הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 35, 2015-11-23 12:30

עאידה תומא סלימאן: צהרים טובים.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: הישיבה הזאת היא האירוע המרכזי ביום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים, יום שבדרך כלל מציינים אותו ב-25 בנובמבר כל שנה לפי החלטת האו"מ אבל אנחנו החלטנו בוועדה שהשנה אנחנו נציין את היום הזה בכמה אירועים.

עאידה תומא סלימאן: התחלנו את היום עם דוח איגוד מרכזי הסיוע ואנחנו ממשיכות וחושפות עוד ועוד מהנושא הכאוב הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתחילה את הישיבה בבקשה מכולן וכולם לעמוד דקת דומייה לזכרן של מאות נשים שנרצחו במדינת ישראל בהיותן נשים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: דקת הדומייה הזאת הייתה גם דקת כבוד לעשרות, מאות ואלפי נשים ונערות הנאבקות יום יום בתופעות האלימות המופעלת נגדן על כל סוגיה ובכל רבדיה – אלימות פיזית, אלימות מינית, אלימות כלכלית, אלימות מילולית ונפשית.

עאידה תומא סלימאן: אלימות בבית ובתוך המשפחה על ידי בני הזוג, על ידי האבות, על ידי האחים, על ידי הדודים ובני הדודים ולצערי הרב גם מופעלת על ידי חלק מהנשים שקיבלו על עצמן להיות חלק מהחברה הפטריארכלית המפעילה דיכוי ואלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: גם אלימות במקומות העבודה על ידי הבוס, המעסיק, המנהל והקולגה במקום העבודה.

עאידה תומא סלימאן: אלימות ברחוב ובמרחב הציבורי על ידי יחידים וגם על ידי הממסד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום מציינות את היום הבינלאומי למאבק בכל סוגי האלימות האלה ואנחנו מציינות את היום הזה כדי להגיד שעברנו כברת דרך מאז חוקק החוק למניעת אלימות במשפחה במדינת ישראל, עברנו כברת דרך מאז התחילו ארגוני הנשים – ואני חייבת לומר שאפילו לפני ארגוני הנשים – כאשר היו נשים יחידות שתמכו ועמדו לצד שנים שסבלו מאלימות באופן אינדיבידואלי ולפעמים הפכו את הבתים שלהן למחסה לנשים האלה והסתכנו בכך שהגנו עליהן.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך התארגנו כקבוצות, כארגונים וכנשים.

עאידה תומא סלימאן: עברנו כברת דרך מאז נפתח המקלט הראשון לנשים מוכות במדינת ישראל ומאז נפתח המקלט הראשון לנשים ערביות במדינת ישראל אבל לצערי הרב אנחנו עדיין עדות ועדים להרבה סוגי אלימות ואנחנו עדיין מתחילים לפעמים את היום שלנו בחדשות מצמררות על רצח של נשים, כמו הרצח שאירע לפני שבוע ברמלה כאשר מישהו החליט שצריך לסיים את החיים של אימא ובת רק בגלל שהמשפחה לא הסכימה להשיא לו את הבת הקטנה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עדיין מתעוררות לחדשות על חשד נגד ראש מועצה בגין תקיפה מינית נגד מישהי שעבדה תחת אחריותו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא צריכות לפעמים להתעורר לחדשות כאלה, לא ברדיו ולא בטלוויזיה כי אנחנו רואות את זה יום יום ואנחנו חוות את זה גם באמצעות השכנות, הבנות, האימהות, הקולגות בעבודה ולפעמים בעצמנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חוות את האלימות הזאת.

עאידה תומא סלימאן: עברנו כברת דרך אבל עדיין יש הרבה מה לעשות כדי להציל עוד ועוד נשים וכדי לנסות לתמוך ולעזור לנשים ולקטינים שעוברים את האלימות הזאת אבל היום אנחנו עוסקות באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: היום נקדיש את הפגישה הזאת כדי קודם כל לקבל סקירה, סטטיסטיקה, על אלימות שהכין לנו מרכז המחקר והמידע של הכנסת ואחר כך נעבור להמלצות הוועדה הבין-משרדית.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר אנחנו נשיק ביחד הצעה להקמת רשות.

עאידה תומא סלימאן: אני אבקש קודם כל מחברי וחברות הכנסת המכובדים והמכובדות שנמצאים אתנו ושהסכימו להקריא עדויות של נשים על אלימות שחוו.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

מירב בן ארי: תודה רבה על קיום הדיון החשוב הזה.

מירב בן ארי: בכלל, אני רוצה לציין אותך כיושבת ראש הוועדה שבאמת עושה עבודה מדהימה.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר משפט אחד לפני שאני מתחילה.

מירב בן ארי: אתמול היינו, אני ויושבת הראש, בסיור בתחנה המרכזית בתל אביב ואני חייבת לומר לכם שאני לא יודעת כמה אתם מכירים אותה, אבל ייאמר לזכותך שהרגישות גם אתמול בסיור והשיח האמיתי עם האנשים ברחוב, פשוט הקסים אותי.

מירב בן ארי: אני באמת באמת מודה לך.

מירב בן ארי: את עושה עבודה מצוינת.

מירב בן ארי: אני ראיתי את זה אתמול, עת היינו שתינו עם עוד צוות, ואני מודה לך ותודה גם על הסיור שקיימנו אתמול.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: את מקשה עלי להגיד לך שתיכנסי ישר לעדות.

מירב בן ארי: זאת הייתה עדות ממקור ראשון.

מירב בן ארי: "קוראים לי י' – ואני חייבת להגיד לפרוטוקול שאני מכירה את י' – ואני גרה עכשיו במקלט בגלל אלימות.

מירב בן ארי: אני גרה כאן עם הילדה שלי בת שנתיים.

מירב בן ארי: אני אימא לילדה ואני עולה חדשה ללא אזרחות ישראלית.

מירב בן ארי: לילדה שלי יש אזרחות ולי אין.

מירב בן ארי: הילדה שלי צריכה לקבל מאבא שלה מזונות אלף שקלים והאב אינו משלם.

מירב בן ארי: כיום הביטוח הלאומי משלם לילדה שלי את הכסף.

מירב בן ארי: אני לא עובדת כי אף אחד לא רוצה להעסיק מישהי שאין לה אזרחות, אני לא מדברת טוב עברית, ואם אני אצליח למצוא עבודה, יורידו לילדה שלי את תשלומי המזונות שהמוסד לביטוח לאומי משלם.

מירב בן ארי: אני רוצה מאוד לעבוד אבל אין לי ממה לחיות.

מירב בן ארי: אני גם סבלתי מאלימות כלכלית.

מירב בן ארי: אז לא ידעתי שכך קוראים לזה.

מירב בן ארי: היום אני יודעת.

מירב בן ארי: היה לי חשבון משותף עם בעלי, הוא אזרח ישראלי, והוא אמר לי תמיד מה לעשות עם הכסף שלי ולא יכולתי להחליט כלום.

מירב בן ארי: גם בגלל שאני לא מדברת עברית, אז בבנק רק הוא עשה את מה שצריך.

מירב בן ארי: כשהגעתי למקלט גיליתי שהוא עשה חובות בבנק.

מירב בן ארי: היום החוב הגיע כבר ל-75 אלף שקלים ובגלל שזה חשבון משותף, גם אני צריכה לשלם את החוב למרות שאף פעם לא לקחתי את ההלוואה הזאת.

מירב בן ארי: הוא לקח את ההלוואה ועכשיו יש לי גם עיקולים והוצאה לפועל.

מירב בן ארי: אני לא ישנה בגלל החובות.

מירב בן ארי: אין לי כרטיס ויזה, אין לי צ'קים ויש לי חובות".

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה גברתי.

זהבה גלאון: העדות היא של ס', מבקשת מקלט מאריתריאה.

זהבה גלאון: היא הגיעה לישראל ב-2011 אחרי שהיא הייתה חצי שנה במחנה עינויים בסיני.

זהבה גלאון: העדות נמסרה באמצעות עמותת אס"ף.

זהבה גלאון: "כשהגעתי לישראל גרתי בהתחלה אצל קרובי משפחה.

זהבה גלאון: לא הצלחתי לעבוד יותר משעה-שעתיים ביום כי היו לי כאבים בגלל מה שקרה בסיני.

זהבה גלאון: המשפחה נתנה לי להישאר אצלם.

זהבה גלאון: טיפלתי להם בילדים, אבל בסוף הרגשתי כמו נטל ונוצרה מתיחות בבית.

זהבה גלאון: באותו הזמן פגשתי את ד'.

זהבה גלאון: הוא הגיע מאותו אזור כמוני באריתריאה והכרתי כמה אנשים שהכירו אותו.

זהבה גלאון: התחתנו אחרי כמה חודשים ועברתי לגור אתו.

זהבה גלאון: כשעברנו לגור ביחד, הוא התחיל להרביץ לי מכל מיני סיבות.

זהבה גלאון: האוכל שהכנתי לא היה טוב או שהבית לא היה נקי מספיק.

זהבה גלאון: הוא היה בועט בי וחונק אותי ונותן לי אגרופים ויום אחד הוא דחף אותי מהמדרגות ופעם אחת הוא נתן לי אגרוף בלסת ועד עכשיו יש לי כאבים ואני לא יכולה לדבר כמו שצריך.

זהבה גלאון: אין מה לעשות.

זהבה גלאון: כשנולדה הבת שלנו לפני שנתיים, נהיה קשה יותר.

זהבה גלאון: בגלל שאני גם עבדתי וגם טיפלתי בילדה, לא נשאר לי הרבה זמן לטפל ב-ד' והוא כעס עוד יותר והוא התחיל להגיד שמה שקרה לי בסיני, היה בגללי ושאני רציתי לשכב עם הבדואים בסיני.

זהבה גלאון: ובכל הזמן הזה אני פחדתי ממנו.

זהבה גלאון: יום אחד הילדה הייתה כל היום בגן כי עבדתי עד שעה מאוחרת וביקשו שהוא יבוא לקחת אותה כי היה לה חום.

זהבה גלאון: כשחזרתי הביתה הוא התחיל לבעוט בי בכל הגוף ולהרביץ לי וגם להרביץ לילדה.

זהבה גלאון: זו הייתה הפעם היחידה שחשבתי ללכת לדבר עם מישהו.

זהבה גלאון: אמרו לי שאפשר ללכת למשטרה והייתה לי חברה שאמרה שהיא תבוא אתי כי היא יודעת קצת אנגלית, אבל בסוף החלטתי לא ללכת.

זהבה גלאון: מה אני אעשה אם ייקחו אותו?

זהבה גלאון: לאן אני אלך?

זהבה גלאון: אני מנסה להיות מאוד בשקט כשאני בבית.

זהבה גלאון: לא להפריע לו, רק לבשל ולנקות ולשבת עם הילדה.

זהבה גלאון: לפעמים יש ימים שיותר שקט בבית, לפעמים יש ימים לא טובים.

זהבה גלאון: בדרך כלל אין לי עם מי לדבר".

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת זהבה גלאון.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: "כל פרט ביום ההוא היה לא רגיל.

רויטל סויד: עוד בלילה שלפני הבנתי שמאוד מסוכן להישאר בבית.

רויטל סויד: אני נזכרת בריח שלו, הוא עצבני, פתאום הוא מריח שונה.

רויטל סויד: באותו לילה הוא היה מפחיד, שקט באופן מחריד, הסתכל עלי במבטים שנראו לי כמו מכונת שיקוף, כאילו הוא ידע שאני מתכוונת לברוח מחר.

רויטל סויד: אולי הוא עקב אחרי ללשכה.

רויטל סויד: רעדתי מפחד.

רויטל סויד: שתקתי.

רויטל סויד: פחדתי לפלוט בטעות איזה רמז שיסגיר את התכנית.

רויטל סויד: חיכיתי לבוקר ודווקא הבוקר הוא לא יצא מוקדם.

רויטל סויד: שתה את הקפה בבית, אך כשנתן לי כמה משימות לעשות לאותו היום, נרגעתי שאולי בכל זאת איננו יודע דבר.

רויטל סויד: הוא יצא.

רויטל סויד: אחרי שעה אני והילדים היינו במונית למקלט.

רויטל סויד: אני עדיין לא מאמינה מאיפה אזרתי את הכוחות והלכתי".

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת רויטל סויד.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: תחילה אני מברך אותך על היום הזה.

מסעוד גנאים: עצוב ומביש לקום כל בוקר על מעשה אלימות או רצח של נשים.

מסעוד גנאים: אני אקרא את העדות בערבית.

מסעוד גנאים: (מקריא בערבית)

עאידה תומא סלימאן: תודה חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: גם אני מברך על היום הזה שהוא יום חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: "אני זוכר כשאימא שלי ישבה על המדרגות בחוץ.

עבדאללה אבו מערוף: הייתי ילדה בת תשע.

עבדאללה אבו מערוף: אני ואחי גרנו אתה לבד.

עבדאללה אבו מערוף: הדוד שלי, אח של אימא, שהיה בתקופה הזאת מאיים עלי, התחיל לבקר אותנו.

עבדאללה אבו מערוף: מיד הרגשנו שמשהו רע עומד לקרות.

עבדאללה אבו מערוף: אימא ידעה.

עבדאללה אבו מערוף: היא אמרה לי באחד הלילות שישבנו על המדרגות שסופה קרב.

עבדאללה אבו מערוף: ביקשה שאשמור על אחיי כי הייתי הבכורה.

עבדאללה אבו מערוף: בכיתי ולא רציתי להאמין אך הייתה לי הרגשה שיותר לא אשב עם אימא על המדרגות.

עבדאללה אבו מערוף: והנה, אותו הדוד, זה שרצח את אמי ורצה לרצוח גם אותי כי סירבתי להישאר עם בן זוגי האלים, מסתובב לו היום חופשי.

עבדאללה אבו מערוף: לפעמים נראה לי שאין לי מנוס מאותו גורל של אימא שלי".

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מיכל רוזין.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על הצטרפות כבוד יושב ראש הכנסת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לך.

מיכל רוזין: אדוני יושב ראש הכנסת, אני שמחה שהגעת ואני חושבת שזה כבוד לכולנו ולנושא, בהחלט נושא חשוב שצריך להעלות אותו למודעות ברמה הארצית ולא להשאיר אותו רק בקרב קבוצת פעילות ופעילים.

מיכל רוזין: אני אקרא את העדות של נ'.

מיכל רוזין: אני חושבת שהעדות מהווה כתב אשמה לכולנו, גם לנבחרי ציבור ונראה מה אנחנו יכולים לעשות בעניין.

מיכל רוזין: "שלום, קוראים לי נ', אני אימא לשלושה ילדים בגילי שנתיים, חמש ושש.

מיכל רוזין: אני גרה פה אתם במקלט בגלל אלימות.

מיכל רוזין: זאת כבר פעם שנייה שאני כאן בגלל איומים לרצח שלי ושל הילדים שלי.

מיכל רוזין: האב של הילדים שלי לא משלם בכלל מזונות.

מיכל רוזין: הילדים שלי מקבלים מהמוסד לביטוח לאומי קצבת מזונות בסך 3,000 שקלים.

מיכל רוזין: אני מודאגת שיקזזו מהקצבה הזאת של הילדים ברגע שאצא לעבוד.

מיכל רוזין: אין לי עכשיו הכנסה.

מיכל רוזין: הייתי רוצה למצוא עבודה.

מיכל רוזין: עבדתי שנתיים בעבר.

מיכל רוזין: יש לי מצב אבסורדי שהחובות של הארנונה בעיר של הדירה שממנה ברחתי וגרתי בה עם בן הזוג שלי מגיעים אלי לכאן למקלט.

מיכל רוזין: זאת דירה שאני בכלל לא גרה בה.

מיכל רוזין: בעלי ממשיך לגור שם ולא משלם את החוב בזמן שאני במקלט אבל הארנונה הייתה רשומה על שמי.

מיכל רוזין: אני פוחדת מהיום שאצא מהמקלט ואפול לחובות.

מיכל רוזין: אני בכלל לא מצליחה לחסוך כאן כסף בגלל שאני משלמת עכשיו את החובות שלי".

עאידה תומא סלימאן: תודה חברת הכנסת מיכל רוזין.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב ראש, התחלנו עם סדרה של עדויות שהקריאו חברי וחברות הכנסת, עדויות של נשים שסבלו וסובלות ונפלו קורבן לאלימות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה לראות שכיבדת אותנו בנוכחותך.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת אמירה מאוד חשובה ונשמח לשמוע את דבריך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן יושבת ראש הוועדה, לכל חברי הוועדה, לחברי הכנסת ולחברות הכנסת, לכל המוזמנים ולנציגי הגופים השונים.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי לך פעם, עת קיבלת את המינוי, שאני מסתכל סביב החדר ואני חושב שאני היחידי כאן שעוד בכנסת ה-15, שלפי כל הדעות עברו מאז הרבה שנים, הייתי חבר מן המניין בוועדה שאז הייתה הוועדה לקידום מעמד האישה ומהכנסת הקודמת היא הועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

יולי יואל אדלשטיין: אי אפשר לומר שאני שמח אחרי ששומעים עדות כזאת, אבל לכבוד הוא לי להיות כאן אתכם כי הטיפול בנושא הכאוב הזה הוא טיפול מתמשך.

יולי יואל אדלשטיין: יש גם הצלחות, ואני אתייחס לנושא הזה ואני בטוח שגם אחרים מתייחסים למה שקורה בנושא של רצח על ידי מי שנקרא בן זוג.

יולי יואל אדלשטיין: לפחות בוועדה הזאת וגם לא מחוצה לה כבר לא אומרים רצח על רקע רומנטי, אמרה שהייתה משגעת אותי באותם ימים עת בא נציג רשמי ומספר לנו על רצח על רקע רומנטי.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר שאז אמרתי שאני יודע שעל רקע רומנטי מתנשקים אבל לא שמעתי שעל רקע רומנטי רוצחים.

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט הוועדה הזאת יכולה לקחת את הקרדיט על הנושא הזה וכך גם ארגוני נשים ועוד גורמים שעקרו את הביטוי הזה מן השורש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל גורמי המקצוע שביום יום ולא רק בימים המיוחדים עוסקים במלאכה הלא פשוטה הזאת וחלקם גם מיוצגים כאן.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני חשפתי את עמדתי אבל עברנו את התקופה הזאת בה היו דיבורים על כך שהוועדה הזאת, עבר זמנה וצריך לבטל אותה כי אין אמת ואין הצדקה לקיומה אבל לצערי הרב כל פעם, כאשר מגיעים לדיונים בסוגיה כמו זו שדנים בה היום אבל גם בעוד סוגיות רבות אחרות, אתה מבין שאין מה לעשות, זה פורום מיוחד שמוביל.

יולי יואל אדלשטיין: כאשר אישה חולה, זה עניין של בריאות וכאשר אישה משרתת בצה"ל זה עניין של צה"ל, אבל עדיין זה שיש פורום מיוחד שמוביל את הנושאים, מבליט אותם ורואה בזה את עיקר תפקידו ועיקר קיומו.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שלצערי הרב אנחנו עדיין זקוקים לוועדה וכנראה נצטרך לה עוד שנים רבות.

יולי יואל אדלשטיין: מתברר שוב ושוב, גם מהנתונים האחרונים ובכלל לקראת יום המאבק הבינלאומי באלימות כלפי נשים, שגם בחברה מודרנית ומשכילה כשלנו, נשים עדיין פגיעות יותר ויותר מועדות לפורענות.

יולי יואל אדלשטיין: זה נכון בכל היבט של אלימות על צורותיה וזה בא לידי ביטוי בדוח שמוצג כאן היום של איגוד מרכזי הסיוע ובו מכלול מידע אודות ההיבטים השונים של אלימות, פיזית ומינית, כלפי נשים.

יולי יואל אדלשטיין: באופן טבעי את תשומת הלב תופסים מקרי הרצח הרבים של נשים בידי בני זוג, וכבר דיברנו על זה.

יולי יואל אדלשטיין: ממש בימים אלה הוגש כתב אישום נגד עוד אדם שרצח את אשתו לפני כחודש בדקירות סכין לעיני ילדיהם.

יולי יואל אדלשטיין: השנה האחרונה רשמה שפל חדש של מקרי רצח אלה עם עלייה חדה בהיקפם.

יולי יואל אדלשטיין: עלינו להודות בצער שלמרות חקיקה ענפה ומתקדמת, עדיין קיימת בחברה שלנו אווירה עכורה שמצמיחה בקלות בלתי נסבלת הטרדות מיניות ושל אלימות כנגד נשים בבית, בעבודה, ברחוב ובעצם בכל מקום.

יולי יואל אדלשטיין: ראיתי בדוח של ויצ"ו נתון מזעזע לפיו ב-15 השנים האחרונות נרצחו בידי בני זוגן לא פחות מ-300 נשים.

יולי יואל אדלשטיין: קשה אפילו לתאר את המספר הזה, אבל 300 נשים נרצחו בידי בני זוגן.

יולי יואל אדלשטיין: חשוב לציין – נדבר על זה גם במליאה – שכרגיל בחברה שלנו היינו נוהגים לגלגל את הדברים על מגזר זה או מגזר אחר ואצלנו זה לא קורה, אני חושב שלצערי הרב הנתונים מאשרים שאף אחד מאתנו לא יכול יותר לומר אצלנו זה לא קורה.

יולי יואל אדלשטיין: האלימות היא רעה חולה, ממש מגפה הדורשת התמודדות בכמה מישורים במקביל.

יולי יואל אדלשטיין: כל עוד לא תחלחל התובנה הבסיסית שאלימות היא קו אדום, שפגיעה וניצול של אישה, כמו של כל אדם, היא עוול מוסרי ופשע חברתי, כנראה שום חוק לא יעזור.

יולי יואל אדלשטיין: זה מסוג הנושאים המחייבים את כולנו לחזור אל היסודות, למודעות, לחינוך, להפנמה שאלימות כלשהי פשוט איננה אופציה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכם כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בוודאי נמשיך את הדיון החשוב הזה במליאה במסגרת הצעות לסדר יום.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו לא בדקתי, כנראה גם הצעות חוק.

יולי יואל אדלשטיין: יישר כוח לך היושבת ראש ולכל אלה שעוסקים בנושא הזה בהתמדה.

עאידה תומא סלימאן: תודה כבוד היושב ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהתופעה עד כמה שהיא גורמת להרבה אנשים ייסורים ולנו, כמי שעוקבים אחרי התופעה, התופעה מחייבת שילוב ידיים של כל הגורמים ואם זה בנושא החקיקה ואם זה בנושא המודעות.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שבסוף היום הזה נשכיל ונדע על עוד דרכים כדי באמת להמשיך את המאבק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך בתכנית שלנו.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אחמד טיבי ייתן עוד עדות.

אחמד טיבי: תודה גברתי היושבת ראש.

אחמד טיבי: אתמול ביקרתי שוב אצל חברי איוב מוגרבי ברמלה, וכך הוא סיפר לי: מזה מספר שבועות נתונה המשפחה באיומים טלפוניים, גם שיחות וגם מסרונים, איומי רצח נגדו, נגד האימא, אום נדאל נרימן, נגד שאר בני המשפחה, נגד סונדוס הבת הבכורה, בשל העובדה שצעיר בעל רקע פלילי ביקש להתארס עם הבת הקטנה וסורב.

אחמד טיבי: הוגשה תלונה למשטרה והצעיר נעצר.

אחמד טיבי: לאחר מספר ימים הוא שוחרר על ידי השופט.

אחמד טיבי: המשיכו האיומים ואף גברו.

אחמד טיבי: הם היו איומים רציניים, אומר לי שייח' איוב.

אחמד טיבי: אנחנו אוהבים את הבת הקטנה שלנו ולכן המשכנו באופן טבעי לסרב.

אחמד טיבי: האיומים גברו.

אחמד טיבי: לפני מספר ימים נורתה אשתי אום נדאל והבת סונדוס ונרצחו יחד בתוך רכב ברמלה.

אחמד טיבי: זה היה רצח ידוע מראש, אומר לי איוב.

אחמד טיבי: זה היה רצח שנבע בעיקר מרשלנות פושעת של אלה שהיו יכולים למנוע את הרצח, הן המשטרה והן מערכת המשפט.

אחמד טיבי: יהי זכרן ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: ברשותך, אני אמשיך בעיסוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: רציתי לציין שהנושא הספציפי, המקרה הספציפי הזה אושר לפני מספר דקות בנשיאות לדיון בכנסת במסגרת כל הדיונים סביב הנושא של אלימות כהצעה דחופה לסדר היום.

אחמד טיבי: הדיון יתקיים מחר.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: מחר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לחברי וחברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: רצינו שהקול של הנשים, הסבל של הנשים שעברו את האלימות הזאת יגיע ויהיה נוכח אתנו כאן, אבל מצד שני העדויות שנקראו עד עכשיו ושהובאו לחלל כאן

עאידה תומא סלימאן: מכוונות אצבע מאשימה כלפי החברה ואצבע מאשימה כלפי הממסד וכלפי כל הגורמים הקיימים.

עאידה תומא סלימאן: בעיני כל עוד נרצחת עוד אישה, אי אפשר להגיד שאנחנו בסדר, הורדנו את מספר הרציחות.

עאידה תומא סלימאן: כל עוד נרצחת אישה אחת, כל עוד יש עוד נשים שסובלות, אנחנו עוד לא עשינו מספיק.

עאידה תומא סלימאן: אני מזמינה את שלי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להציג לנו את הנתונים שאספו בנושא האלימות.

עאידה תומא סלימאן: כמובן אנחנו מודות לכם על העשייה הזאת.

<שלי מזרחי סימון: תודה.

<שלי מזרחי סימון: לקראת ציון ים המאבק הבין-לאומי ואלימות כלפי נשים, ריכז מרכז המחקר והמידע של הכנסת את הנתונים המדווחים אודות אלימות כלפי נשים.

<שלי מזרחי סימון: לפני שאני אציג אותם, מספר הערות.

<שלי מזרחי סימון: חשוב לציין שהנתונים לא מלמדים אותנו על כלל היקף התופעה.

<שלי מזרחי סימון: כמו שלמדנו בישיבה הקודמת, קיים תת-דיווח בעבירות אלה.

<שלי מזרחי סימון: בנוסף, יש כיום מספר בעיות באופן איסוף הנתונים של המשטרה אבל משיחות עם נציגי משטרה שונים עולה שהדבר ידוע ועתיד להיפתר לקראת שנה הבאה.

<שלי מזרחי סימון: עוד הערה בנימה אישית.

<שלי מזרחי סימון: אני מביאה את הסטטיסטיקה ואת המספרים אבל כמובן שמאחורי כל המספרים יש סיפור כמו ששמענו גם בחלק מהעדויות.

<שלי מזרחי סימון: בהתייחס לרצח שנים.

<שלי מזרחי סימון: כמו שציינתי, קיימות מספר בעיות באיסוף הנתונים ואחת מהן היא שסיווג המניעים של מקרי רצח אותם אנחנו קיבלנו במרכז המחקר נעשה על פי מניעים אותם מזינים בחקירה הראשונית ואם היה שינוי, לא בטוח שזה עודכן לאחר מכן.

<שלי מזרחי סימון: בנוסף, לצערי מסוף חודש אוקטובר, שזה התאריך אליו מתייחסים הנתונים, נרצחו נשים נוספות ולכן המספר הוא לא מספר מעודכן להיום וגם זה מלמד על היקף התופעה שאנחנו לא יכולים לציין כמה נשים נרצחות כי כל מספר ימים נוספת עוד אישה למעגל הרצח.

<שלי מזרחי סימון: על פי נתוני משטרת ישראל בשנים 2013 עד 2015, וזה מתייחס עד לחודש אוקטובר כולל, נרצחו בישראל 72 נשים.

<שלי מזרחי סימון: אני מתייחסת למניע, וכאן אני מתנצלת, זה עדיין רומנטי כי זה הפילוח שקיבלנו מהמשטרה וזאת החלוקה שלהם לגבי המניעים.

<שלי מזרחי סימון: ביקשנו לבחון את התמונה הכוללת, כמה מתוך כלל הנשים שנרצחות בישראל נרצחות בשל היותן נשים, אם זה על רקע סכסוך משפחתי או נרצחות על ידי בן זוגן, ובאמת מצאנו ששמונים אחוזים מכלל הנשים שנרצחות בישראל נרצחו בשל היותן נשים, כמחציתן נרצחו על ידי בני זוגן ועוד כרבע על רקע משפחתי וסכסוך משפחתי.

זהבה גלאון: מה שאר הסיבות?

<שלי מזרחי סימון: כתוב פלילי אחר וויכוח/קטטה, שזה אומר עוד 15 שנים.

עאידה תומא סלימאן: אתם עדיין רשמתם רומנטי?

<שלי מזרחי סימון: ציינתי קודם לכן שאני מתנצלת על הרומנטי אבל זה הפילוח שקיבלנו מהמשטרה.

<שלי מזרחי סימון: כך זה הופיע.

<שלי מזרחי סימון: אנחנו נצמדנו למניע שכתוב במשטרה בהיעדר שם אחר שהמשטרה נתנה לי, זה מה שרשמנו.

<שלי מזרחי סימון: כך המשטרה העבירה את הנתונים.

עאידה תומא סלימאן: נצטרך להתייחס לזה אחר כך.

זהבה גלאון: לא הגיע הזמן שהמשטרה תעשה שינוי תודעתי גם בהגדרות שלה, באופן שבו היא מגדירה את הדברים?

<מאיר דב ברקוביץ': הגיע הזמן.

זהבה גלאון: חשבתי שכבר לפני עשור החלטנו כך.

<מאיר דב ברקוביץ': הזמן הגיע מזמן.

<מאיר דב ברקוביץ': יש כאן שני תחומים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי להגיד שזה חייב להיפסק ואתה תדאג שזה ייפסק.

<מאיר דב ברקוביץ': היושבת ראש יודעת, אני אמרתי בוועדה שיש שני תחומים ואת זה צריך לדעת.

<מאיר דב ברקוביץ': במשטרה הנושא של רצח בין בני זוג מטופל במדור נפגעי עבירה וזה המדור שאני אחראי עליו, וכל שאר מקרי הרצח, לא משנה מי, כולל גם רצח נשים על הרקעים השונים, מטופלים במסגרת טיפול כמו הטיפול בשאר מקרי הרצח ושם היו כל מיני חלוקות עם מניעים.

<מאיר דב ברקוביץ': זה רק חלק מהמניעים ויש המון מניעים שהם ארכאיים ולא מתאימים.

<מאיר דב ברקוביץ': אני הודעתי כאן שאנחנו עושים עכשיו מהלך אני אחראי עליו כדי שאנחנו נעביר את כל המעקב אחר רצח נשים, לא משנה על איזה רקע, אמנם הטיפול בשטח הוא על ידי יחידות אחרות אבל המעקב יהיה על ידי המדור שאני עומד בראשו, מדור נפגעי עבירה.

<מאיר דב ברקוביץ': במסגרת המעבר הזה לא יהיה נושא רומנטי כי זה נושא לגמרי לא רומנטי, לא יהיה על רקע כבוד משפחה ולא דברים כאלה אלא מה שאותנו יהיה מעניין זה בסוף לדעת מי נרצח על איזשהו רקע משפחתי על ידי גורם מהמשפחה.

עמיר פרץ: אם הבעל יחליט להתאבד?

עמיר פרץ: חוץ מזה אסור שהמילה רומנטי תופיע.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכדאי לחזור להגדרות.

עאידה תומא סלימאן: לאחר השינוי שעשיתם נתחיל ברגל ימין ונאמר נשים שנרצח בהיותן נשים.

עאידה תומא סלימאן: זה יכול להיות בן זוג, זה יכול להיות בן משפחה, זה יכול להיות בן זוג קודם וכל מיני הגדרות, אבל בואו נלך על התופעה עצמה.

עאידה תומא סלימאן: הן נרצחו בהיותן נשים.

חנין זועבי: מה זאת אומרת רומנטי?

עאידה תומא סלימאן: רומנטי זה יכול להיות שכן שחיזר והיא לא רצתה ואז הוא הרג אותה.

עאידה תומא סלימאן: אתן מכריחות אותי להסביר רומנטי במובן הזה.

מיכל רוזין: הרומנטי הוא בלי בן זוג.

עאידה תומא סלימאן: נתקדם עם הנתונים.

<שלי מזרחי סימון: בהתייחס לקבוצות אוכלוסייה, אנחנו רואים כי שיעור הנשים הערביות וגם שיעור הנשים העולות בקרב הנשים הנרצחות הוא גבוה משיעורן באוכלוסייה כאשר יותר משליש מהנשים הנרצחות הן נשים ערביות.

<שלי מזרחי סימון: אני רוצה להתמקד בשנת 2015.

עאידה תומא סלימאן: השנה מדובר בחמישים אחוזים נשים ערביות ולא שלושים אחוזים.

<שלי מזרחי סימון: על ידי בן זוג ומשפחתי, אבל במכלול למעלה משליש מכלל הנשים הנרצחות הן נשים ערביות.

<שלי מזרחי סימון: כאמור, מסוף חודש אוקטובר 2015 נרצחו נשים נוספות.

<שלי מזרחי סימון: מדיווחי המשטרה ידוע לי שלפחות בשני מקרים קיים חשד שמדובר על כך שהרוצח היה בידי בן זוג.

<שלי מזרחי סימון: בהתייחס לעבירות אלימות במשפחה.

<שלי מזרחי סימון: בחודשים ינואר-אוקטובר 2015 נפתחו כ-19 אלף תיקים מהם 65 אחוזים בגין תלונות של נשים.

<שלי מזרחי סימון: ניתן לראות את הפילוח לפי קבוצות אוכלוסייה.

<שלי מזרחי סימון: אני אציין שהשיעור של יוצאי אתיופיה הוא קרוב לכפול משיעורם בכלל האוכלוסייה.

<שלי מזרחי סימון: אני עוברת מהר כדי להספיק למסור את כל הנתונים.

<שלי מזרחי סימון: בהתייחס לסוגי העבירה עולה שכמחצית מהתיקים נפתחו בגין עבירות נגד גוף.

<שלי מזרחי סימון: זה כולל תקיפה, חבלה גופנית חמורה וכדומה.

<שלי מזרחי סימון: 267 תיקים נפתחו בגין עבירות מין בתוך המשפחה ועוד 24 תיקים נפתחו בגין עבירות נגד אדם, דוגמת רצח, ניסיון רצח והריגה.

<שלי מזרחי סימון: בהתייחס לנתוני המשטרה אודות עבירות מין.

<שלי מזרחי סימון: בחודשים האמורים נפתחו כ-3,700 תיקים בגין תלונות על עבירות מין נגד נשים כאשר כמחצית מהתיקים האלה הנפגעת היא בגירה, ב-43 אחוזים מהמקרים הנפגעת היא קטינה.

<שלי מזרחי סימון: מחצית מהתיקים בגין עבירות מין כלפי אישה נפתחו בגין מעשה מגונה בכוח.

<שלי מזרחי סימון: אלה נתוני שירות בתי הסוהר אודות אסירים המסווגים כאסירי אלימות במשפחה.

<שלי מזרחי סימון: אני אציין שמדובר בכלל האסירים בגין אלימות במשפחה ולא רק מי שעברו אלימות כלפי נשים.

<שלי מזרחי סימון: מדובר באסירים שהם מסווגים כאסירי אלימות במשפחה בין אם העבירה אותה ביצעו קשורה ישירות לאלימות במשפחה או בין אם ידוע שיש להם איזשהו פרופיל או עבר של אלימות במשפחה.

<שלי מזרחי סימון: כיום בבתי הספר כ-2,500 אסירים ועצורים, 97 אחוזים מהם הם גברים, כ-56 אחוזים הם יהודים והיתר בני דתות אחרות.

<שלי מזרחי סימון: גם כאן אני אציין שיעור בני הדתות האחרות גבוה משמעותית משיעורם באוכלוסייה.

<שלי מזרחי סימון: בהתייחס למשך המאסר והתפלגות המאסרים עולה כי המחצית מאסירי אלימות במשפחה מרצים מאסר של חמש שנים או פחות.

<שלי מזרחי סימון: יותר משבעים אחוזים מאסירי אלימות במשפחה מצויים במאסרים חוזרים.

<שלי מזרחי סימון: שלושים אחוזים מהם מצויים במאסר שישי או יותר.

<שלי מזרחי סימון: בנוגע לאסירים בגין עבירות מין.

<שלי מזרחי סימון: עולה שבבתי הספר כלואים כיום כ-930 אסירים, כולם גברים, כ-71 אחוזים מהם הם יהודים.

<שלי מזרחי סימון: 45 אחוזים מהאסירים הכלואים בגין עבירות מין מרצים מאסר של עשר שנים או יותר ולכמחצית מהם זה מאסר חוזר.

<שלי מזרחי סימון: מתוך האסירים עברייני המין, כארבעים אחוזים כלואים בגין גילוי עריות.

<שלי מזרחי סימון: מבין אלה שכלואים בגין גילוי עריות, למעלה ממחציתם מרצים מאסר של עשר שנים ויותר.

<שלי מזרחי סימון: אני עוברת לנתוני משרד הרווחה.

<שלי מזרחי סימון: על פי הנתונים בשנת 2014 טופלו בכתשעים מרכזים לטיפול באלימות במשפחה כ-10,500 משפחות שכללו כ-12 אלף מטופלים, 63 אחוזים מהם הם נשים.

<שלי מזרחי סימון: אני אציין שחלה עלייה משמעותית בשיעור הילדים בהשוואה לשנת 2013 והמספר הוא כמעט כפול.

<שלי מזרחי סימון: 14 אחוזים מכלל המשפחות שטופלו היו מהמגזר הערבי וזה שיעור נמוך משיעורם בכלל האוכלוסייה.

<שלי מזרחי סימון: אני עוברת למקלטים.

<שלי מזרחי סימון: בשנת 2014 שהו ב-14 המקלטים 755 נשים עמן כאלף ילדים.

<שלי מזרחי סימון: נציין גם כאן ששיעור הנשים הערביות ושיעור הנשים האתיופיות גבוה משיעורן באוכלוסייה.

<שלי מזרחי סימון: מרבית הנשים עליהן מתקבל דיווח סבלו מאלימות באופן מתמשך.

<שלי מזרחי סימון: 22 אחוזים מהן אף סבלו מאלימות מעל לעשר שנים רק ארבעה אחוזים מהנשים ציינו כי סבלו מאירוע אלימות חד פעמי.

<שלי מזרחי סימון: הנתונים האחרונים שאני אציג הם נתוני משרד הבריאות.

<שלי מזרחי סימון: בשנת 2014 דווחו במערכת הבריאות כ-5,000 מקרים של אלימות במשפחה.

<שלי מזרחי סימון: בנוסף מתחנות טיפות חלב נמסר על עוד כ-600 נשים נוספות לגביהן נותר חשד לאלימות במשפחה אבל הוא לא בוסס.

<שלי מזרחי סימון: סיבות הפגיעה השכיחות ביותר היו התעללות פיזית והתעללות נפשית והנשים הפגיעות ביותר ביחס לחלקן באוכלוסייה הן קטינות בנות 13 עד 18 ונשים מעל גיל 65.

<שלי מזרחי סימון: אלה נתוני איגוד מרכזי הסיוע שכבר הוצגו.

<שלי מזרחי סימון: אני מודה לכם על ההקשבה.

<שלי מזרחי סימון: אני רק רוצה לציין שאלו עיקרי הנתונים והנתונים המלאים מופיעים במסמך שמפורסם באתר הכנסת וגם בזרקור שמחולק כאן.

<שלי מזרחי סימון: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה למרכז המחקר והמידע על העבודה שנעשית כל שנה כדי לאסוף את הנתונים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהסטטיסטיקה ששמענו בעיני היא מאוד מזעזעת, מאוד משדרת תמונה עגומה ומעוותת של חברה שגורמת לסבל לנשים בתוכה וכפי שאמרתי, היא גם מעידה על חולשה וכשל בטיפול המערכות בבעיה.

עאידה תומא סלימאן: בתת הוועדה לטיפול בתופעת האלימות במשפחה אירחנו בעבר ניסיון להצגת הממצאים.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה להודיע שבשעה טובה היום אנחנו מקבלים את סיכום ממצאי תת הוועדה שאני יודעת שעבדה מעל לשנה וחצי.

עאידה תומא סלימאן: בראש תת הוועדה עמד אליעזר רוזנבאום, המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון פנים שנמצא אתנו היום והוא יציג את הממצאים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שנעשה את זה בדרך היעילה כדי לאפשר דיון.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, תוך כדי הצגת הנתונים והממצאים, רק אם יש שאלת הבהרה שאי אפשר להבין את המשך הסקירה, להעלות אותה.

עאידה תומא סלימאן: לאחר הצגת הממצאים אנחנו נאפשר את הדיון.

<אליעזר רוזנבאום: יושבת ראש הוועדה, אנחנו מבקשים לומר כמה דברים בשם השר לביטחון הפנים.

שלי יחימוביץ': אני יועץ השר לביטחון פנים.

שלי יחימוביץ': נתבקשתי על ידי השר להגיע ולומר מספר מלים.

שלי יחימוביץ': השר נמצא כרגע בטקס כניסתה לתפקיד של נציבת שירות בתי הסוהר החדשה שכמובן נאחל לה בהצלחה, וביקש ממני להודות לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יושבת ראש הוועדה, על הדחיפה המשמעותית שהיא נותנת לכל סוגיית המאבק באלימות נגד נשים ואלימות במשפחה בכלל.

שלי יחימוביץ': השר רואה בנושא האלימות במשפחה ואלימות נגד נשים נושא בעל חשיבות עליונה בשל העובדה הפשוטה שמדובר בחיי אדם.

שלי יחימוביץ': זאת גם הסיבה שהוא ביקש להאיץ את עבודת תת הוועדה שאת מסקנותיה אנחנו נראה כאן היום.

שלי יחימוביץ': יחד עם זאת, השר ביקש ממני לציין שמדובר במסקנות לא סופיות שטרם אושרו על ידו, לאור מספר הערות ומספר סוגיות שהוא ביקש הבהרה לגביהן.

שלי יחימוביץ': לכן למעשה עבודת תת הוועדה טרם הסתיימה.

שלי יחימוביץ': הוועדה תסיים את העבודה שלה לאחר השלמת ההערות הנוספות בדיון בפני השר ובפני שר הרווחה שלאחריו הוא גם ביקש להגיע לכאן, לוועדה, יחד עם שר הרווחה על מנת להציג את המסקנות הסופיות.

שלי יחימוביץ': בנוסף נתבקשתי לציין שאתמול בהחלטת ממשלה הוקמה ועדת שרים למאבק באלימות בראשה יעמוד השר לביטחון פנים גלעד ארדן ובכוונת השר להעמיד על סדר יומה של ועדת השרים הזאת את נושא המאבק באלימות נגד נשים כאחד הנושאים הראשונים שיעלו על סדר היום.

שלי יחימוביץ': תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להעביר את תודתי לכבוד השר לביטחון פנים על הדברים שהוא העביר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבימים האלה מאוד חשובה המחויבות של כל שר שעומד בראש משרדו ויש לו נגיעה לנושא של אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי ישיבה מיוחדת עם כבוד השר כדי לדון במקרים האחרונים המאוד קשים בהם יש – אני לא רוצה לצאת בהצהרות – כתב אישום נגד המשטרה עקב כך שהוגשו תלונות ובכל זאת הנשים נרצחו.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שקיום הפגישה שכמו שהובטח לי תתקיים בקרוב מאוד, אולי תוביל אותנו עם המסקנות לטיפול יותר נאות בבעיה.

עאידה תומא סלימאן: בכל אופן, תודה.

<אליעזר רוזנבאום: שלום לכולם.

<אליעזר רוזנבאום: אני מבקש במעמד הזה להודות לחבריי חברי הוועדה על תרומתם ועל עבודתם הנמרצת ביחד.

<אליעזר רוזנבאום: התוצרים שאני אציג אותם הם תוצרים של עשייה משותפת וחשובה.

<אליעזר רוזנבאום: אם יאמצו את ההמלצות, אני חושב שנשפר את המצב הקיים.

<אליעזר רוזנבאום: הוועדה הוקמה בעקבות מקרי אלימות במשפחה קשים שהתרחשו.

<אליעזר רוזנבאום: מטרת הוועדה, כפי שהוגדרה, היא להמליץ על טיוב הטיפול המערכתי בהתמודדות עם תופעת האלימות במשפחה.

<אליעזר רוזנבאום: התפקידים של הוועדה היו לגבש תמונת מצב עדכני ומתמשכת בנוגע לתופעת האלימות במשפחה וזה כולל את מאפייני התופעה, היקף התופעה, מענים וחסמים קיימים וכמובן גיבוש מדיניות וצעדי פעולה מומלצים על מנת לשפר את המצב.

<אליעזר רוזנבאום: חברי הוועדה היו מהרשות לקידום מעמד האישה, הגברת סוויד, נציגי המשרד לביטחון פנים, המשטרה ושירות בתי הסוהר, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד המשפטים, משרד העלייה והקליטה, משרד החינוך ומשרד החוץ.

<אליעזר רוזנבאום: כמו כן זומנו גורמים נוספים שתכף אני אפרט אותם.

<אליעזר רוזנבאום: הוועדה קיימה למעלה מעשרים מפגשים.

<אליעזר רוזנבאום: הוועדה עסקה בנושאים של עיקרי המלצות ועדות קודמות בנושא, סקירה בין-לאומית – היא תהיה בדוח הסופי וגם במצגת המורחבת – בנושא התמודדות עם תופעת האלימות במשפחה, עשייה של משרדי הממשלה השונים בנושא אלימות במשפחה, התשתית הנורמטיבית הקיימת ופערים, היקף התופעה - אנחנו פרסמנו קול קורא להגשת ניירות עמדה לעמותות ולאנשי אקדמיה ואפשרנו להם להגיע ולהציג בפנינו את עשייתם, את עמדתם ואת המלצותיהם בנושא.

<אליעזר רוזנבאום: כמובן דברים שמצאנו לנכון, אימצנו אותם – ומיפוי פערים מרכזיים וגיבוש מדיניות וצעדי פעולה מומלצים.

<אליעזר רוזנבאום: בנושא של הסקירה הבין-לאומית אנחנו נציג מספר פערים מרכזיים שקיימים גם ברמה הבין-לאומית וזיהינו אותם.

<אליעזר רוזנבאום: לא שזה מנחם או פותר את הבעיה, אבל הם קיימים גם אצלנו.

<אליעזר רוזנבאום: לפני שאני אתן את רשות הדיבור לחברי הדי, אני רוצה לומר שבנושא של הגדרה לא קיימת הגדרה ממשלתית של אלימות במשפחה וכתוצאה מכך למעשה כל משרד פועל כפי שהוא מבין את הדברים האלה.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו גיבשנו הגדרה, אנחנו כן ממליצים – זאת אחת ההמלצות שאנחנו מציעים לאמץ אותה – על הגדרה שגם מתייחסת למה שקיים ב-OECD וגם באמנת איסטנבול שאני חושב שהיא מכילה את כל סוגי האלימות.

<אליעזר רוזנבאום: אני חושב שכן נכון שתהיה הגדרה ממשלתית על מנת שתהווה מצפן שיהיה לנגד עיני כל גורם שצריך לעסוק בנושא הזה.

<אליעזר רוזנבאום: אני אקריא את ההגדרה: אלימות היא כל פעולה הנעשית מתוך כוונה לפגוע בזולת או נתפסת ככזאת.

<אליעזר רוזנבאום: אלימות מאופיינת ברצף של התנהגויות מתעללות ובהסלמה בחומרת ההתנהגויות.

<אליעזר רוזנבאום: אלימות במשפחה מתקיימת במסגרת המשפחה ובהקשר ליחסים שבתוכה לרבות בני זוג או שותפים לחיים בהווה ובעבר ופגיעה על ידי בן משפחה מורחבת – כאשר הנפגעים הם גם בני זוג, ילדים, קשישים, חסרי ישע – ילדים שנפגעו על ידי הוריהם, ילדים עדים לאלימות, אלימות של ילדים כלפי הוריהם, זקנים שנפגעו על ידי מטפלים, בן משפחה שנפגע על ידי בן משפחה מורחבת.

<אליעזר רוזנבאום: סוגים עיקריים של אלימות במשפחה הם פיזית, מינית, נפשית שכוללת פסיכולוגית, התעללות לרבות גרימת בידוד חברתי והטרדה מאיימת, כלכלית ופסיבית, מה שאנחנו קוראים הזנחה.

<אליעזר רוזנבאום: אני חושב שנכון והגיעה העת לאמץ את ההגדרה.

<הדי וגשל: צהרים טובים.

<הדי וגשל: בפעם הקודמת כאשר הצגנו לוועדה את מסקנות הביניים, הצגתי בהרחבה את הסקירה הבין-לאומית ויושבת ראש הוועדה ביקשה שנגיע למצב בארץ.

<הדי וגשל: אני אגע במספר תופעות קצרות שעלו מהסקירה המשווה ולא אציג את כל הסקירה הבין-לאומית.

<הדי וגשל: הסקירה הבין-לאומית שערכנו עסקה בהתמודדות הבין-מערכתית של משרדי ממשלה וגופים שונים עם תופעות אלימות במשפחה כאשר בדקנו מספר ועדות שהתקיימו בעולם, ועדות שדומות לוועדה הזאת, בה חברים משרדי ממשלה שונים וגורמים נוספים, כאשר המטרה שלהם הייתה כיצד לשפר את ההתמודדות הבין-מערכתית באלימות במשפחה.

<הדי וגשל: הסתכלנו על מה קורה בשוודיה, בקנדה, בניו זילנד, בהולנד.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שמבחינה תיאורטית זה חומר חשוב, אבל אנחנו נרצה להתמקד עכשיו יותר בממצאים ובהמלצות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שבסוף תוציאו דוח.

<הדי וגשל: אם כן, נעבור להמלצות.

<אליעזר רוזנבאום: המטרה האסטרטגית כפי שאנחנו הגדרנו בוועדה היא לצמצם תופעת אלימות במשפחה בישראל תוך טיוב הרצף הטיפולי, התאמת המענים לקבוצות האוכלוסייה השונות המעורבות במעגל אלימות במשפחה והגברת שיעורי הדיווח בקרב האוכלוסייה.

<אליעזר רוזנבאום: יעדי המדיניות המרכזים כפי שאנחנו ממליצים – ותכף אני אפרט את ההמלצות בפירוט רב יותר - הם כמובן שיפור משמעותי בהעברת המידע וברצף הטיפולים של המעורבים במעגל האלימות במשפחה, לשפר את השירותים הניתנים למעורבים במעגל האלימות במשפחה – איתור, זיהוי, טיפול והגנה, אכיפה משטרתית, תהליך המשפטי ושיקום – לטייב ולהתאים טיפול כשיר תרבויות למגזרים הייחודיים - מצאנו פערים במגזרים הייחודיים, בכלים ובאופן הטיפול – חיזוק פעולות המניעה לכל אורך הרצף הגילאי – גם קטינים וגם בוגרים – ושיפור ההיכרות וההבנה של גורמי המקצוע את המורכבות של תופעת אלימות במשפחה.

<אליעזר רוזנבאום: השיטה היא ליצור מערך אפקטיבי ומתואם של כלל הגורמים למניעה, משרדי הממשלה והגורמים הנוספים, ומתן טיפול מהיר והוליסטי המותאם למאפיינים השונים של תופעות האלימות במשפחה תוך יצירת הלימה בין המענים הנדרשים לנפגעי האלימות ובהיקף המשאבים המוקצים.

<אליעזר רוזנבאום: אלה כיווני הפעולה.

<אליעזר רוזנבאום: אני אפרט אותם ולכן לא נעבור על השקף הזה.

<אליעזר רוזנבאום: ההמלצה הראשונה עליה אנחנו ממליצים היא לאמץ הגדרה עדכנית של תופעת אלימות במשפחה כפי שהצגתי אותה קודם לכן.

<אליעזר רוזנבאום: אם אכן היא תאומץ, נדרש לשכלל ולהתאים את המענים הטיפוליים להגדרה הממשלתית שתתקבל לרבות יצירת מבנים ארגונים נדרשים במשרדים השונים ובגופים המטפלים השונים, התאמת תהליכי עבודה באופן שכל סוגי האלימות והאוכלוסיות הנפגעות יטופלו ויפוקחו כמכלול בכל משרדי הממשלה.

<אליעזר רוזנבאום: כמובן צריך לבדוק את התשתית המשפטית והיכן שחסר וצריך לעשות תיקוני חקיקה כאלה ואחרים, הם ייעשו.

<אליעזר רוזנבאום: דגש על הנושא של אלימות כלכלית כלפי זקנים ונשים ולבחון שינוי חקיקה במידת הצורך.

<אליעזר רוזנבאום: שני הדברים האלה של אלימות כלפי זקנים ואלימות כלכלית, בהחלט דבר שצריך לבחון אותו ומה שצריך לתקן, אכן לתקן.

עמיר פרץ: יש לכם הצעות לתיקוני חקיקה?

<אליעזר רוזנבאום: יהיה צוות משפטי שיעשה את זה ברגע שההמלצות האלה יתקבלו.

<אליעזר רוזנבאום: יש את נציגי משרד המשפטים ואנחנו נקים צוות מצומצם לצורך כך.

עמיר פרץ: בסוף אנחנו כאן צריכים לעזור לכם בתיקוני חקיקה ובתקציב.

<אליעזר רוזנבאום: נכון.

עמיר פרץ: לכן בשורה התחתונה תגידו לנו אלה הם תיקוני החקיקה וזה היקף התקציב.

עמיר פרץ: ההגדרות שמכניסות הכול למטריה אחת, זה נחמד אבל בסוף צריך, כמו שאומרת היושבת ראש, להגיע לתוצאות המעשיות.

<אליעזר רוזנבאום: אני אתייחס לדבריו של חבר הכנסת עמיר פרץ.

<אליעזר רוזנבאום: ההמלצה השנייה היא בנושא זרימת המידע בין הגורמים המטפלים.

<אליעזר רוזנבאום: יש לקונה מאוד משמעותית שמידע לא זורם בין הגופים השונים, קרי מידע שנמצא במשרד הבריאות לא זורם למשרד הרווחה, מידע שנמצא ברווחה לא זורם למשטרה ולבריאות והפער הזה הוא פער מאוד משמעותי.

<אליעזר רוזנבאום: נשים קיפחו את חייהן כתוצאה מכך שהמידע לא הגיע למי שהיא צריך להגיע.

<אליעזר רוזנבאום: יש חסמים ארגוניים וחוקיים ואת החסמים האלה צריך לסדר.

<אליעזר רוזנבאום: יש הסכמה גם מצד משרד הבריאות לתקן את החקיקה כך שהנושא של חיסיון רפואי יהיה פתיר וכן יהיה אפשר להעביר את המידע וגם להעביר מידע מהרישום הפלילי.

<אליעזר רוזנבאום: לכן אנחנו ממליצים על מתן מענה באופנים שיתירו מסירת מידע במקרים שיוגדרו לרבות סיכון לאדם אחר שאינו המטופל ובכלל זה בחינת תיקוני חקיקה נדרשים ובתוכם תיקון חוק זכויות החולה.

<אליעזר רוזנבאום: בחינה של הצעת נוהל.

<אליעזר רוזנבאום: כלומר, להכין נוהל בין-משרדי בנושא אלימות וטיפול במקרים מורכבים בעלי רמת מסוכנות גבוהה ולהרחיב אפשרויות של העברת המידע מהמרשם הפלילי.

<אליעזר רוזנבאום: כל הדבר הזה, כמובן הוא לאנשים מורשים ולא לכל אחד.

<אליעזר רוזנבאום: הנושא הזה הוא בהחלט נושא מאוד מאוד משמעותי.

עמיר פרץ: אתם מתכוונים לכך שהצעות החוק האלה יהיו הצעות חוק ממשלתיות?

<אליעזר רוזנבאום: כן.

זהבה גלאון: רצוי.

עמיר פרץ: אני שואל אותו.

<אליעזר רוזנבאום: כן.

עמיר פרץ: יכול ל היות שהוועדה תכין הצעת חוק מטעם הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני בסוף אתייחס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שהצעות חוק ממשלתיות הכי קרובות לאישור ולהפוך לחקיקה אמיתית אבל אם נראה שהממשלה לא עושה את שלה, אנחנו ניכנס לתמונה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים אני מנסה להבין מה הם עשו ועל מה הם ממליצים.

<אליעזר רוזנבאום: ההמלצה השלישית היא שיתופי פעולה ברצף הטיפולי.

<אליעזר רוזנבאום: גם כאן מצאנו פערים בשיתופי הפעולה.

<אליעזר רוזנבאום: אחד קשור בשני, כי אם אין הגדרה – כל אחד מטפל איך שהוא מבין ואז אין שפה משותפת, אין שיתופי פעולה והפער הזה הולך וגדל.

<אליעזר רוזנבאום: מצאנו קשיים בשיתוף הפעולה במעגל המעורבים במשפחה בין כל הגורמים המטפלים קושי באיגום וזרימת מידע בין הגורמים, אין כיום גורם מתאם ומתכלל את הפעילות ברמות השונות, גם ברמה הארצית, גם ברמה המחוזית וגם ברמה היישובית.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ממליצים לחדש את הפעילות, וזה מה שאמר עוזר השר, ולחדש את ועדת המנכ"לים בראשות מנכ"ל משרד הרווחה שהפסיקה לפעול למעלה מארבע שנים ושם הייתה נציגות של משרדי הממשלה שפועלים בתחום הזה.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מציעים להקים אותה ולחדש את הפעילות שלה.

<אליעזר רוזנבאום: למנות ממונה אלמ"פ גם ברמה הארצית, קרי, כפוף לוועדת המנכ"לים שתעשה את הפעולות של תכלול העשייה בין המשרדים השונים.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מדברים גם על ממונה אלמ"פ ברמה המחוזית וגם ברמה היישובית וכמובן להקים את השולחנות העגולים על מנת שייפגשו החל מהרמה היישובית.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מקיימים את זה לדוגמה כאשר אנחנו מפעילים את תכנית עיר ללא אלימות, שם יושבים כל הגורמים כמו חינוך, רווחה, משטרה, מתנ"סים וביטחון ולמעשה מעלים את הסוגיות.

אילן גילאון: מה המבנה של ה-בורד?

אילן גילאון: למה דומה הדבר הזה?

<אליעזר רוזנבאום: ועדת המנכ"לים?

אילן גילאון: זאת לא ועדת המנכ"לים.

אילן גילאון: הרי לוועדת המנכ"לים צריך שיהיה גוף מבצע.

<אליעזר רוזנבאום: משרד הרווחה.

עליזה לביא: משרד הרווחה והמשרד לביטחון פנים.

עליזה לביא: זה שיתוף פעולה.

<אליעזר רוזנבאום: משרד הרווחה בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות ועם משרד החינוך.

אילן גילאון: במשרד הרווחה תהיה יחידה כזאת?

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ממליצים שיהיה ממונה ארצי כפוף לוועדת המנכ"לים והוא יהיה בעל תפקיד עם סמכויות שיתכלל את כל העשייה הבין-משרדית וגם יוציא לפועל את החלטות ועדת המנכ"לים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת שתנסה להתמקד כדי שנוכל לקיים את הדיון.

<אליעזר רוזנבאום: כמובן יצירת נקודות ממשק להעברת מידע בלי רמות הרשאה משתנות להעברת המידע בין גורמי המקצוע השונים.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ממליצים להקים מרכזי אבחון וטיפול רב מקצועי בנפגעי אלימות כדוגמת מרכזי לין לילדים - אין את זה לבוגרים ואנחנו חושבים שהמודל הזה הוא מודל טוב – אשר יכללו תחת קורת גג אחת את כל הגורמים המקצועיים הנדרשים ולא יצטרכו ללכת למקומות שונים לטיפול אלא הכול יהיה תחת קורת גג אחת.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ממליצים כמובן על פיילוט של שניים עד ארבעה מרכזים כאלה בשלב ראשון כדי לראות שאכן הדבר מצליח וכמובן להרחיב את זה לנושא של אלימות במשפחה.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ממליצים להרחיב את התכנית אותה אנחנו מקדמים במסגרת עיר ללא אלימות.

<אליעזר רוזנבאום: עובד סוציאלי עושה את החיבור בין המשטרה לרווחה, לבריאות, אם צריך לעלייה וקליטה וככל שאנחנו מיישמים את זה בתכנית עיר ללא אלימות, זה בהחלט מצליח.

<אליעזר רוזנבאום: בניית מערך ייחודי במשטרה.

<אליעזר רוזנבאום: במשטרה היום זה מפוצל.

<אליעזר רוזנבאום: מחלקת הנוער עוסקת בנושא של הקטינים וכמו שאמר ברקו בבגירים עוסקות היחידות האחרות.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו חושבים שבנושא הזה של אלימות במשפחה צריך להיות גוף אחד שיעסוק גם בבגירים וגם בקטינים.

<אליעזר רוזנבאום: למדנו שילדים שחיים במשפחה אלימה, הם נפגעים והם פגועים.

<אליעזר רוזנבאום: כלי הערכת מסוכנות.

<אליעזר רוזנבאום: היום במצב הקיים יש למעשה שלושה כלים שונים – למשטרת ישראל, למשרד הרווחה ולמשרד הבריאות – שלא מתואמים ביניהם וכל אחד עובד על הכלים שלו וכל אחד מגדיר את רמת המסוכנות.

עאידה תומא סלימאן: מקרה אחד יכול להיות מסוכן לפי בחינה אחת ולפי בחינה אחרת יכול להיות לא כל כך מסוכן.

<אליעזר רוזנבאום: נכון.

<אליעזר רוזנבאום: כלי הערכת המסוכנות הם אינם רגישי תרבות למגזרים ייחודיים.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו חושבים שכן צריך להקים צוות מקצועי שיבחן הקמת כלי אחד שיכלול בתוכו את כל המרכיבים, כך שהוא ישמש את כולם.

<אליעזר רוזנבאום: כמובן כל אחד יפעיל את הרכיבים שהם רלוונטיים לו אבל הוא יהיה עם אמות מידה, כך שלא יהיה מצב שאחד הוא ברמה גבוהה, אחד הוא ברמה בינונית ואחד ברמה נמוכה.

<אליעזר רוזנבאום: את הדבר הזה צריך לעשות.

<אליעזר רוזנבאום: כמובן הוא גם ייתן מענה לנושא של המגזרים הייחודיים.

<אליעזר רוזנבאום: המלצה נוספת.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו ממליצים על סל הגנה, הטיפול והשיקום לנשים נפגעות אלימות ברמות סיכון שונות.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו למדנו שהשירותים הטיפוליים לנשים נפגעות אלימות כולל בעיקר מענה פסיכו-סוציאלי.

<אליעזר רוזנבאום: קיימים פערים בתשתיות וברצף הטיפולי וקיים פער בעידוד העצמאות הכלכלית והשיקום הכלכלי של נשים נפגעות אלימות.

<אליעזר רוזנבאום: קיימים מענים חלקיים לנשים הזקוקות למענים משולבים, גם פסיכו-סוציאלי וגם בריאות הנפש, ואנחנו למדים שהמקלטים אינם מסוגלים לתת מענה הגנה מתאים לנשים בעלות צרכים ייחודיים כגון נשים מנוצלות לזנות ונשים המשתייכות למשפחות פשע.

<אליעזר רוזנבאום: ההמלצות שלנו הן ליצור מעטפת מענה מקיפה בקהילה הכוללת את כל היבטי הטיפול והשיקום, להגדיל את פריסת המקלטים בהתאם לצרכי השטח, להתאים את התקינה לטיפוסי המשפחות השונות בהתאם למאפייני המשפחות בכל מקלט, לבחון דרכים לעידוד עצמאות כלכלית של נשים נפגעות אלימות, יצירת סל שירותים לנשים נפגעות אלימות יוצאות מקלט ומטופלות בקהילה שבחרו לחיות בנפרד ומתחילות מאפס, להרחיב את מעטפת המענים במקלטים ובקהילה לנשים הזקוקות למענים משולבים ולפתח מעטפת מענים במקלטים ובקהילה לנשים בעלות צרכים ייחודיים.

<אליעזר רוזנבאום: המלצה נוספת היא לגבי סל השירותים והתשתיות הטיפוליות לילדים נפגעי אלמ"פ ברמות סיכון שונות.

<אליעזר רוזנבאום: גם כאן קיים מחסור בשירותים ובתשתיות טיפוליות לילדים נפגעים אלמ"פ על כל הרצף הגילי.

<אליעזר רוזנבאום: הנושא של תקינה מתאימה, העדפה לאבחון ילדים נפגעי אלימות ומסגרות לנשים ומתבגרים.

<אליעזר רוזנבאום: בשנת 2016 עתיד להתקיים פיילוט במסגרתו ייבנו ארבע יחידות לארבע משפחות שנועדו לתת מענה לנשים עם מתבגרים.

<אליעזר רוזנבאום: ההמלצות שלנו הן לחזק מעטפת המענים לילדים השוהים במקלט תוך התאמה לצרכיהם הייחודיים השונים על הרצף הגילי, ראיית הילד כלקוח בפני עצמו - אנחנו למדנו שיש שם נשים עם ילדים בגילים שונים והתשתית לא מתאימה ויוצא שכרו בהפסדו.

<אליעזר רוזנבאום: בהחלט צריך לראות שאם יש אישה עם ילדים בגילים מסוימים, צריך לראות שהילדים נמצאים במקום שאכן מתאים להם – להרחיב את פיילוט יחידות הדיור לטיפול בנשים ומתבגרים בהתאם לתוצאות המחקר המלווה, התייחסות לילדים עדים לאלימות במשפחה כילדים בסיכון כנפגעי אלמ"פ.

<אליעזר רוזנבאום: לגבי אמצעי הגנה נוספים לנשים ולילדים נפגעי אלמ"פ לרבות אמצעי טכנולוגיים.

<אליעזר רוזנבאום: כיום אנחנו יודעים שיש שני אמצעי הגנה מרכזיים – מקלטים, שם יש את ההגנה והטיפול במימון ממשלתי, ולחצני מצוקה שבעיקרון הם במימון פרטי בסכום של מאות שקלים לחודש.

<אליעזר רוזנבאום: אין מימון ממשלתי ללחצנים.

אילן גילאון: נמצאים כאן אנשי מקצוע שאנחנו מאוד סומכים עליהם ואולי כדאי שתמקד במכניזם.

אילן גילאון: אני סומך את ידיי על אנשים שהם אנשי מקצוע בתחום הזה בכל הפירוט עליו אתה מדבר.

זהבה גלאון: הוא רוצה לדעת כמה כסף זה.

אילן גילאון: כן.

<אליעזר רוזנבאום: אין לנו הערכה תקציבית כי הכוונה היא להקים את ועדת המנכ"לים והדבר הזה צריך להוות תכנית העבודה של ועדת המנכ"לים לרבות תקציבים ותיקוני חקיקה.

<אליעזר רוזנבאום: זה מה שסוכם עם המנכ"לים להם הוצגה הוועדה.

אילן גילאון: מה עלינו לעשות?

עאידה תומא סלימאן: לפני כן אני רוצה לדעת מה על הממשלה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שההמלצות האלה עוד לא עברו את כל האישורים.

עאידה תומא סלימאן: נאמר לי שזה עדיין טעון אישור.

<אליעזר רוזנבאום: יש השלמה שהשר ביקש ויש את שר הרווחה.

<איילה מאיר: ההמלצות מקובלות על שר הרווחה.

<איילה מאיר: כל ההמלצות מקובלות עלינו.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שהממשלה החליטה על ועדת שרים לטיפול באלימות.

עאידה תומא סלימאן: זאת החלטה קיימת?

<אליעזר רוזנבאום: החלטה שהתקבלה אתמול.

<אליעזר רוזנבאום: זאת ועדה שהייתה וחודשה בממשלה הזאת.

זהבה גלאון: מי עומד בראשה?

<אליעזר רוזנבאום: השר לביטחון פנים.

<אליעזר רוזנבאום: זאת ועדה שהייתה גם בממשלה הקודמת ועתה היא מתחדשת.

עליזה לביא: אנחנו הקמנו אותה.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שהמכניזם עליו מדובר לפי ההמלצות - ואני מסכימה שאי אפשר להיכנס לפרטי פרטים של כלל ההמלצות – מדובר על העברת ההמלצות האלה לוועדת מנכ"לים של המשרדים שתעבוד תחת לוועדת השרים כדי שזאת תהיה תכנית פעולה שתוצא לפועל.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא מה לוח הזמנים ומה הציפייה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכירים הרבה ועדות שפעלו בעבר והיו להן המלצות אבל כמעט דבר מהן לא יושם.

עאידה תומא סלימאן: יש לך השערה מתי מתחילים?

<אליעזר רוזנבאום: קודם כל, בישיבה הקרובה של ועדת השרים למאבק באלימות, השר הנחה אתמול להכין להחלטה את ההקמה של ועדת המנכ"לים.

<אליעזר רוזנבאום: אני מניח שהישיבה הקרובה תתכנס בזמן הקרוב.

עאידה תומא סלימאן: אני אפתח את זה לתגובות חברי הכנסת אבל אני מאוד מבקשת לנסות כמה שאפשר להיות ממוקדים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה שהמסמך הזה מכיר בכל הצרכים שלאורך השנים אנחנו כארגוני נשים, כפעילים וכחברי כנסת סימנו אותם לשינוי בחקיקה ולשינוי במתן השירותים הקיימים.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שמכירים בפערים הקיימים וסימנתם לכם היכן הפערים הקיימים והיכן הכישלונות או המחדלים שהיו.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לומר שההרגשה שלי, אתה יצאתי, היא בדיוק כפי שנכנסתי והיא שאתם מדגישים את הצורך בתיאום, באיגום המשאבים, בשינוי חקיקתי, בגוף שיפקח על כל התהליך הזה ולצורך זה רציתי להציג ולהשיק את ההצעה שיש לנו שהיא מקבילה להחלטות אותם אתם מקדמים בעניין ועדת שרים והיא הקמת רשות למאבק באלימות במשפחה ואלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שיישאר לנו זמן לזה כי יש תכנית ויש הצעת חוק אותו רצינו להשיק עוד היום.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת אייימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: גברתי היושבת ראש וחברי הוועדה, אני מאוד מברך על הפעילות הענפה שלכם ואני בטוח שתקדם את כל הנושא שהוא בעצם נושא של החברה כולה.

איימן עודה: הלב נשבר לראות את המספרים הקרים במצגת כי מאחורי כל מספר יש דם, בשר, רגשות, דמעות ויש בני אדם.

איימן עודה: אנחנו ראינו שבשבועיים נרצחה סוהה מנסור, נרימן מוגרבי וסונדוס.

איימן עודה: קראנו על הרצח הרומנטי.

איימן עודה: אין רצח רומנטי ואין אלימות הכרוכה בכבוד.

איימן עודה: זה לא כבוד ולא רומנטי אלא זה רצח מתועב.

איימן עודה: אנחנו צריכים לעבוד בשני מישורים, במישור האכיפה ובמישור התודעה.

איימן עודה: במישור האכיפה, יסלח לי נציג המשטרה, אני לא בא להתריס ולא לעשות פרובוקציות אבל תגיד לי בבקשה, איך זה יכול להיות שאתם לא מצליחים לפענח?

איימן עודה: אתה מדבר גבוהה גבוהה אבל אדוני, אתם לא מפענחים רצח.

איימן עודה: בקרב האוכלוסייה הערבית, מכל מאה נרצחים, אתם מצליחים מקסימום בשלושה מקרים.

איימן עודה: אני מאשים אתכם באוזלת יד.

איימן עודה: אני חושב שאו שלא אכפת לכם או שאתם חלשים.

איימן עודה: אתה לא יכול להגיד לי שגם אכפת לכם וגם חזקים כי פשוט מאוד, אם גם אכפת לכם ואתם גם חזקים, אתם כן יכולים להגיע למקרה ולפענח אותו.

איימן עודה: לכן אני מאשים אתכם.

איימן עודה: טוב שאין כאן תקשורת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בשידור ישיר.

איימן עודה: אני לא מחפש איך לגדף ואיך להשמיץ אלא אני מחפש איך להגיע לפתרון.

איימן עודה: אני מאשים אתכם.

איימן עודה: אני מאשים את המשטרה.

איימן עודה: לגבי התודעה.

איימן עודה: זה מזכיר לי מדינות שיש להן חוקה אבל אין תרבות דמוקרטית ויש מדינות שאין בהן חוקה אבל יש בהן תרבות דמוקרטית.

איימן עודה: לכן התודעה היא הדבר החשוב ביותר בטווח הארוך.

איימן עודה: אני רוצה לסכם ולהגיד יישר כוח על הרעיון להקים רשות ולאגד בתוכה את כל הגורמים.

איימן עודה: זה הצעד המתבקש.

איימן עודה: כל הכבוד לוועדה ובוודאי אנחנו אתכם.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: אני שמחה מאוד לשמוע את הדברים.

עליזה לביא: אני זוכרת את ההתחלה עת התחלנו בכנסת הקודמת ואני מברכת אותך על העבודה הרבה והמאומצת סביב הנושא הזה, גברתי יושבת הראש.

עליזה לביא: ההמלצה הראשונה, היעדר הגדרה ממשלתית אחידה, לא צריכה לקחת כל כך הרבה זמן.

עליזה לביא: אני לא באה בטענות ומענות תקציביות כי ראינו מה היה כאן

עליזה לביא: בשבוע שעבר, את מי שידע לדאוג לעצמו ולעצמה, אבל בתקציב הנוכחי כסף לא הוקצב לרשות או לוועדה המשותפת הזאת ובואו נשים את הדברים באופן גלוי על השולחן.

עליזה לביא: יש כספים שנשמרים לדברים כאלה וצריכה לצאת מהוועדה קריאה שקודם כל צריך להיות תקציב כי ההמלצות האלה נהדרות ויפות, אבל אם לא יהיה כסף, אנחנו לא נראה ביצוע בפועל.

עליזה לביא: צריכה לצאת מכאן קריאה.

עליזה לביא: ראש הממשלה, זאת המשמרת שלך, מנע את הרצח של האישה הבאה.

עליזה לביא: אנחנו רואים את זה חדשות לבקרים.

עליזה לביא: עוד שבוע ועוד שבוע ועוד, ונרצחו 16 נשים.

עליזה לביא: אנחנו יצאנו לדרך לפני שנה וחצי.

עליזה לביא: אני אומרת תודה על העבודה כי נעשתה כאן עבודת עומק מדהימה וכמי שהתחילה את הדרך אני אומרת באמת תודה רבה לכם אנשי המקצוע.

עליזה לביא: העובדה ששרים מתחלפים חדשות לבקרים היא עובדה אומללה אבל הנקודה שאין לנו הגדרה ממשלתית אחידה, ראוי היה בישיבת ממשלה בשבוע שבו מצוין יום האלימות הבין-לאומי שראש הממשלה יבוא וייתן הגדרה.

עליזה לביא: זה לא מסובך.

עליזה לביא: יש הרבה ידע, מקצוע ודעת בחברה הישראלית.

עליזה לביא: צריכה להיות הצהרה על כסף.

עליזה לביא: אנחנו צריכים תקציב גדול כדי ליישם את ההמלצות הללו.

עליזה לביא: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה גברתי.

זהבה גלאון: אני רוצה להעיר שתי הערות.

זהבה גלאון: לצערי אנחנו יושבות כאן באופן קבוע במשך הרבה מאוד שנים ובאות בשורה של טענות ודרישות מוצדקות לרשות המבצעת.

זהבה גלאון: אני חושבת ששמענו עכשיו סקירה מאוד מאוד מקיפה ועבודה מאוד מאוד רצינית שנעשתה כאן, לפחות כפי שהדברים הוצגו כאן, ביחס למתן מענה של שילוב פעולה בין כל הרשויות לצרכים של נשים מוכות או לרצון למנוע את הרצח הבא או לאפשרות למנוע את הרצח הבא ולסייע לנשים לצאת ממעגל האלימות.

זהבה גלאון: קודם כל צריך להגיד כל מילה טובה.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים רק לבוא בביקורת אבל אני רוצה להגיד מילה טובה.

זהבה גלאון: הדבר הזה לא מונע ממני שתי הערות נוספות.

זהבה גלאון: כדי שהדבר הזה באמת יצא לפועל צריך בסוף מישהו אחד מלמעלה שהוא משוגע לדבר שיוודא שזה יקרה.

זהבה גלאון: לכן אני חושבת שהיוזמה שלך, גברתי היושבת ראש, היא יוזמה חשובה שצריכה לבוא בד בבד ובמקביל גם אם בסוף לא תוקם רשות, ואני מקווה שתוקם.

זהבה גלאון: הדבר הזה, הידיעה שיש הצעה כזאת, שיש מי שאמור לבקר, לראות, לדעת, לבדוק התקדמות, היא נכונה כדי לפעול לכך שכל הגורמים וכל הרשויות יעשו את המהלך הזה.

זהבה גלאון: אני מברכת גם אותך.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך את הוועדה על העבודה שלה.

זהבה גלאון: ישבו כאן על המדוכה הרבה זמן וצריך להגיד גם את זה.

זהבה גלאון: הערה אחרונה וכאן אני רוצה להצטרף לדברים של חברי חבר הכנסת איימן עודה.

זהבה גלאון: מאוד מאוד מטרידה אותי העובדה שהמשטרה שמנסה לעשות באמת עבודה כמה שהיא יכולה כדי למנוע רצח נשים, לא עומדת בכל המקרים.

זהבה גלאון: היא לא יכולה להעמיד שוטר על כל גבר שהוצא נגדו צו הרחקה ובעיקר אוזלת היד שלה בכל מה שקשור לרצח של נשים ערביות.

זהבה גלאון: לא יכול להיות.

זהבה גלאון: זה פשוט לא יכול להיות שהמשטרה לא מתערבת.

זהבה גלאון: יודעים את השמות, יודעים את האנשים, יודעים מי המאיימים ונשים ממשיכות להירצח.

זהבה גלאון: אני חושבת שהאמירה הזאת הייתה צריכה להיאמר.

זהבה גלאון: תודה ותודה לך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לפני שאנחנו יורדים מהשידור, אני חייבת לומר שאני למדתי להגיד תודה ואני חייבת להגיד את זה בשידור ישיר.

עאידה תומא סלימאן: כך היה כל החיים שלי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך את הדיון שלנו אבל אני רוצה להודות לצוות הוועדה לקידום מעמד האישה על העבודה הקשה שעשו בהכנת היום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לדלית מנהלת הוועדה, לאריאלה ולעמאל.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לשלי מזרחי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת ולכל צוות המרכז.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לענת מימון מהייעוץ המשפטי.

עאידה תומא סלימאן: כמובן אני מודה לעוזרים והעוזרות הנפלאים שיש לי שמייעצים לי בדרך הזאת.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה שאנחנו נקדיש את חצי השעה הבאה – אני יודעת שיש ישיבות סיעה – לרעיון של הרשות.

עאידה תומא סלימאן: נזכור שיש הצעת חוק מוכנה ואני מאוד מקווה שחברי הכנסת וחברות הכנסת יצטרפו להצעת החוק הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני מעבירה את רשות הדיבור לחברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: צהרים טובים עאידה.

רויטל סויד: אני חושבת שהיום הזה, את שזרת אותו והכנסת אותנו לאורך היום בדיונים בוועדה לתופעה של אלימות כנגד נשים.

רויטל סויד: אני אחזור ואומר שאם בשנת 2015 אנחנו נדרשים לקיים את יום המאבק הבין-לאומי לאלימות כנגד נשים, זאת תעודת עניות גדולה מאוד לנו כחברה.

רויטל סויד: על אף שבשנת 1999 האו"מ הכריז על היום הזה, עדיין בשנת 2015 אנחנו נדרשות לו.

רויטל סויד: אני שומעת את הדברים ואני יכולה להצטרף ולברך כל יוזמה אבל תשימו לב מה אנחנו רואים כאן.

רויטל סויד: אמצעי הגנה נוספים לנשים ולילדים נפגעי אלמ"פ.

רויטל סויד: אם אני מסתכלת על כל ההצעה, כל זה מהווה הגנה, הגנה, הגנה.

רויטל סויד: למה אנחנו מגיעים בשלב של אחרי?

רויטל סויד: למה אנחנו לא יכולים להגיע בשלב של לפני?

רויטל סויד: למה צריך להגיע כאשר יש כבר קורבן, כבר יש אלימות, כבר יש אישה שנפגעת אלימות וכבר יש ילד שהוא נפגע אלימות?

רויטל סויד: למה מגיעים כאשר האישה כבר נרצחת ושואלים איך לא מנענו את זה קודם?

רויטל סויד: למה אנחנו לא מבינים שחייבים להתחיל לשנות את התפיסה?

רויטל סויד: אתם יושבים על הצעת חוק, אתם יושבים כאן על תפיסה.

רויטל סויד: צאו מהמגננה.

רויטל סויד: המגננה היא מצוינת אבל תתחילו לחשוב אחרת.

רויטל סויד: תתחילו לחשוב איך מונעים את הרצח, איך מונעים את האלימות.

רויטל סויד: אי אפשר לקחת נשים ולשים אותם במעונות לנשים מוכות ולהגיד כך אנחנו מגינים עליהן ולראות איך נותנים להן אחר כך חיים חדשים.

רויטל סויד: צריך לראות איך לוקחים גברים אלימים, גברים מכים, גברים עם אלימות כלכלית שזה כבר צעד ראשון לפעמים ומראים ומטמיעים בהם חשיבה אחרת, הפנמה אחרת, חינוך אחר.

רויטל סויד: אני אומרת, בואו ניקח את היום הזה כחלק מהמאבק ולא רק בהגנה - אין מה לעשות, את זה אנחנו עושים – אלא גם צעד אחד לפני שהוא הטמעה של תפיסה אחרת.

רויטל סויד: בואו נטפל בגברים אלימים כלכלית, מילולית ופיזית לפני כן.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: תודה.

חנין זועבי: למרות שלא עקבנו אחרי הפירוט הכול כך מדוקדק של ההצגה, אני חושבת שהתיאום הזה בין משרד הרווחה לבין עבודת המשטרה הוא צעד בכיוון הנכון.

חנין זועבי: יש לי שתי הערות לגבי החשיבה מאחורי דרך הפעולה הזאת.

חנין זועבי: קודם כל, בזמן שנכנסנו לפרטים, אולי יותר מדי, אנחנו החמצנו פילוח מאוד חשוב.

חנין זועבי: כאשר אנחנו אומרים שאחוז הנשים הערביות שנרצחות הוא פי שלושה מאחוזן בחברה, אנחנו מתייחסים לתופעה ולדרך הטיפול בתופעה כאילו אין שוני ואין הבדל גם בחומרה וגם אולי בנסיבות של הרצח ולכן אנחנו כאן מפספסים משהו.

חנין זועבי: זה אולי מוריד מהרצינות של דרך הטיפול כאשר אתה אומר ש-60 אחוזים מהנשים הנרצחות הן ערביות כאשר אחוזן בנשים הוא עשרים אחוזים.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים להיכנס לפילוח הזה של נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהם נכנסו אבל בגלל שקטענו אותם, הם לא המשיכו.

חנין זועבי: טענה שנייה שהיא יותר חמורה אבל היא מאוד רצינית.

חנין זועבי: אנחנו מאשימים את המשטרה בגישה.

חנין זועבי: שום תקציב ושינויים באופן הטיפול המערכתי והפרוצדורלי לא ייתן מענה.

חנין זועבי: אנחנו טוענים טענה מאוד מרכזית.

חנין זועבי: אנחנו דורשים שינוי בגישה, שינוי ברצינות, יש לנו סטטיסטיקה ונתונים שמובילים למסקנה אחת והיא שהמשטרה לא כל כך מעוניינת והיא לא מתאמצת.

חנין זועבי: מאחורי הרשלנות הזאת אין כוונה אמיתית.

חנין זועבי: עם כל השינויים שאפשר לבצע כאן, אם לא משנים גישה, גישה שאנחנו כן רוצים לפענח ולהתייחס בצורה רצינית לסוגיית האלימות, לא משנים כלום.

חנין זועבי: הערה שלישית במשפט אחד.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים גם פילוח, ואולי יש לך, איך להתייחס לתופעת האלימות בכלל לבין הרצח.

חנין זועבי: גם אם אתה עושה את כל השינויים האלה, אם אנחנו מיישמים את השינויים האלה, אני לא יודעת אם זה היה יכול למנוע רצח של אישה ערבייה.

חנין זועבי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת שאני נותנת את רשות הדיבור ברצף לחברי וחברות הכנסת אבל אני יודעת שלכולם יש ישיבות סיעות או ישיבות ועדות ואני לא רוצה שהם ינטשו לפני שאני אשמע אותם.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שהם יצאו, אנחנו נמשיך בדיון ונציג את הרעיון של הרשות.

עאידה תומא סלימאן: אם לחברי הכנסת יש זמן וירצו להישאר, אנא סמנו לי כדי לא לתת לכם עכשיו את רשות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאני לא מקבלת איתות.

עאידה תומא סלימאן: ידעתי.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת גילן גילאון.

אילן גילאון: אני יושב ראש הסיעה הכי גדולה בבית ואני מנהל את הישיבה, אבל אני אשאר עד הדקה האחרונה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נחזיק אותך כאן ואז כל סיעת מרצ תצטרך להגיע לכאן.

אילן גילאון: רצינו לארגן הפגנה אבל המונית לא הגיעה.

אילן גילאון: גברתי, קודם כל ברכות על הרעיון אבל הרעיון הזה הוא רעיון ישן נושן.

אילן גילאון: שמעתי אותו עוד מרונית ארנפרוינד לפני איזשהו זמן ולכן אנחנו מבזבזים המון זמן להתחיל כל פעם את ההיסטוריה מהתחלה, כי מה גילינו כאן?

אילן גילאון: הרי בסופו של דבר ההחלטה צריכה להיות החלטה על מכניזם כדי לאגם.

אילן גילאון: אני קורא בשפה שלי, כדי להלאים.

אילן גילאון: אני בעד הלאמת אוצרות טבע אבל בטח אחריות של המדינה שהתפרקה מהם.

אילן גילאון: איך אתה מכיר מדינה שמתפרקת מן האחריות שלה והיא קלת דעת, קלת הגה, קלת להב וקלת הדק וקלה גם לירות על האנשים בין העיניים?

אילן גילאון: אתה מאפיין אותה בכך שאתה יודע שהכי פגיעים הם אלה שהכי נפגעים.

אילן גילאון: זאת בדיוק היצירה ולכן אולי במקרה הזה היה צריך לתקן את המקורות ולכתוב לא ברוך שעשני אישה אלא ברוך שלא עשני אישה, ברוך שלא עשני אישה ערבייה.

אילן גילאון: כלומר, מי שהכי חלש, הוא הראשון להיפגע כל פעם וכל הזמן.

אילן גילאון: זאת לא בעיה של חמלה אלא זאת בעיה של אחריות כי זה סטטוס לא נרכש .

אילן גילאון: אתה לא מבקש את זה אלא אתה יכול להגיע פשוט למקום הזה.

אילן גילאון: לכן אני מצטער לומר שאני דן באותו דיון לצערי הרב לאט לאט ואני קהה מלהזדעזע כי פעם הייתי אומר לעצמי שכזה לא יכול להיות והיום אני כבר לא יכול להגיד את הדברים האלה.

אילן גילאון: לכן המהירות של הזמן היא הקובעת במקרה הזה משום שכל יום נוסף שעובר ובו לא מאגמים משאבים ולא עושים עבודה מסודרת ורצינית ולא מבזבזים את הזמן הזה, זה עולה בנפשות.

אילן גילאון: לכן גברתי אני מאוד תומך בעניין הזה של הרשות ואני חושב שצריכים לשים שם את האנשים המתאימים שמבינים את המקצוע ואנחנו כמובן צריכים לאפשר את זה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שבעצם לא טענתי שאני מביאה רעיון חדש אלא להפך.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי בין אלה שהתחילו לדון בארגוני הנשים שמטפלים באלימות ברעיון של הרשות.

אילן גילאון: זה אכן רעיון ישן.

עאידה תומא סלימאן: העניין הוא שניישם את הרעיון ובזה אנחנו רוצים לעסוק.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה ואחריו חבר הכנסת דב חנין.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת ראש, אני רוצה לתת עדות קצרה על מקרה הרצח של סוהה מנסור בת 39.

ג'מאל זחאלקה: בערב יום חמישי, ה-4 בנובמבר, התקרב הרוצח השפל למכונית שלה בה היא ישבה ליד הבית, ירה בה צרור של יריות והיא מתה כעבור זמן קצר.

ג'מאל זחאלקה: יש לה ארבעה ילדים.

ג'מאל זחאלקה: היא גרושה ונישאה בשנית.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה ידעה טוב מאוד שהיא נתונה לאיומים יומיים.

ג'מאל זחאלקה: היא פשוט רצתה להתגרש מבעלה שלא רצה בכך ואז הוא החליט לרצוח אותה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא הכרתי אותה אישית אבל הכרתי טוב מאוד את מנהל בית הספר שלה.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר טוב מאוד תלמידה שלה וגם את הבן שלה חבר תנועת הנוער שלנו אני מכיר באופן אישי.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באישה מצליחה.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע עד כמה אוהבים אותה התלמידים דרך הסיפורים של הילדה הקטנה, קרובת המשפחה שלי.

ג'מאל זחאלקה: יומיים לפני שהיא נרצחה, הילדה ארגנה לה הפתעה קטנה.

ג'מאל זחאלקה: היא שאלה אותה מה ההפתעה והיא אמרה לה שהיא לא תדע שזאת הפתעה אם לא יפתיעו אותה.

ג'מאל זחאלקה: אז היא הביאה את כל התלמידים, הבנים והבנות של הגן, וכולם חיבקו אותה, כאילו נפרדו ממנה.

ג'מאל זחאלקה: יש לי שלוש שאלות.

ג'מאל זחאלקה: השאלה הראשונה היא למה המשטרה לא עשתה כלום כדי למנוע את הרצח?

ג'מאל זחאלקה: השאלה השנייה היא כיצד קרה שנפרץ הבית שלה יומיים לאחר הרצח?

ג'מאל זחאלקה: השאלה השלישית היא כיצד קרה שהרוצח המשיך לאחר הרצח לאיים בטלפון, להתקשר לאנשים, למשפחה, לאחיות שלה ואנחנו בכנסת, הוועדה לקידום מעמד האישה, היינו עדים באופן מעשי לעניין הזה כי הגיעו אנשים לוועדה ולא רצו לדבר כי הם פחדו ממנו.

ג'מאל זחאלקה: האחות שלה פחדה.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באישה חזקה, גננת, מורה לקרטה, תמיד היה לה ביטחון עצמי שאף אחד לא יכול לה אבל כנראה ביריות יכלו לה.

ג'מאל זחאלקה: אני מאשים את המשטרה בשלושת העניינים שהעליתי.

ג'מאל זחאלקה: כיצד קורים דברים כאלה?

ג'מאל זחאלקה: זה הסיפור של האישה עליה דיברה חברת הכנסת חנין זועבי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: כל זמן שאני שומעת את השאלות האלה ואני שומעת את הממצאים, אני שואלת את עצמי למה השרים שהזמנו להגיע ליום הזה כדי לשמוע וכדי להבין את חומרת העניין, בחרו להתנצל למרות כל הבקשות שהפנינו אליהם וההסברים שנתנו עד כמה חשוב שהם יהיו כאן.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהשר גלעד ארדן עזר לי מאוד בזירוז התהליך ודאג לשלוח את המסר שלו אבל לצערי זה לא קרה עם השרים האחרים שהוזמנו.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה גברתי היושבת ראש.

דב חנין: בשתי דקות שלוש נקודות.

דב חנין: ברכה לך ולוועדה על הדיון החשוב הזה.

דב חנין: הערכה לכל האורחות והאורחים שלנו כאן היום, הארגונים שמלווים את המערכה הזאת לאורך שנים, הפעילות והפעילים שבאמת עושים ימים כלילות כדי גם להעלות את הנושא לסדר היום וגם לעזור ולסייע לנפגעות, וגם לגורמי המקצוע במשרדי הממשלה השונים שאני רואה ואת חלקם אני מכיר מתוך עבודה של שנים בתחום הזה.

דב חנין: הנקודה השלישית מביאה אותי לדברים שלך גברתי יושבת הראש והיא ביקורת.

דב חנין: אני חושב שהעובדה ששרים מרכזיים החליטו לא להגיע לדיון הזה היא חמורה.

דב חנין: אשר נשים נרצחות, באמת יש איזושהי תחושה של איזשהו גל כזה אפל של רצח נשים.

דב חנין: אני לא אומר שבעבר לא קרו מקרים כאלה, אבל לפעמים הייתה לנו אשליה שאנחנו כבר מתחילים להתמודד עם בעיות ואנחנו פתאום רואים שלא, אנחנו ממש לא מתמודדים עם בעיות אלא אנחנו תקועים במקום מאוד מאוד גרוע ובעייתי.

דב חנין: במצב כזה, כאשר השר לביטחון פנים לא מתייצב בוועדה הזאת, שרת המשפטים לא מתייצבת בוועדה הזאת, שר החינוך לא מתייצב בוועדה הזאת – ואני נוקב רק בשמות שלושת השרים שהם הכי בולטים אבל אולי אפשר להרחיב את הרשימה – יש כאן איזושהי בעיה מאוד עמוקה וכפי שאמרו חברי הכנסת קודם לכן של תפיסה ושל סדרי עדיפויות.

עאידה תומא סלימאן: גם השרה לשוויון חברתי.

דב חנין: אם המדינה רוצה להתמודד עם בעיה, יש לה דרכים להתמודד עם בעיה ויש לה דרכים גם להשקיע משאבים, גם לחדד את התפיסה וגם לייצר את האמצעים ואת הכלים המשפטיים והאחרים כדי להתמודד בצורה נחרצת עם הבעיה ועם האיום.

דב חנין: העובדה שהשרים לא נמצאים כאן, גברתי היושבת ראש, מעידה על כך שהנושא עדיין חייב להישאר במרכז תשומת ליבה של הוועדה הזאת ואנחנו חייבים כולנו ביחד להמשיך לשתף פעולה כדי לנסות ולהתחיל לעשות כאן שינוי אמיתי.

דב חנין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גברת פתחיה סגייר, ארגון תנד"י, תנועת נשים דמוקרטיות בישראל, אחד הארגונים הוותיקים ביותר, הבית הראשון שלי בתנועה הפמיניסטית.

<פתחיה סגייר: גברתי היושבת ראש, גם אני מברכת אותך על היוזמה ועל כך ששיתפת אותנו היום בנושא החשוב והכאוב הזה.

<פתחיה סגייר: את הזמן שלי אני רוצה לנצל ולהציע כמה הצעות בהיותי עובדת משרד החינוך וכבעלת ניסיון בנושא החינוכי.

<פתחיה סגייר: פעלתי בזמנו כמנחה של מורים ומורות לחינוך בשוויון בין המינים.

<פתחיה סגייר: במשך ששת השנים שכיהנתי בתפקיד הזה עם כל הניסיונות שלי ושל הצוות שפעל סביבי להטמיע את המחשבה של השוויון בין המינים במיוחד בבתי הספר הערביים, העניין תמיד היה מושלך כאילו ענייני נשים ואלימות נגד נשים זאת נחלתן רק של הנשים.

<פתחיה סגייר: בכל בית ספר בו ביקרנו והצענו את הקורסים אותם היינו מעבירות, בצורה ישירה המנהל היה מפנה רק את המורות להשתתף בקורסים האלה, כאילו הנושא של שוויון בין המינים לא מדבר על המין השני.

<פתחיה סגייר: זה מביא אותי לכך שצריך לחשוב איך להיאבק נגד התופעה של רצח נשים ואלימות נגד נשים.

<פתחיה סגייר: גם אנחנו בארגוני הנשים עבדנו הרבה על העצמת נשים, על יצירת מנהיגות נשית צעירה ושכחנו את הגברים.

<פתחיה סגייר: זה הביא להבדל בתובנה ובמודעות אצל שני המינים בתפקידו של כל מין ובציפיות של כל מין מהשני.

<פתחיה סגייר: לכן אני מציעה להקדיש מהיום והלאה גם תקציבים וגם משאבים אנושיים ולהתחיל לחנך גם את הגברים בעניין המובן והמשמעות של הגבריות האנושית, הגבריות האמיתית, וגם להבהיר לגברים את הזכות של האישה כבן אדם.

<פתחיה סגייר: כאן טמון הכוח שלנו כדי להגיע לכך שלא תהיה אישה שנרצחה על ידי בן זוגה או על ידי משפחתה.

<פתחיה סגייר: את זה רציתי להביא היום בפניכם בעניין הזה.

<פתחיה סגייר: אני מקווה שיגיעו הימים שבאמת נצא מהמעגל הקשה והנוקשה הזה ונעבוד כולנו, כל אחד במקום שלו, כדי שנגיע לימים בהם נגיד תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שרן הכל.

שרן השכל: רק כמה מלים.

שרן השכל: קודם כל, תודה רבה על הארגון ועל היוזמה של היום הזה שהוא באמת חשוב.

שרן השכל: בימים כאלה ובנושאים כאלה, אין בינינו שום מחלוקת.

שרן השכל: את יכולה לראות אותי ואני יודעת שגם הממשלה והשרים הרלוונטיים – אם זה השרה לשוויון חברתי, שר הפנים ושר הרווחה – שותפים למסקנות של הוועדה.

שרן השכל: באמת נפעל ונקדם את זה היכן שצריך ומתי שצריך.

שרן השכל: את יכולה לראות בנו שותפים.

שרן השכל: אני בין ועדה לוועדה אבל היה חשוב לי להגיע לכאן ולשמוע את מה שיש לאנשים עם ניסיון לומר וכמובן היה חשוב לי לשמוע את מסקנות הוועדה.

שרן השכל: תודה רבה לכם ותודה על העבודה שנעשתה במשך שנתיים שמובילות לכך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני אעצור את הדיון עכשיו כדי להציג את הרעיון של הקמת הרשות הלאומית למאבק באלימת במשפחה בכלל ונגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: לאחור מכן אני אקבל את התגובות שלכם.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהבוקר אישה יקרה שלחה לי מסרון בו אמרה שבעצם אנחנו היום עושות יום היסטורי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר שחלק גדול מההיסטוריה הזאת הובלה על ידי האישה הנפלאה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: חברתי למאבק רונית ארנפרוינד שלקחה את הנושא של הרשות, נושא אותו פיתחנו וחשבנו עליו כאשר הוא עלה פעמים עת ישבנו כארגוני נשים שמטפלים בנושא הזה בכל מיני מקומות אבל אין מה להגיד, היא לקחה את זה עוד צעד קדימה ואני יודעת שהיא דיברה עם הרבה שרים וניסתה לשכנע הרבה אנשים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: לא שאנחנו זנחנו את הרעיון, לא שאנחנו ויתרנו עליו אלא המשכנו גם אנחנו במקומות השונים בהם אנחנו נמצאים.

עאידה תומא סלימאן: כל אישה המשיכה את המאבק שלה ואת הניסיון לשכנע ברעיון והיום מהמקום שלי, מהמקום הזה של חברת כנסת ויושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, לקחתי את הרעיון הזה שבעיני הוא לא שלי ולא של רונית אלא הוא של כלל, עשרות ומאות, נשים וגברים שתרמו בשנים האחרונות לרעיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני קצת פיתחתי את הרעיון ונתתי לזה קצת עור וגידים ואני רוצה להציע אותו.

עאידה תומא סלימאן: שרן, אין לי ספק בכוונות שלך לעזור ואני פונה אליך כחלק מהקואליציה וכמי שקרובה לממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אם תוכלי לעזור, זה רק יהיה בשכנוע הרעיון להקמת הרשות.

עאידה תומא סלימאן: ועדת שרים זה עניין חשוב אבל בסופו של דבר כל שר, יש לו מאה אלף דברים לפקח עליהם, לקדם אותם ולדאוג להם ויש לו סדרי עדיפויות של המשרד עצמו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים גוף ממשלתי שסדר העדיפות הראשון שלו והיחידי הוא המאבק באלימות.

עאידה תומא סלימאן: זה הנושא העיקרי שתוביל אותו הרשות ועוד מעט אני אסביר למה אני מתכוונת.

עאידה תומא סלימאן: כל הרקע התיאורטי, אנחנו כבר יודעים ומכירים אותו.

עאידה תומא סלימאן: הועלו כאן פערים וממצאים ששמתם לב אליהם אבל אנחנו מדברים על כך שאם אנחנו רוצים להגיד היכן נכשלנו, מהר מאוד אני אגיד שנכשלנו בהיעדר תיאום בין המשרדים וראיתם שאפילו בהגדרת האלימות, איך מגדירים את האלימות נגד נשים, יש פערים בין המשרדים השונים.

עאידה תומא סלימאן: זה משליך על המדיניות ומשליך על סדרי העדיפויות ועל המשאבים שמוקצים לנושא.

עאידה תומא סלימאן: יש חוסר המשכיות ולפעמים חוסר רצף בקידום תהליכים ובמתן שירותים, דבר שגם אותו ראינו.

עאידה תומא סלימאן: אי העברת מידע על תלונות קודמות בין הגופים השונים או אי העברת מידע חשוב על מסוכנות בין גוף אחד לאחר, בין משרד אחר לשני.

עאידה תומא סלימאן: היעדר ידע ומידע מספק על מאפייני תופעת האלימות במשפחה ונגד נשים ועל דרכי ההתמודדות.

עאידה תומא סלימאן: אולי לא היעדר, אבל חיסרון שקיים ולפעמים קיים בגוף אחד ולא מועבר לגוף שני וכאן אנחנו מדברים על הצורך באיגום המידע הזה.

עאידה תומא סלימאן: אם מדברים על למה אנחנו צריכים את הרשות למרות הרעיון של ועדה בין-משרדית ולמרות הרעיון של ועדת מנכ"לים וכל מיני ועדות אחרות, אני חייבת לספר לכם.

עאידה תומא סלימאן: בערבית יש בדיחה שאומרת שאם רוצים לקבור נושא, תקימו לו ועדה.

<קריאה: גם בעברית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רוצים לקבור את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא רוצים לקבוע את המאבק אלא אנחנו רוצים לקבור את האלימות ולכן אנחנו רוצים להקים רשות שתטפל בנושא.

עאידה תומא סלימאן: למה אנחנו צריכות את הרשות.

עאידה תומא סלימאן: יש צורך משמעותי בהקמת גוף ריכוזי שיתווה מדיניות כוללת לצד תכניות פעולה ייחודיות לאוכלוסיות השונות שמצריכות טיפול ייחודי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו צריכות את הרשות לתיאום וניהול היחסים בין הגופים השונים וניהול העברת המידע ביניהם.

עאידה תומא סלימאן: בניית והקמת מאגר מידע כולל בנושא אלימת במשפחה ונגד נשים, הכשרה ופיקוח על יישום המדיניות ועל תכניות הפעולה, הצפת הצרכים והסוגיות שאינן מטופלות כיום במסגרת החוק, בניית רשת הסברה והעלאת מודעות ושינוי חקיקתי המחויב מהמציאות.

עאידה תומא סלימאן: המטרות של הרשות יהיו להיאבק בתופעת האלימות במשפחה עד כדי מיגורה בצורה משמעותית.

עאידה תומא סלימאן: יש לי חלום והוא למגר ולא לצמצם.

עאידה תומא סלימאן: אם את שמה במטרות צמצום, באיזשהו שלב יגידו לנו צמצמנו ולכן הרשות יכולה ללכת הביתה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שהרשות תישאר עד שימגרו את התופעה.

עאידה תומא סלימאן: העלאת המודעות הציבורית לתופעה ולדרכי ההתמודדות אלה, דרכי הגשת תלונה, פנייה לגופים מסייעים ורשת החוקים הקיימת.

עאידה תומא סלימאן: תיאום ושיתוף פעולה בין משרדי הממשלה השונים, הרשויות המקומיות והגופים השונים שמעורבים בטיפול בתופעת האלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: יצירת דרך פעולה אחידה וראייה מערכתית מקיפה שתייעל את הטיפול בתופעה.

עאידה תומא סלימאן: איגום המשאבים המושקעים במאבק נגד אלימות במשפחה ונגד נשים וניצולם ביעילות מקסימלית.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שמיד אמרו לי ברגע שהתחלנו לדבר על הקמת רשות היה שאף אחד לא יסכים אתי כי בעצם זה מחייב תקציבים.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת כאן שאני הייתי רוצה לראות יותר תקציבים מוקדשים אבל המודל שאני מציעה מנסה להתגבר על הבעיות ועל המכשול של תוספות תקציביות ברגע זה.

עאידה תומא סלימאן: לא שאני עושה הנחות לממשלה, לא שאני חושבת שלא קיימים תקציבים שאפשר להוסיף אותם למאבק הזה אבל אפילו את התקציבים הקיימים אפשר לאגם ולנצל אותם ביתר יעילות ולהוסיף לזה עוד תקציב במטרה שבשנים הבאות נגדיל אותו.

עאידה תומא סלימאן: תחומי הפעולה של הרשות יהיו קביעת תכנית לאומית כוללת למאבק באלימות במשפחה בכלל ובאלימות נגד נשים בפרט, פיקוח על יישום המדיניות, קביעת תכניות להכשרת הצוותים המטפלים במשפחה הנפגעת מאלימות ובניית מאגר מידע.

עאידה תומא סלימאן: אנשים ישאלו איך נפקח, איך נתווה מדיניות כאשר הסמכויות מפוזרות בין משרדים שונים וכאשר כל משרד בדרך כלל מפתח את התכנית שלו.

עאידה תומא סלימאן: המודל שאנחנו מדברות עליו, שאני מדברת עליו, הוא מודל שיש בו שיתוף פעולה בין כלל המשרדים ביצירת תכנית כוללת ופיזור הסמכויות.

עאידה תומא סלימאן: הסמכויות יישארו והביצוע יישאר בתוך המשרדים אבל הפיקוח יהיה מלמעלה ברשות עצמה.

עאידה תומא סלימאן: ההצעה למבנה הארגוני.

עאידה תומא סלימאן: בין המצוי והרצוי יש פער כאשר היה רצוי להקים גוף סטטוטורי שהוא לא שייך למשרד כלשהו כי אנחנו יודעים עד כמה קשה לעבוד מול משרדי הממשלה כאשר הרשות נמצאת תחת משרד מסוים.

עאידה תומא סלימאן: זה הרצוי.

עאידה תומא סלימאן: המצוי, אנחנו מנסות כמה שאפשר לדלג על הבעייתיות הקיימת כשאנחנו יודעים שאולי לא יסכימו אתנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצות את זה בהתחלה תחת משרד ממשלתי.

עאידה תומא סלימאן: תחת המשרד הממשלתי תוקם המועצה של הרשות.

עאידה תומא סלימאן: במועצה של הרשות ישבו נציגי המשרדים שהם משרד הבריאות, משרד החינוך, משרד לשוויון חברתי, משרד הרווחה, משרד לביטחון פנים ומשרד הקליטה והעלייה כי גם הוא עוסק בנושאים האלה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן גם משרד המשפטים.

<קריאה: מה עם משרד השיכון?

עאידה תומא סלימאן: משרד השיכון לא עובד באופן ישיר עם תופעת האלימות.

עאידה תומא סלימאן: הוא נותן סיוע בשכר דירה אבל למשרד אין מדיניות מיוחדת בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: יש חקיקה שמפנה אותו לבצע.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לחשוב גם על זה, אם אתם חושבים שזה דרוש.

עאידה תומא סלימאן: אני אסכים להכניס את המשרד לרשות, אם אתם חושבים כך.

עאידה תומא סלימאן: אין בעיה.

עאידה תומא סלימאן: במועצה ישבו גם נציגי ציבור וארגוני נשים.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך אני אדבר על תפקיד המועצה ומה ההבדל בין מועצה, כפי שאתם רואים למטה, לבין צוות מתפעל.

עאידה תומא סלימאן: בין המועצה בה ישבו גם נציגי ציבור וארגוני נשים, יש את המנכ"לית או המנכ"ל של הרשות שיפקח על העשייה היום יומית.

עאידה תומא סלימאן: בצוות המתפעל ישב נציג מכל משרד כאשר הפעם לא ישב כמייעץ ולא ישב כחלק מהמועצה אלא יהיה מישהו אחר והמשרד יקצה תקן מתוך התקנים שיש לו לאדם מומחה בנושא של תפעול תכניות לאלימות נגד נשים באותו משרד והתקן הזה ישב ברשות ויביא אתו את כל הידע שהיה והוא יהיה חוליית הקשר בין המשרד לבין הרשות, חוליית הקשר שמזרימה את המידע וגם לאחר מכן מפקחת על הפעילות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מציעים שבצוות הרשות יהיה יועץ או יועצת משפטית, שני או שתי רכזי תוכן שיפעלו יותר לצד המנכ"לית בצד הביצועי ורכז אדמיניסטרטיבי.

עאידה תומא סלימאן: זה המבנה הכללי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהיועצת המשפטית של הוועדה ענת מימון הכינה בנושא הזה הצעת חוק אותה ננסה לקדם.

עאידה תומא סלימאן: תפקידה של המועצה הוא התוויית מדיניות, פיתוח אסטרטגי ותכניות עתידיות למשרדים השונים וקביעת תקציב הרשות וסדרי העדיפויות שלה.

עאידה תומא סלימאן: הראייה שלה היא ראייה יותר כוללת ורחבה, בגדול מדיניות, והצוות התפעולי יהיה יותר אחראי על ביצוע כל צד מהתכנית שקשור למשרד שהוא מקשר בינו לבין הרשות.

עאידה תומא סלימאן: על זה חשבנו עד עכשיו באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לומר שקיימנו דיון.

עאידה תומא סלימאן: אני קיימתי פגישה עם כלל ארגוני הנשים ודנו ברעיון וניסינו לבדוק איך אפשר להתגבר על הבעיות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקיים עוד דיון מאוד ספציפי בנושא הרשות ואיך מתקדמים אתו.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן עכשיו זמן לתגובות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיכול להיות שהמשרדים לא כל כך אוהבים את הרעיון אבל נשמע אותם עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: רציתי שההצעה הזאת תהיה כאן בפני הציבור.

עאידה תומא סלימאן: איילה, מנהלת השירות לרווחת הפרט והמשפחה, משרד הרווחה.

<איילה מאיר: תודה רבה.

<איילה מאיר: צהרים טובים.

<איילה מאיר: לפני שאני אתייחס להצעה, אני רק רוצה להגיד במשפט משהו חשוב בשם שר הרווחה ובשם מנכ"ל המשרד שהתנצלו ולא יכלו להשתתף אתנו כאן היום.

<איילה מאיר: אנחנו רואים חשיבות עליונה ביישום ההמלצות של הצוות הבין-משרדי שריכז אותו אליעזר ממשרד לביטחון פנים.

<איילה מאיר: אנחנו עשינו כמה וכמה דיונים בתוך המשרד יחד עם המנכ"ל שלנו והצגנו את ההמלצות ורובן, כמעט ככולן, מתייחסות ומושתות הרבה מאוד על שירותי הרווחה במשרד שלנו.

<איילה מאיר: אפילו הכנו מתווה, כולל מתווה תקציבי, תמחור כללי והגענו למשהו כמו מאה מיליון שקלים ליישום כל ההמלצות.

<איילה מאיר: ככלל, ההמלצות כולן מקובלות על המנכ"ל ועל השר שלנו.

<איילה מאיר: אני חושבת שההגדרה והסיכום בין שני המנכ"לים, גם של משרד לביטחון פנים וגם של משרד הרווחה, להקים את הוועדה הלאומית, בעינינו – אני מסכימה אתך שלהקים ועדות זה לא מספיק אלא מה שחשוב כאן זה ליישם את מסקנותיהן, ואנחנו למודי ועדות – הוועדה הזאת אין לה שום לגיטימציה אם היא לא תכין תכנית עבודה מפורטת ליישום ההמלצות וגם תגייס לזה תקציב.

<איילה מאיר: מבחינתנו זה בראש סדרי העדיפויות.

<איילה מאיר: אנחנו יודעים שיש לנו בעיה של תקציב כי תקציב 2016 כבר הוכרע והוחלט עליו, אבל אנחנו כן תמחרנו והצגנו את התמחור הזה בפני השר והיום הוא הולך להניח הצעת מחליטים להחלטת ממשלה על הקמת ועדת המנכ"לים בראשותו, במקביל להצעת המחליטים שהוגשה בנושא של הקמת ועדת השרים.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת במקביל?

<איילה מאיר: היום הוצגו שני תהליכים.

<איילה מאיר: הוצגה היום ועדת השרים, כינונה מחדש, לטיפול באלימות בחברה הישראלית בכלל ולא רק אלימות במשפחה, במסגרתה פעלה אותה ועדה בין-משרדית לטיפול באלימות במשפחה.

<איילה מאיר: אנחנו חושבים שהתוקף של אותה ועדת מנכ"לים - אותה תכנית לאומית שאנחנו רוצים, אנחנו רוצים להפוך את כל ההמלצות האלה לתכנית לאומית – התוקף יהיה רב יותר אם אנחנו נגייס את הממשלה לקבל החלטת ממשלה שבעצם מכוננת, מבנה ומייסדת מחדש את אותה ועדת מנכ"לים שתגבש את התכנית.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהבנתי לא נכון אבל האם זה אומר שאין הסכמה?

<איילה מאיר: לא.

<איילה מאיר: להפך.

עאידה תומא סלימאן: ועדת השרים תוביל את התכנית הזאת?

עאידה תומא סלימאן: מה הקשר בין ועדת השרים לוועדת המנכ"לים?

עאידה תומא סלימאן: למה צריך לקבל שתי החלטות ממשלה?

<איילה מאיר: אני יכולה להגיד לך מה שאני הבנתי.

<איילה מאיר: בעיני ועדת המנכ"לים היא ועדה יותר אופרטיבית, היא ועדה שתכניס ותגיש תכנית עבודה ליישום ההמלצות.

<איילה מאיר: ועדת השרים אולי תהיה יותר ועדה שמפקחת ומקבלת דיווח.

עאידה תומא סלימאן: מה הקשר בין שתי הוועדות?

<איילה מאיר: ועדת המנכ"לים היא ועדה בין-משרדית שמגבשת, עובדת ומציגה מדי מספר חודשים בפני ועדת השרים את הסטטוס, את תמונת המצב ואת מה שהצליחו לקיים.

<איילה מאיר: ועדת השרים צריכה לאשר את זה.

<איילה מאיר: דרך אגב, כך זה פעל עד היום.

<איילה מאיר: זאת לא מתכונת חדשה.

<אליעזר רוזנבאום: איך עובדת התכנית הלאומית לצמצום צריכת האלכוהול?

<אליעזר רוזנבאום: ועדת השרים צריכה לפקח ולראות שבאמת תכנית העבודה מיושמת.

<אליעזר רוזנבאום: אחת לשלושה חודשים, חודשיים, הוועדה מתכנסת - השר אמר בין חודשיים לשלושה חודשים – ואליה יגיעו וידווחו.

<אליעזר רוזנבאום: אם יש חסמים, כמובן צריך לטפל בהם.

<אליעזר רוזנבאום: האוצר צריך להיות בתוך הוועדה הזאת וגם בוועדת השרים ולראות שבאמת אנחנו מקדמים את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להבין דבר אחד.

עאידה תומא סלימאן: ניסינו את הדרך הזאת בעבר אבל הממצאים אומרים שיש חוסר תקשורת ואלה הממצאים של הוועדה שלכם ולא שלי.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי את זה מהתחלה.

עאידה תומא סלימאן: ממצאי הוועדה הצביעו על הליקויים ובעבר הכול התנהל תחת המעטפת של שרים ואולי גם ועדת המנכ"לים.

עאידה תומא סלימאן: מה חדש בהצעה הזאת?

עאידה תומא סלימאן: למה ההצעה הזאת הפעם תוביל אותנו למקום אחר?

<איילה מאיר: אני רוצה להזכיר.

<איילה מאיר: אני במשרד הרווחה 15 שנים ומתעסקת בתחום אלימות במשפחה הרבה מאוד שנים.

<איילה מאיר: בשנת 1998 יצא דוח מאוד מפורט של ועדה בין-משרדית בראשות מנכ"ל משרד הרווחה לטיפול באלימות במשפחה.

עאידה תומא סלימאן: ישבתי בה.

<איילה מאיר: את היית חברה בה.

<איילה מאיר: הרבה מאוד ממה שקיים היום – אין לנו זמן לפרט – זה בזכות אותן המלצות ובזכות אותם תקציבים ייחודיים שקיבלנו.

<איילה מאיר: הרבה מאוד תיאומים בין משרדים, תכניות בין- משרדיות כגון עוז משטרה וכגון תכניות מניעה.

<איילה מאיר: אני לא אומרת שאנחנו נמצאים כבר במקום טוב.

<איילה מאיר: עובדה שכולנו עדיין מועסקים ויש לנו הרבה מאוד עבודה, ויכול להיות שאנחנו מתעוררים בבוקר וחושבים שמה שצריך לעשות זה למסד אותה מחדש, לכונן אותה מחדש, להחיות אותה מחדש כי מה שקרה בשנים האחרונות, לפחות מבחינתנו בוועדה הבין-משרדית, זה בעצם לא נוהל על ידי מנכ"ל משרד הרווחה אלא על ידי אנשי המקצוע ואנחנו צריכים שזה יהיה ברמה יותר גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלדיון הבא שיתקיים סביב הנושא של הרשות, אני מקווה שנוכל להתעמק יותר כי יש לי מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אם ההערכה שלנו היא מ-1998 עד 2015, אני מאוד מקווה שלא נצטרך כל כך הרבה זמן כדי ליישם חלק גדול מהתכנית הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שלוח הזמנים שחושבים עליו הפעם הוא הרבה יותר קצר.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן את רשות הדיבור לרונית ארנפרוינד.

<רונית ארנפרוינד כהן: ראשית, אני רוצה להודות לך על הפרגון הגדול אבל יחד עם זאת אני רוצה להודות לך על כך שאת הראשונה ששמת את זה כאן באופן הכי ממלכתי, הכי ברור ורוצה לקדם את זה.

<רונית ארנפרוינד כהן: בעיני לא סתם שלחתי לך הבוקר את המסרון כי אם אנחנו מציינים תהליך, יש כאן היסטוריה.

<רונית ארנפרוינד כהן: אני לא בן אדם תמים ולא מבינה את התהליכים הפוליטיים ויודעת שלא מחר בבוקר הכול ייושם אבל אמירה מהסוג הזה על ידי יושבת ראש ועדה בכנסת שאומרת את זה באופן ברור, היא אמירה שאין לי שום ספק שתחלחל ואין לי שום ספק שבסוף היא תקדם.

<רונית ארנפרוינד כהן: אני רוצה להצטרף למה שאמרת בסוף דבריך ולומר באופן הכי לא פולני ולא נימוסי אולי שהיינו בסרט הזה של ועדות בין-משרדיות והנה התוצאה.

<רונית ארנפרוינד כהן: אם נשנס מותניים – וחברותיי עושות עבודת קודש יום יום ושעה שעה – לחדש מחדש את הישן שיש בו המון פגמים, זה עוד פלסטר ואני חושבת שהיושבת ראש שמה כאן על סדר היום של החברה במדינת ישראל עליית מדרגה משמעותית להתמודד עם אחת התופעות הכי קשות במדינת ישראל שמקיפה את כל האוכלוסייה.

<רונית ארנפרוינד כהן: מאות אלפי נשים ביום יום, מאות אלפי ילדים ביום יום ובזה הרגע אמרתי שלמעלה ממיליון ביום יום באופן ישיר סובלים מאלימות.

<רונית ארנפרוינד כהן: אם לא תהיה כאן את אותה קפיצת מדרגה ומהפכה – אני אולי דרמטית, אבל אני חושבת שזה הסיפור.

<רונית ארנפרוינד כהן: זאת תהיה מהפכה בהתמודדות, זה יהיה צעד מאוד משמעותי בניסיון למגר את העניין הזה ואם נעשה עוד פעם ועדות וועדות, אני מתנצלת – לייזר, עשיתם עבודה מקסימה – צריך לקחת את הכלי.

<רונית ארנפרוינד כהן: אתה חזרת על הדבר הנכון שהוא כלי.

<רונית ארנפרוינד כהן: הכלי הוא רשות.

<רונית ארנפרוינד כהן: הכלי הוא גוף אחד שמפקח.

<רונית ארנפרוינד כהן: אני חושבת שהיושבת ראש גם הציגה מבנה ארגוני נכון, כאשר בגוף ישבו נציגי כל משרדי הממשלה שיהיו אלה שיבנו את המדיניות, הם אלה שיפקחו עם תקציב צבוע ויצומצמו הפערים בנפילה בין הכיסאות.

<רונית ארנפרוינד כהן: הנפילה בין הכיסאות, זה בנפשה של כל החברה שלנו.

<רונית ארנפרוינד כהן: אלה לא רק נרצחות אלא נפגעות ביום יום.

<רונית ארנפרוינד כהן: זאת פגיעה מדממת יום יום שאם נעשה עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה ותיאומים על גבי תיאומים, היינו בסרט הזה.

<רונית ארנפרוינד כהן: אני חושבת שכל משרדי הממשלה צריכים לעמוד באופן חד משמעי לאור הניסיון ולאור גודל התופעה מאחורי ההצעה של יושבת ראש הוועדה ואני מברכת אותה ומאוד מודה לך על המהלך הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: גברת רות רזניק, ולא אוסיף מלים.

<רות רזניק: אני לא ארבה במחמאות אבל את יודעת מה אני חשה כלפיך, כלפי רונית, כלפי חברותיי ממשרד הרווחה וכלפי כל מי שיושב בפורום הזה.

<רות רזניק: אני רוצה לחזור על הדברים שאמרה רונית.

<רות רזניק: אנחנו מתכנסות כאן כל פעם אחרי שיש ריבוי מקרי רצח במדינת ישראל על ידי טרוריסטים מבית ואנחנו צריכים לקרוא לזה כך.

<רות רזניק: אם נשתמש במונחים טרור מבית, אולי מישהו יתחיל להבין מה עובר על מאות אלפי נשים במדינת ישראל, יום יום, שבוע שבוע, שנה שנה.

<רות רזניק: אנחנו לא מדברים רק על נשים אומללות שנרצחו ועל בני משפחותיהן.

<רות רזניק: הן המילימטר העליון של הקרחון שקוראים לו אלימות במשפחה.

<רות רזניק: תופעת אלימות במשפחה קיימת בכל מקום בעולם ואין מקום בו זה לא קיים.

<רות רזניק: אם אני לוקחת את הנתונים של הולנד, בהולנד שליש מהנשים סובלות מאלימות בביתן.

<רות רזניק: אם אני לוקחת את הנתונים של ארצות הברית, מדברים על כך שרבע מהנשים סובלות מאלימות בביתן.

<רות רזניק: אם נכפיל את זה לפחות פי שניים לילדים, זאת אומרת שאחוזים מאוד גדולים מהחברה סובלים מאלימות.

<רות רזניק: אבל זה לא מסתיים במעגל הזה אלא זה ממשיך הלאה לבני המשפחה שסובלים.

<רות רזניק: אני אומרת לגברים שהרי מדובר באחיותיכן, בבנות שלכם ובנכדות שלכם ולעתים תכופות מאוד גם באימהות שלכם שהיו קורבנות לאלימות.

<רות רזניק: הבעיה היא כלל חברתית ומי שלא מבין את זה, רק כאשר אפשר למקד את זה ברשות שעוסקת בתחום הזה, שתקדם את זה, שזה יהיה עיסוקה הבלעדי ואז נוכל להגיע להישגים ולהראות תוצאות תוך חמש שנים ולא תוך 17 שנים אז נהיה כמעט במקום בו היינו ב-1998.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אפרופו גברים, נח, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: נח הוא שותף בדרך הארוכה הזאת.

<נח קורמן: גברתי, רציתי לברך על היום הזה גם כנציג הגברים אולי אבל כאב לי שלא השתתף כאן אף חבר כנסת מהסיעות הדתיות למעט חברת כנסת אחת דתית.

<נח קורמן: כאב לי לראות את זה.

<נח קורמן: לא הופתעתי כי אצלנו אין אלימות בכלל וזה לא נוגע להם.

<נח קורמן: אולי כדאי באמת להזמין אותם לישיבות הבאות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שנכחת בעוד צעד היסטורי שעשינו לפני כמה שבועות כאשר השר לשירותי דת נכח בישיבת הוועדה והודיע על תכנית עליה סיכמנו בינינו להכשרת רבניות לסיוע ותמיכה בנפגעות תקיפה מינית וגם הכשרה אלמנטרית לרבנים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מנסות ואני מקווה שנגיע לשם.

<נח קורמן: תודה.

<נח קורמן: לגבי הדברים שעלו כאן, כצרכן אני חשוב שהנקודה הזאת לא הובעה עדיין וזה מה שיש לי להוסיף.

<נח קורמן: המסקנות הן מסקנות שהיו ידועות וזה טוב מאוד שהביאו אותן בצורה מאוד ברורה.

<נח קורמן: אני מדבר על מה שהיה בכותרת השיטה, לגבי המצב, אבל לגבי הכלים בסופו של דבר הארגון שלנו כצרכן של כל השירותים של כל המשרדים, מוצאים את עצמנו יום אחרי יום מתמודדים מול הרבה גופים ולא מצליחים לקבל תשובה.

<נח קורמן: אני כבר למעלה מ-15 שנים בתחום והצלחתי לאסוף הרבה מספרי טלפון ולעשות הרבה קשרים ולמצוא את הפתרון פעם פה ופעם שם, אבל זה בטח לא עולה לעובדת סוציאלית ברשות מקומית או למישהו שצריך את העזרה או רוצה לקדם איזה פרויקט טוב.

<נח קורמן: אין מנוס מכך שתהיה כתובת אחת אליה ניתן יהיה לפנות ולקדם דברים.

עאידה תומא סלימאן: נקודה חשובה.

<נח קורמן: אני רוצה לתת עוד אספקט אחד.

<נח קורמן: לאחרונה עלו שתי הצעות חוק שממש נגעו לנושא של אלימות במשפחה - הצעת חוק חזקת הגיל הרך והצעת חוק לחובת גישור בגירושין.

<נח קורמן: שתי הצעות החוק הראשוניות בוודאי פגעו פגיעה ממשית בנשים מוכות.

<נח קורמן: אין שום גוף שבא לחברי הכנסת ואומר להם – ואני מדבר על גוף ממשלתי ולא על ארגוני הנשים שפנו באופן אישי וניסו לדחוף ועשו לובינג לעניין הזה עד כמה שיכלו – ומעורב בקידום חקיקה שקשורה בעקיפין לנשים מוכות ולאלימות במשפחה.

<נח קורמן: לכן חשוב שיהיה גוף כזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת ששתי הנקודות שהעלית הן נקודות מאוד חשובות שאולי כדאי להוסיף אותן לרציונל של הקמת הרשות.

עאידה תומא סלימאן: מר אביב יהלום, ארגון סרט לבן ישראל.

<אביב יהלום: תודה רבה.

<אביב יהלום: אני רוצה להצטרף לברכות על קיום היום הזה.

<אביב יהלום: אני אציג בקצרה את הארגון שלנו.

<אביב יהלום: ארגון אסל"י, ארגון סרט לבן ישראל, ארגון של גברים שפועל נגד אלימות כלפי נשים ובעיקר מנסה להרחיב את מעגל הגברים שעוסקים בתחום הזה מתוך תפיסה של לקיחת אחריות.

<אביב יהלום: אני מאוד רוצה לברך על הרעיון של הקמת הרשות שגם אני מדבר עליו בקטנה כבר כמה שנים.

<אביב יהלום: אני חושב שזה רעיון מאוד מאוד מבורך.

<אביב יהלום: אני מברך גם על המסקנות של הוועדה הבין-משרדית אבל יחד עם זה אני חייב להיות קצת חריף ואולי להתחבר כאן לדברים שאמרה רות רזניק, גם חברת הכנסת רויטל סויד וגם הגברת הנכבדה שישבה שם ולצערי לא קלטתי את שמה.

<אביב יהלום: אני די נדהם מכך שבדוח כזה לא מופיעות שלוש מלים בלעדיהן לדעתי אין לנו הרבה סיכוי להתמודד עם התופעה והן: מניעה, מגדר וגברים.

<אליעזר רוזנבאום: מופיע.

<אביב יהלום: בתצוגה שהייתה כאן אני לא ראיתי את המלים האלה.

<אליעזר רוזנבאום: לא השלמנו את כל ההמלצות.

<אביב יהלום: אם אני טועה, אני מתנצל.

<אביב יהלום: אני רוצה להסביר על מה אני מדבר.

<אביב יהלום: אני אגיד אולי משהו שאולי נראה מובן מאליו אבל צריך להגיד אותו כי הוא לא כל כך נאמר.

<אביב יהלום: אלימות נגד נשים היא אלימות מגדרית, היא אלימות שקורית על רקע מגדרי.

<אביב יהלום: כלומר, היא משהו שנובע מהאופן שבו מבנים גברים בתפיסת הגבריות בחברה שלנו.

<אביב יהלום: כדי למנוע את האלימות הזאת, אנחנו צריכים להתמודד עם גברים מול גברים וזה חייב להתחיל משלבים מאוד מאוד מוקדמים, כמובן משלבים של חינוך בכל המסגרות החינוכיות מהגיל הרך, כדי להתמודד עם האופן שבו החברה הפטריארכלית – אנחנו עדיין חיים בה – מבנה גברים, עושה להם דיכוי רגשי חמור וקשה, מלמדת אותם שהם צריכים להיות דומיננטיים ולהפעיל שליטה על נשים, מלמדת אותם יחסי כוח ביחסים שלהם עם נשים, לא מלמדת אותם איך לפתור סכסוכים ומשברי חיים בדרכים לא אלימות וכן הלאה.

<אביב יהלום: צריך לעבור לפעילות בקמפיינים של הסברה שעושים גם לאוכלוסייה יותר בוגרת שקוראת לגברים לקחת אחריות ולקבל אחריות ולפעול בסביבה שלהם ועם גברים אחרים כי קבוצת השווים כאן היא מאוד מאוד משמעותית, איך שגבר רוצה להיתפס בחברה כדי לפעול נגד התופעה הזאת.

<אביב יהלום: כמובן בתחום הטיפולי של איתור מוקדם של גברים מועדים לאלימות או אלימים.

<אביב יהלום: בלי זה לא יהיה פתרון.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שלא השלמנו את כל ההמלצות של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: בהמלצות הוועדה הייתה התייחסות גם לנושא של גברים, גם לנושא של מגדר וגם לנושא של הסברה והעלאת מודעות.

<מאיר דב ברקוביץ': שלוש הערות קצרות.

<מאיר דב ברקוביץ': להצעה להקמת הרשות.

<מאיר דב ברקוביץ': מן הסתם תהיה לזה התייחסות כמו שמתייחסים להצעות חוק ואנחנו לא יכולים להתייחס לזה בצורה הזאת כאן, אבל חשוב לי, דווקא אחרי שדנים בעניין הזה שהוא למעשה מנסה להציע מנגנון אולי שונה קצת מהמנגנון שמוצג בהמלצות של הוועדה.

<מאיר דב ברקוביץ': הדבר החשוב באמת, וזה הדבר שחבל שיתעכב עד שיחליטו אם תהיה רשות או לא תהיה רשות, זה שבסופו של דבר תשעים אחוזים ממה שכתוב בהמלצות האלה, אלה הדברים שקשורים לתוכן שאפשר לקדם אותו.

<מאיר דב ברקוביץ': אותו אפשר לקדם גם אם תהיה רשות או יהיה תיאום אחר ואסור שאת זה נפספס במסגרת הדיונים אם תהיה רשות או לא תהיה.

<מאיר דב ברקוביץ': אני רוצה לנצל את זה שאנחנו ביום שעוסק בנושא של מניעת אלימות נגד נשים ולקרוא קריאה לזירה נוספת.

<מאיר דב ברקוביץ': אנחנו עוסקים כאן תמיד ברשויות וכמובן שלכולנו יש הרבה מה לשפר.

<מאיר דב ברקוביץ': חלק ממה שעסקנו בוועדה הזאת, אפשר לשמוע גם מהארגונים אותם הזמנו ושמענו עשרות ארגונים.

<מאיר דב ברקוביץ': השאלה שתמיד הופנתה לארגונים הייתה שיאמרו היכן אנחנו לא בסדר.

<מאיר דב ברקוביץ': זה מה שרצינו לשמוע.

<מאיר דב ברקוביץ': היכן בתיאום בינינו, מה לא עובד ויכול לעבוד יותר טוב.

<מאיר דב ברקוביץ': יש את הזירה של הנפגעים והפוגעים שצריך לטפל בהם אבל יש את הזירה שהיא כל הסביבה הקרובה ובכל המקרים הקשים והמצערים, כולל המקרים הקשים והמצערים של הזמן האחרון, אנחנו יודעים שהרבה דברים היו ידועים לסביבה ולא הגיעו לרשויות.

<מאיר דב ברקוביץ': רוב המקרים של רציחות נשים הם מקרים שלא היו מוכרים למשטרה ולא לרווחה.

<מאיר דב ברקוביץ': לכן דווקא היום, על רקע זה שאנחנו רואים שכאשר יש פיגוע טרור, ברור לכל האנשים, לכל מי שנמצא, שהוא מיד ניגש להפסיק את הפגיעה והוא מיד ניגש לעזור לנפגע ולהזעיק כוחות חירום והצלה.

<מאיר דב ברקוביץ': אני חושב שבאותה מידה המסר שצריך לעבור גם לציבור וגם למשפחות ולחברה הוא שאירוע של אלימות במשפחה הוא פיגוע אלימות בתוך המשפחה שמצריך בדיוק את אותו הדבר, מצריך את הפעולות וההתערבות של האנשים וההתגייסות של הסביבה גם כדי לגייס את המשטרה ואת הטיפול ויש למי לפנות.

עאידה תומא סלימאן: חוץ מלירות בפוגע.

עאידה תומא סלימאן: לזה אני לא מסכימה.

<מאיר דב ברקוביץ': ברור.

<מאיר דב ברקוביץ': לכן אמרתי להפסיק את הפגיעה.

<מאיר דב ברקוביץ': לא אמרתי לנטרל את הפוגע.

<מאיר דב ברקוביץ': הדבר האחרון.

<מאיר דב ברקוביץ': אני מניח שלא היית רוצה שאני אתייחס עכשיו להערות שהועלו מול המשטרה כי זה לא יהיה הזמן אבל בחצי בדיחה אני אספר סיפור קצר.

<מאיר דב ברקוביץ': תמיד כשמגיעים לחלק בו צריך לענות, חלק מהטוענים כבר לא נמצאים.

<מאיר דב ברקוביץ': יש פרשן מקרא מהמאה ה-15, פילוסוף, אברבנאל, שבדרך כלל הפירוש שלו על פרשת השבוע או על התורה תמיד כולל רשימה ארוכה מאוד מאוד של שאלות שמסבכות את העניין ובסוף הוא מנסה לענות.

<מאיר דב ברקוביץ': תמיד יש חשש של מחנכים שמי שנרדם תוך כדי, הוא נשאר רק עם השאלות והוא לא יודע שיש תשובות.

<מאיר דב ברקוביץ': אני מרגיש קצת כך.

<מאיר דב ברקוביץ': ענינו על התשובות האלה כל פעם אבל כל פעם כשענינו, מי ששאל אותן, פשוט כבר לא היה לשמוע את התשובות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאת הביקורת שיש לי על המשטרה אתה יודע באופן ישיר ואני לא חוסכת ביקורת כשצריך לתת אותה וזה אמור גם לגבי המשרדים השונים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש עוד הרבה מה לשפר בעבודה שלנו, של המשטרה, של הרווחה ושל כל הגורמים כי אחרת לא היינו צריכים להקים תת-ועדה ולא היינו צריכים לקבל את הממצאים.

עאידה תומא סלימאן: כל עוד מקימים ועדה כזאת והיא לוקחת על עצמה ברצינות את הדיונים, זה אומר שלפחות יש איזשהו רצון פוליטי כן לתת תשובות ולענות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שכמה שתהיה ביקורת, יישאר הרצון הפוליטי לתת את התשובות, לתת את המענה ולתת את הצרכים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות למר רוזנבאום.

עאידה תומא סלימאן: כמי שהופיעה בפני הוועדה טרם נבחרתי לכנסת, אני יודעת שהרבה עבודה הושקעה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חושבת שחלק גדול מהתכנים הקיימים צריך לקדם אותם עם רשות או בלי רשות, עם ועדת שרים ובלי ועדת מנכ"לים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדאג ונשב ונלמד את החומר.

עאידה תומא סלימאן: אני אשב ואלמד את החומר כי אני חושבת שיש הצעות חוק שאפשר לקדם אותן ויש תכנים אפשר לקדם מול המשרדים.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה על שהגעתם ותודה רבה על הצגת הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה על כל העבודה שנעשתה מאחורי הקלעים כדי להגיע ליום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין חושבת שהפתרון של More of the same הוא לא ממש טוב.

עאידה תומא סלימאן: עוד פעם ועדת שרים, עוד פעם ועדת מנכ"לים, אם קיימת רשות למאבק בסמים ואם קיימת רשות למאבק בתאונות דרכים, תגידו, חצי מהחברה, זה לא מספיק חשוב להקים בשבילו רשות?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה את ההתעקשות הזאת שהרשות לא תקדם את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אם הרגישו שהבעיה של תאונות הדרכים היא בעיה קשה וצריך להיאבק בה והבינו שהדרך הכי טובה להיאבק בה היא בהקמת רשות, למה האסימון לא נופל כשמדובר בנשים?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה קודם כל בגלל שעדיין הנשים לצערי הרב לא יודעות להפעיל את הכוח הפוליטי שיש בידיהן כנשים כדי ללחוץ במקומות הנכונים ולקבל את ההחלטות הנכונות.

עאידה תומא סלימאן: חצי מהאוכלוסייה, נשים סובלות מאלימות, ילדים גם הם סובלים מאלימות, זקנים וזקנות סובלים מאלימות והגיע הזמן להקים להם רשות שכל מעייניה וכל דאגתה – ושום דבר אחר, לא רווחה, ולא מצב כלכלי – היא לטפל נטו בנושא אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: עבורי זה יהיה נושא דגל שאני ארים אותו ואני אלך אתו.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שיהיו לו שותפים ושותפות כך שנלך אם זה ובינתיים, כן, נמשיך ללחוץ ליישום ההמלצות אותן אפשר ליישם מתוך התכנית הזאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם.

עאידה תומא סלימאן: זה היה יום מעייף אבל אני מאוד מקווה שיוצאים עם תקווה שאנחנו בונים משהו חדש.

עאידה תומא סלימאן: תודה.