וקנין: דובי, תן לי לדבר.

איתן ברושי: לא בא בחשבון.

משה גפני: איתן, תודה.

משה גפני: יצחק, בבקשה.

יצחק וקנין: לא, חבר'ה, אל תעבדו עלינו, בסדר?

יצחק וקנין: אני מציע לכם לקחת את זה בחזרה, אם לא, אתם תשלמו יותר מזה.

יצחק וקנין: אל תשחקו אתנו משחקים.

יצחק וקנין: זאת כבר עבודה בעיניים מה שאתם עושים פה.

יצחק וקנין: אני אומר את זה למשרד האוצר, תשמעו טוב מה שאני אומר, עדיף לכם לקחת את זה בחזרה, מכיוון שיש פה איזה דבר שכולכם צריכים להבין אותו.

איתן ברושי: חוצפה.

יצחק וקנין: אתמול הראו משהו שצריך להדליק לכם מנורה.

יצחק וקנין: בכל הענפים אנחנו לעומת ה-OECD יקרים.

יצחק וקנין: הענף היחידי זה הפירות והירקות בהם אנחנו יותר זולים מהם.

יצחק וקנין: ואתם יודעים אחרי מה זה?

יצחק וקנין: זה אחרי כל המסים שאתם מטילים על העובדים, על החקלאים, שמחיר המים הגיעו לשמים, והיום מביאים עלינו עוד גזירה של המים בחקיקה, דרך אגב, גם היום.

יצחק וקנין: אם אתם חושבים שהמציאות הזאת יכולה להמשיך אתם טועים.

יצחק וקנין: אל תנסו להביא דבר – הרי זה לא היה מעולם.

יצחק וקנין: למה לקחתם את המגזר הזה והטלתם עליו את המס?

יצחק וקנין: הרי המס הזה יורד בסופו של דבר על יוקר המחיה.

<דבי מילשטיין: זה מ-2003.

יצחק וקנין: ואני לא מבין.

יצחק וקנין: הרי א', ב' של יוקר מחיה זה ה-10% האלה.

יצחק וקנין: מי שחושב שבסופו של דבר זה לא ישתלשל לצרכן טועה טעות חמורה.

יצחק וקנין: גם במים אותו דבר, גם בכל הדברים זה אותו דבר.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: אני לא מבין.

יצחק וקנין: החלטתם להוריד, תורידו את זה לגמרי.

יצחק וקנין: מה שאתם עושים פה, איזו עבודה של שלוש שנים, ועוד שלוש שנים עוד פעם יבוא מישהו שיצטרך להתחנן לפניכם.

יצחק וקנין: למה צריך להתחנן?

יצחק וקנין: למה חקלאי צריך לשלם?

יצחק וקנין: הרי כל מה שאמרתם לא עבד בשיטה שלכם.

יצחק וקנין: אמרתם: נשים 10% על מנת שיעסיקו עובדים ישראלים.

יצחק וקנין: אף ישראלי – שבוע שעבר אמרתי את זה בדיונים – אף ישראלי לא מוכן לעבוד ב-40 מעלות בחממה, לא מסוגל לעבוד ולא רוצה לעבוד, אז אני לא מבין אתכם.

יצחק וקנין: לא מבין אתכם.

יצחק וקנין: למה אתם מביאים את הדברים בצורה כזאת.

יצחק וקנין: מה זה יעזור?

יצחק וקנין: מה, אתם תעסיקו ישראלים בגלל ה-10%?

יצחק וקנין: הרי אתם יודעים את האמת.

<נדב שיינברגר: ואני לא מבין אותך, וקנין.

יצחק וקנין: חבר'ה, תאמינו לי זה גובל במקום – כמה דיונים היו לנו על הנושא הזה?

<נדב שיינברגר: בא יושב-ראש הוועדה, בצעד מאוד מבורך מקדם ומזרז את המהלך הזה, עושה את זה בכזאת מהירות, במקום שאתם יודעים כמה זמן זה יכול לקחת - - -

איתן ברושי: אבל למה כתבו שלוש שנים?

<נדב שיינברגר: אתם יודעים כמה זמן - - -

יצחק וקנין: אבל למה שלוש שנים?

יצחק וקנין: אני רוצה להבין.

<נדב שיינברגר: אתם יודעים כמה זמן לקח להחלטה ממשלתית.

<נדב שיינברגר: בא יושב-ראש הוועדה, עושה במהירות - -

איתן ברושי: תתקנו את זה עד ארבע אחרי הצהריים.

<נדב שיינברגר: - - עושה מניסיונו, הולך ומקדם את הנושא הזה - - -

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק וקנין: אבל אני לא מבין למה לשלוש שנים?

יצחק וקנין: למה?

איתן ברושי: לא נסכים.

איתן ברושי: נדב, לא נסכים.

יצחק וקנין: שיהיה לך עוד שעות - - - עם החקלאים.

<נדב שיינברגר: שנייה, תקשיבו, יש לך הרבה יותר שעות יותר מכולנו בחדר הזה, אולי לא מגפני, עדיף, לדעתי, שנוכל - - -

עודד פורר: למה אנחנו צריכים לחכות לארבע אחרי הצהריים?

איתן ברושי: לא, לא צריך.

עודד פורר: למה צריך לחכות לארבע אחרי הצהריים?

איתן ברושי: נבטל את סעיף 2.

עודד פורר: לא נאשר את זה.

<קריאות: - - -

איתן ברושי: נדב, הרי השר שלך לא יודע מזה, אני בטוח שהוא לא יודע.

איתן ברושי: אם הוא היה יודע הוא לא היה מסכים.

איתן ברושי: מה, הוא השתגע?

משה גפני: טוב, נדב, תן לי.

משה גפני: דובי אמיתי נשיא התאחדות האיכרים, בבקשה.

עודד פורר: הרי אין שום משמעות לסעיף הזה.

<נדב שיינברגר: ירצו לשנות ב-2018 - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: דובי, כן, בבקשה.

<דובי אמיתי: ראשית, אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת, להזכירכם שהיינו פה לפני שבוע בדיון, והדיון היה דיון ממצה ומקצועי, והסיכום של יושב-ראש ועדת הכספים היה שהוא מבקש מהאוצר תוך - - -

משה גפני: כבר דיברתי עם השר, והשר לא - - -

<דובי אמיתי: הוא דיבר עם השר, והוא ביקש מהאוצר כל חודש להכין עבודת מטה מסודרת.

משה גפני: באותו יום הוכן.

משה גפני: הוכן תזכיר.

<דובי אמיתי: על התזכיר כבר הודיתי לך, ועשיתי מעט ממה שבאמת מגיע לך.

משה גפני: זה בסדר.

<דובי אמיתי: יחד עם זאת, האוצר, ניתנה פה הנחיה שתוך חודשיים או חודש הם צריכים להכין עבודת מטה בכלל על מס מעסיקים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: לא קשור רק לחקלאות, על הכול.

<דובי אמיתי: נכון.

<דובי אמיתי: לא קשור לחקלאות, בכלל, שהחקלאות בתוכה.

איתן ברושי: - - -

<דובי אמיתי: שנייה, איתן, תקשיב רגע עד הסוף.

<דובי אמיתי: קטונתי מלייעץ לכם, אבל אני אומר, עד שהם יגישו את עבודת המטה המקצועית שהם נדרשו להגיש, לדעתי - - -

איתן ברושי: דובי, יש מספיק זמן לתקן את זה.

איתן ברושי: לא, דובי, אתה לוקח פה סיכון, מה קרה לך, אתה מאמין להם?

איתן ברושי: אני לא מאמין להם.

איתן ברושי: תראה איך הם מתנהגים.

איתן ברושי: חכה, דובי, תשאל חוות דעת משפטית, למה אי-אפשר למחוק את הסעיף הזה?

איתן ברושי: אל תתפשר.

<דובי אמיתי: אני אומר, אני לא מתפשר.

איתן ברושי: הם ירוצו, הם יעשו את זה היום, עד הלילה הם יעשו את זה.

עודד פורר: אני לא מבין למה צריך לדחות בכלל.

איתן ברושי: עזוב, דובי, אל תעשה את זה.

איתן ברושי: יש לך פה שני ח"כים מהשדולה, אל תעשה את זה.

<דובי אמיתי: אני לא עושה כלום.

<דובי אמיתי: אתם עושים.

איתן ברושי: אתה לא יכול להציע הצעה?

<דובי אמיתי: תקשיב, אני רק יודע להודות - -

איתן ברושי: להודות גם אני יודע.

<דובי אמיתי: - - שנעשה פה מהלך מתקן עיוותים של שנים.

<דובי אמיתי: ולכן, אני אומר, צריך לשקול את זה בכובד ראש.

יצחק וקנין: מה לשקול?

יצחק וקנין: מה יש לשקול פה?

איתן ברושי: דובי, אתה יודע מה מחכה לך עם קרב המים.

איתן ברושי: אסור פה – מי שמוותר על עמדה אחת הוא עובד לאיבוד.

איתן ברושי: אני שואל אותך, גפני, אדוני היושב-ראש, תגיד, למה אי-אפשר למחוק את סעיף 2?

<שגית אפיק: אסביר לך.

<שגית אפיק: כיוון שלא מונח בפניכם כרגע שום דבר בנושא של היטל עובדים זרים בחקלאות.

<שגית אפיק: הממשלה לא הביאה את זה עדיין בפניכם.

<שגית אפיק: זה במצב של תזכיר ממשלתי בממשלה.

<שגית אפיק: זה יגיע לכאן אולי במרס-אפריל, אני לא יודעת איך הולכים ההליכים בממשלה.

<נדב שיינברגר: אנחנו הולכים לפגרה עוד מעט.

<שגית אפיק: מה שמונח בפניכם כרגע זאת הצעת חוק אחרת שעוסקת בעובדים זרים.

<שגית אפיק: היושב-ראש ביקש להכניס כהסתייגות את העניין הזה.

<שגית אפיק: צריך הסכמה ממשלתית לצורך זה.

משה גפני: אני חייב לרוץ לוועדת הכנסת.

משה גפני: אני מציע ככה, אתם לא רוצים להצביע על זה?

משה גפני: יש תהליך.

משה גפני: התהליך יכול להיות ארוך, אבל אני רוצה לדבר עם שר האוצר.

<נדב שיינברגר: מה ארוך?

<נדב שיינברגר: זה בטוח יהיה ארוך.

איתן ברושי: אבל הוא יסכים.

משה גפני: אני רוצה לדבר עם שר האוצר.

משה גפני: אני מביא את זה להצבעה ביום רביעי.

משה גפני: אם אני לא מצליח, ונניח למשרד האוצר יש עמדות, אז נצטרך לקבל החלטה האם מצביעים כך או מצביעים אחרת.

יצחק וקנין: מקובל עלינו.

משה גפני: אם שר האוצר ישתכנע, אז נוציא את זה.

משה גפני: אני רוצה לדבר אתו.

<נדב שיינברגר: אני אומר לך שאם אתם רוצים ללכת בדרך הזאת, הוראת שעה היא הפתרון.

<נדב שיינברגר: כי אם אתם רוצים לבטל לגמרי, צריכים ללכת לחקיקה ראשית.

איתן ברושי: אבל, נדבר, מי קבע שהוראת שעה?

איתן ברושי: אז תכתוב, גפני - - -

עודד פורר: הוראת שעה יכולה להיות גם לחמש שנים.

מיקי רוזנטל: אז למה לא לשבע שנים?

איתן ברושי: גפני, אז תכתוב לעשר שנים.

מיקי רוזנטל: אם אתם כנים וזה רק זה, נעשה שבע שנים ונגמור את העניין.

איתן ברושי: אז תכתוב עשר, זה הכול תחמנות.

<נדב שיינברגר: זה לא רק זה.

איתן ברושי: זה לא רק זה.

איתן ברושי: אז זאת בדיוק הנקודה, זה לא זה.

איתן ברושי: אז תחזיר את המס על בירה ואלכוהול.

משה גפני: רבותי, אני שם את זה על סדר - - -

איתן ברושי: איזו חוצפה.

משה גפני: איתן.

איתן ברושי: אני לא יכול להירגע.

משה גפני: כן תירגע.

איתן ברושי: לא, אני לא יכול.

משה גפני: רגע.

איתן ברושי: לא יכול.

משה גפני: אני עושה לעצמי תחנה נוספת, וביום רביעי נצטרך להכריע האם אנחנו רוצים את התהליך הארוך שאני לא יודע לאן הוא יגיע, או שנצטרך להחליט.

משה גפני: יכול להיות שאצליח לשכנע - -

איתן ברושי: לתקן לעשר שנים.

משה גפני: - - להוריד את זה, ואם לא, נצטרך להצביע כך או אחרת עם החלטה של כולם בעיניים פקוחות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.