ועדת המשנה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2015-12-01 12:00

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: ברוכים הבאים לוועדת המשנה של ועדת העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: זו פעם הראשונה שמתכנסת ועדה בכנסת שכל הייחוד שלה הוא לעסוק בחסרי בית צעירים וצעירות.

מירב בן ארי: הוועדה היא ועדה, שמי שמכיר אותי או שהכיר אותי עד היום, זו ועדה מאוד פרגמטית, אנחנו לא באנו רק לדבר, אנחנו באנו לעשות.

מירב בן ארי: חשוב שתדעו שהוועדה מגיעה גם עם כספים שהם בהסכם בין האוצר לרווחה, מי שתציג את התכנית הכספית תהיה שותפתי לדרך מהיום הראשון בכנסת, הגב' ציפי נחשון גליק ממשרד הרווחה, שהיא שותפה אמיתית.

מירב בן ארי: למרות שכל כך הרבה שנים היא במערכת, כל מי שמכיר, יודע כמה רצון וכמה יכולת יש בך ואני מאוד מאוד מודה לך מראש.

מירב בן ארי: אני יודעת כמה הנושא חשוב לך.

מירב בן ארי: ציפי תציג את התכנית הכלכלית שלנו, אבל בנוסף יהיו כאן דיונים, כמובן גם להעלות למודעות, אבל גם לשנות ולתקן את המצב החברתי במדינת ישראל.

מירב בן ארי: בתקופה שאני בכנסת, לא הרבה, שבעה חודשים, פגשתי את האנשים, סיירתי, הייתי במקומות ואני אציין גם שהתחלתי עוד כשהייתי חברת מועצת העיר תל אביב, כבר שם הייתי ב'מישהו לרוץ איתו' והייתי בבית השאנטי והייתי במקום אחר.

מירב בן ארי: זאת אומרת מהיום שהגעתי לפעילות הפוליטית עניין אותי הנושא של חסרי בית.

מירב בן ארי: כמובן הגעתי גם לכאן, ביקרתי גם ב - - - ובאתנחתא וגלגל כמובן והיד עוד נטויה, אתם מוזמנים לקחת אותי תמיד.

מירב בן ארי: גם בתחנה המרכזית סיירתי הרבה, בלב באלפסי.

מירב בן ארי: תסלחו לי אם שכחתי משהו, אבל הייתי וראיתי בעיניים ודיברתי איתם גם וראיתי מה שקורה בשטח.

מירב בן ארי: גם החוט המשולש, סליחה, יגאל, תסלח לי, פעילות חשובה מאוד.

מירב בן ארי: אין ספק שכיום במדינת ישראל יש איזה שהוא חוסר, יש לאקונה, יש מצב שבו אנו כמדינה מטפחים מאוד את הנוער עד גיל 18 בפנימיות הרווחה.

מירב בן ארי: נכון, יש גם כאלה שגם שם לא שורדים וגם נפלטים לרחוב, אני יודעת את זה, אבל עדיין בעיניי הבעיה המשמעותית של המדינה, ואני ממש אקצר, כדי שנוכל לשמוע הרבה אנשים כאן, הבעיה המשמעותית היא שבאיזה שהוא מקום אנחנו סוברים שהילד בגיל 18 או מתחתן או הולך לצבא, או שירות לאומי, ואז איזה יופי, אין מה לדאוג, הוא נמצא כבר במסגרת שעוטפת אותו.

מירב בן ארי: וכאן יש בעיה.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם רוב, אבל חלק מאותם חבר'ה צעירים בכלל לא הולכים למסגרת המשך אחרי פנימיות הרווחה.

מירב בן ארי: חלק מהם הולכים, מוכרים כחיילים בודדים, כמו שראיתי בדיורית המקסימה בתל אביב, שכבר חיילות שהיו בצבא והגיעו לדיורית ועדיין המשיכו, ארבעה חודשים אחרי הצבא, כחיילת בודדת, אבל אחרי זה מה?

מירב בן ארי: היא נתונה לחסדים של המפקד שלה שידאג לה לסידור.

מירב בן ארי: אנחנו, כמדינה, לא נותנים פתרון.

מירב בן ארי: מה גם שפתרון, אפילו חירומי, כיום הרבה פעמים, הייתי בבית דרור גם, שמעתי שהרבה חבר'ה אחרי גיל 20, או בחוט המשולש או בגלגל, הם צריכים מסגרת המשך.

מירב בן ארי: אגב, יכול להיות שהם צריכים רק שלטר חירומי, שגם ציפי תדבר עליו, יכול להיות שהיא צריכה הוסטל שיקומי אחרי זה להמשיך, ויכול להיות, מה שאנחנו רואים הרבה גם בדיורית של עלם, שחבר'ה שמגיעים לדירות הם כבר על הרגליים והם כבר מוכנים לתהליך רציני מאוד ואז הדירה נסגרת.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים להבין, וכולם יודעים את זה, הנושא הזה של הדיור ובית במדינת ישראל, הנושא הזה זה בנפשנו.

מירב בן ארי: לכן ביקשתי את הוועדה הזאת, ביקשתי לעמוד בראשה ואתם צריכים לדעת שכל כולי מגויסת לעניין.

מירב בן ארי: אני רוצה ראשית, לפני שאני מעבירה לציפי, להודות לכל מי שליווה אותי בתקופה הזאת.

מירב בן ארי: אנחנו רק בתחילת הדרך, אני ממשיכה לסייר, זה מאוד מעניין אותי גם לשמוע אתכם.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל מי שחשף אותי לעולם שלו ואני רוצה להודות במיוחד לחסרות הבית וחסרי הבית שדיברו איתי וסיפרו לי.

מירב בן ארי: אני יודעת שנמצאים פה גם ולדעתי הדרך הכי טובה זה לשמוע אותם.

מירב בן ארי: אני כבר יכולה להבטיח לכם, זה תהליך.

מירב בן ארי: אנחנו לא נצא מפה ונתקן את כל הבעיות של חסרי הבית בישראל, אבל אנחנו מתחילים.

מירב בן ארי: אנחנו מתחילים עם תקציב, עם כוונה לשנות מדיניות, שזה תקנות התע"ס להגדרה של דרי רחוב, שגם רן מלמד פה, שותפי, עזר לנו גם בנושא הזה, וכמובן עם בשורה לצעירים חסרי בית במדינת ישראל.

מירב בן ארי: המטרה של הוועדה הזאת היא פשוט לעסוק בדיני נפשות.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם משפט אחד לסיום, לפני שהגעתי לכנסת עבדתי עשר שנים עם נוער בסיכון.

מירב בן ארי: הנוער שלי לא היו נערים חסרי בית, הם היו נערים שהיה להם מה שנקרא הבעיות שלהם, אבל אחד הדברים שלמדתי בעבודה שלי, שברגע שאתה מתעסק בבני נוער אתה מתעסק בדיני נפשות.

מירב בן ארי: לכל ילד וילד או ילדה או צעיר וצעירה שנוציא מהרחוב וניתן להם אלטרנטיבה לחיים מוצלחים יותר, אנחנו מצילים דור שלם אחריו.

מירב בן ארי: בעיניי זה הדבר הכי חשוב, בעיניי זו המשמעות של הוועדה הזאת, הצלה ודיני נפשות.

מירב בן ארי: כעת אני רוצה כמובן לשמוע את גב' ציפי נחשון גליק, ממשרד הרווחה.

מירב בן ארי: הודיתי לך.

מירב בן ארי: אנחנו נשתדל לשמוע את כולכם, מי שרוצה להירשם צריך להירשם אצל ענת לזכות דיבור.

מירב בן ארי: אנחנו נשתדל, אבל חשוב שתדעו, זו רק השקת הוועדה.

מירב בן ארי: תהיה כאן עבודה וחס וחלילה אם לא נשמע אתכם יהיה לכם הרבה מקום בוועדה הזאת לומר את הדברים.

מירב בן ארי: בבקשה, ציפי.

<ציפי נחשון גליק: תודה רבה.

<ציפי נחשון גליק: כבוד גדול לשבת פה, בעיקר כשאתה בא לפה ואתה יודע שאתה תותקף רק קצת ולא הרבה, כי יש לך גם בשורות טובות.

<ציפי נחשון גליק: אז תודה לך באמת על כל הסיוע בנושא.

<ציפי נחשון גליק: אני רוצה לספר ולשתף שמשרד הרווחה, כשהוא מדבר על צעירים במצבי סיכון אנחנו מדברים על אוכלוסייה מגילאי 18 עד גיל 25, שנמצאים על רצף הסיכון, המצוקה והניתוק.

<ציפי נחשון גליק: הוזמנתי היום לספר על תוספת תקציב ובמה אנחנו הולכים לעשות את זה, אז בהתאם לצרכים של האוכלוסייה על קצה הרצף ככה המענים שבכוונתנו לייצר.

<ציפי נחשון גליק: חלק מהמענים קיימים, חלקם הם מאוד מאוד ותיקים, חלקם הם יחסית חדשים וחלקם הם ממש חדשים מהמדף.

<ציפי נחשון גליק: תוספת התקציב מתייחסים גם לצעירים במצבי סיכון, שמאפשרת לנו לייצר יותר מענים של דיור וזה מוכתב לנו.

<ציפי נחשון גליק: זאת אומרת כאשר מגיעה תוספת תקציב למשרד היא מסומנת עבור מה וחלק גדול מהתקציב מיועד לאוכלוסייה של קצה הרצף, כולל זנות.

<ציפי נחשון גליק: אז אני אתחיל ממענים של דיור, שאנחנו מייצרים אותם על הרצף, החל משלטר, מקלט, הלנת חירום, כל אחד איך הוא קורא לו, שמאפשרת קליטה 24 שעות ביממה לכאלה שנמצאים ממש ברחוב, במשבר, בסכנה וכו'.

<ציפי נחשון גליק: היום המשרד מפעיל שני מקלטים כאלה לנערות וצעירות, אחד במגזר הערבי בצפון, אחד בבאר שבע.

<ציפי נחשון גליק: אני אמנה קודם כל מה הרצף ואחר כך אני אספר מה אנחנו הולכים לעשות.

<ציפי נחשון גליק: אז קודם כל הלנת חירום.

<ציפי נחשון גליק: אחרי הלנת חירום יש לנו מודל שנקרא הוסטל, שהוא גם עובד 24 שעות ביממה, אבל הוא כבר מכיל בתוכו אוכלוסייה שאומרת 'רוצה אני' לעשות שינוי.

<ציפי נחשון גליק: יש מודעות ויש יכולת ראשונית להתחיל את השינוי.

<ציפי נחשון גליק: הם באים לתוך התכנית 24 שעות ביממה ומתקדמים איתם בין 8 חודשים לשנה באמת לעשות איתם את השינוי.

<ציפי נחשון גליק: אחרי ההוסטל יש לנו מודל של דירות מעבר, כאשר המודל הזה נחלק לשניים, דירות מעבר עם מדריך או מדריכת לילה ודירות מעבר בלי מדריך או מדריכת לילה.

<ציפי נחשון גליק: ושוב, בהתאם לקשיים או למאפיינים של אוכלוסיית היעד.

<ציפי נחשון גליק: יש לנו מודל חדש יחסית שכרגע בעיצומו של ביטוח, עם הביטוח הלאומי ומי שמפעיל אותו עבור הפיתוח זה עמותת קשת שנקרא דיורית.

<ציפי נחשון גליק: השלב האחרון והמתקדם יותר בנושא של פתרונות דיור לצעירים זה סיוע בשכר דירה, שכרגע אנחנו מקבלים ממש בפינצטה את הסיוע וזה עובר דרכי ואני כותבת למשרד השיכון ממש חריגים ובודדים.

<ציפי נחשון גליק: בתוספת התקציב בכוונתנו קודם כל להקצות תקציב לדיורית שפועלת בתל אביב, כי כרגע היא נשענת על תקציבים חד פעמיים של הביטוח הלאומי.

<ציפי נחשון גליק: כבר אנחנו יודעים שבתל אביב יש רשימת המתנה, אז אנחנו רוצים להקים עוד דיורית בתל אביב.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו רוצים להקים דיורית לצעירים בתל אביב ואנחנו רוצים להקים דיורית בחיפה.

<ציפי נחשון גליק: בירושלים היא בשלבי הקמה, עדיין כמודל פיילוט עם הביטוח הלאומי, שכבר יש משא ומתן מתקדם של עמותת אותות עם אוניברסיטת תל אביב.

<ציפי נחשון גליק: אני לא יודעת אם מישהו מכיר, דיורית זה מודל מקסים ויפה והוא באמת - - -

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד, כל הסיורים שלי באותות, אמרנו שסוף סוף ניפגש, תמר, אז ברוכה הבאה לוועדה.

<טלי מאור: אני אשמח להרחיב על המודל, אם תרצו.

<טלי מאור: אני מנהלת את הדיורית.

<ציפי נחשון גליק: בתל אביב הוא נמצא במעונות הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב, בירושלים הוא יהיה במעונות הסטודנטים בירושלים, וזו באמת ההזדמנות להודות גם לתמר ובעיקר לאסף, שמנהל את כל הפרויקטים והוא בשטח והוא המוציא לפועל.

<ציפי נחשון גליק: באמת ייאמר לזכותו ולזכותה של טלי, שמנהלת, שבאמת הקימו את זה כמעט מעכשיו לעכשיו ותוך כמה חודשים זה ממש התמלא.

<ציפי נחשון גליק: אז אמרתי, בנושא הדיורית האחרונה, זה בירושלים.

<ציפי נחשון גליק: יש לנו, כמו שאמרתי, דירות מעבר שכוללות מדריך שישן איתם.

<ציפי נחשון גליק: בכוונתנו להקים מספר דירות מעבר באמצעות הרשויות המקומיות.

<ציפי נחשון גליק: היתרון של הרשויות המקומיות, שעל כל שקל שאנחנו נותנים הם מוסיפים 25%.

מירב בן ארי: יואב בא בזמן.

מירב בן ארי: תגידי לנו רק כמה דירות אנחנו הולכים להקים מהתקציב שיש.

<ציפי נחשון גליק: עם הרשויות המקומיות אנחנו רוצים להקים 10 דירות מעבר.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו בוחרים רשויות בהתאם לקריטריונים שמוכתבים לנו על ידי אנשי התקציבים.

<ציפי נחשון גליק: יש לנו דירות מעבר בשיתוף עם עמותה שנקראת ילדים בסיכוי.

<ציפי נחשון גליק: בעצם הדירות האלה הן ללא מדריך, כי הן מיועדות לבוגרי פנימיות, כאשר זה במיזם משותף, זה 50% מתקציב המשרד, 50% מתקציב העמותה.

<ציפי נחשון גליק: כרגע פועלות 28 דירות במשותף ובכוונתנו להגדיל לעוד 10 דירות במיזם משותף, 50% המשרד ו-50% העמותה.

<ציפי נחשון גליק: באמצעות חסות הנוער יוקמו עוד 5 דירות מעבר לחסות הנוער ועוד דירה אחת לחסות הנוער.

<ציפי נחשון גליק: לחסות הנוער, נדמה לי 4 או 5, אני כבר לא זוכרת כמה - - -

<קריאה: 6 דירות.

<ציפי נחשון גליק: לא זוכרת, 5 או 6 דירות.

<ציפי נחשון גליק: ודירה אחת לבוגרי הקהילות הטיפוליות מאלכוהול.

<ציפי נחשון גליק: זה על פי הנתונים, גם של חסות הנוער וגם של ההתמכרויות.

<ציפי נחשון גליק: זה בנושא של דירות המעבר.

<ציפי נחשון גליק: בנושא של ההוסטלים יש לנו כרגע עוד - - -

מירב בן ארי: הוסטלים ושלטרים גם.

<ציפי נחשון גליק: תיכף, אני לא הכנסתי את השלטרים.

<ציפי נחשון גליק: זה נכנס לכותרת של חסרי עורף משפחתי והשלטרים, שזו אוכלוסייה ממש בקצה הרצף, נכנס לתוספת תקציב של קצה הרצף.

<ציפי נחשון גליק: אלה תקציבים לאנשים, כמו שאמרתי, שכבר מסוגלים להביא את השינוי, הם לא מוגדרים קצה הרצף.

<ציפי נחשון גליק: יש לנו כרגע הוסטל שעובד מתקציב מלא של המשרד, לצעירות במגזר הערבי בצפון הארץ, ויש לנו שני הוסטלים שעובדים בירושלים, אחד לצעירים ואחד לצעירים, בשיתוף פעולה כולל תקציב של עמותת החוט המשולש.

<ציפי נחשון גליק: נמצא פה יגאל גולדשטיין - - -

<ציפי לפלר: עם עיריית ירושלים.

<ציפי נחשון גליק: לשני הוסטלים?

<ציפי נחשון גליק: ממש לא.

<ציפי נחשון גליק: לא, זה מיזם משותף.

<ציפי לפלר: לא נתווכח על זה.

<ציפי נחשון גליק: אוקיי.

<ציפי נחשון גליק: זה מיזם משותף של המשרד שעשה התקשרות.

<ציפי נחשון גליק: אני מוכרחה לציין שהיוזמה היא בכלל של יגאל שהתחיל להפעיל את ההוסטל לצעירות על חשבונו במשך כמעט שנתיים ואחרי שנתיים פנה למשרד, לפני ארבע או חמש שנים בערך, באמת לעשות איתו מיזם משותף.

<ציפי נחשון גליק: אז יש לנו כרגע שני הוסטלים שעובדים במיזם משותף.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו מתכוונים להפסיק את המיזם המשותף ולהפעיל מתקציב מלא של המשרד, כי בכל זאת להקים הוסטל זה 1,300,000 שקלים בשנה וזה כבד על עמותה שבעצם מביאה הרבה מאוד תקציב - - -

מירב בן ארי: כשאת אומרת לתת מימון מלא, את מדברת על יגאל, על החוט המשולש?

<ציפי נחשון גליק: כן, כרגע זה עובד במימון שלנו ושל העמותה, ממש חצי חצי.

<ציפי נחשון גליק: מהתקציב הנוכחי, שיש הגדלה, זה ייצא למכרז ומי שזוכה אני מרוצה.

מירב בן ארי: זה אומר גם על הגלגל בירושלים?

<ציפי נחשון גליק: לא, תיכף אני מגיעה לגלגל.

<ציפי נחשון גליק: זה בנושא של מענה דיור לחסרי עורף משפחתי.

<ציפי נחשון גליק: אני אומר עוד משהו, בחודשיים האחרונים אנחנו מקיימים דיונים עם הג'וינט.

<ציפי נחשון גליק: יש אוכלוסייה של מאות צעירים שעלו ארצה מחבר העמים כבודדים.

<ציפי נחשון גליק: הם עלו כבני נוער והם נמצאים היום בפנימיות.

<ציפי נחשון גליק: עד היום הג'וינט טיפל בהם, גם במענה של דיור וגם במענה של טיפול.

<ציפי נחשון גליק: המשרד התבקש להיכנס להמשך הטיפול אחרי שהג'וינט מסיים את עבודתו, כי זה היה צו השעה באותם זמנים, לפני חמש שנים - - -

<קריאה: 20 שנה.

<ציפי נחשון גליק: לפני עשרים שנה.

<ציפי נחשון גליק: אוקיי, אז הקטנים מביניהם הם כבר צעירים ובעצם גם מהתקציב הזה אנחנו נספק להם מענה של דיור.

<ציפי נחשון גליק: זה בנושא של מענה דיור לחסרי עורף משפחתי.

<ציפי נחשון גליק: בנושא של תוספת תקציב לאוכלוסייה בקצה הרצף, כולל זנות, שם אנחנו מקימים בעצם את כל הלנות החירום.

מירב בן ארי: כן, בואי נדבר על זה כי זה הכי חשוב.

<ציפי נחשון גליק: בתוך זה נכנס התקציב של עיריית ירושלים.

<ציפי נחשון גליק: זו הלנת חירום חדשה לצעירים וחצי הלנת חירום לצעירות, שכיום היא קיימת על ידי עמותת עלם, מה שאת קוראת לו - - -

מירב בן ארי: כן, הגלגל.

<קריאה: זה לא חצי, זה הלנת חירום לצעירות.

<ציפי נחשון גליק: לא, אבל היא חצי מתקציב - - -

<ציפי לפלר: בסדר, אבל ההתערבות.

<ציפי נחשון גליק: בואי נגיד שתקציב המשרד לא בא לידי ביטוי בשלטר של הבנות ולכן - - -

<קריאה: זה 300,000 של עיריית ירושלים ו - - -

מירב בן ארי: נכון.

<ציפי לפלר: משרד הרווחה שם 600,000 שקל.

<ציפי נחשון גליק: עכשיו, זה מה שאני אומרת.

<ציפי לפלר: אני אתייחס אחר כך.

<ציפי נחשון גליק: חלק מהתקציב הולך לעיריית ירושלים, שהיא תעשה את ההתקשרות עם מי שיזכה אצלה במכרז.

מירב בן ארי: אילה חקלאי, את יוצאת למכרז על גלגל?

<קריאה: לא, לא, לא.

<קריאה: אנחנו שותפים ל - - -

מירב בן ארי: איך גלגל, תסבירי לי איך הם עובדים 24 שעות.

<ציפי לפלר: אני עוד מעט אסביר.

<ציפי לפלר: כשציפי תסיים.

מירב בן ארי: תתייחסי רגע לנקודה שלי, איך גלגל יעבוד 24 שעות וב-10:00 בבוקר לא ישלח את הבנות?

<ציפי לפלר: אנחנו עומדים לפתוח, בעקבות ההודעה התקציבית של משרד הרווחה, שתי מסגרות, אחת לצעירים בנים, 18-24, ולצעירות.

<ציפי לפלר: הבנים, אנחנו בתהליך של חיפוש מבנה, אני אומרת את זה פה.

<ציפי לפלר: לצערי התקצוב שאני מקבלת בתוך התקציב לשכר דירה לא מספיק, אין לי תקצוב להצטיידות והתאמת המבנה.

<ציפי לפלר: זה לבנים, אבל אנחנו בתהליך של חיפוש מבנה.

<ציפי לפלר: לגבי הבנות, אנחנו הולכים למיזם משותף יחד עם עלם, כשעלם, אם תרצו להתייחס, אני אשמח.

<ציפי לפלר: ובעצם שתי המסגרות, גם של הצעירים וגם של הצעירות, ייתנו מענה 24/7.

<ציפי לפלר: התקציב כולל, אצל הצעירים זה 1,200,000 שקל, אצל הצעירות יש 600,000 של משרד הרווחה, 650,000 שעלם שם ו-300,000 שעיריית ירושלים שמה באמצעות המחלקה לקידום נוער.

<ציפי לפלר: אלה שתי המסגרות ושתי המסגרות יעבדו 24/7.

מירב בן ארי: אז בואו נתקדם על זה, כי זה קריטי לי בעיקר עכשיו שאנחנו לקראת החורף.

מירב בן ארי: עכשיו שיש את הכסף וקידום נוער בעיריית ירושלים שמים 300,000, כבר הרבה שנים מאז שגלגל קם, ועלם כמובן שם את התקציב שלו.

מירב בן ארי: שלום, אדוני.

מירב בן ארי: יושב ראש ועדת העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: תודה רבה שהצטרפת.

מירב בן ארי: הנה, גם אלי הגיע בדיוק בזמן, תגידי לנו, מתי בעצם אנחנו יכולים לחסרי או חסרות הבית של גלגל שהשלטר שלהם יעבוד 24 שעות - - - הנה היא יושבת כאן, מקסימה.

מירב בן ארי: פגשתי את ריקי בגלגל, אבל הצוות כאן והדס, מתי אנחנו יכולים להגיד, תנו לנו איזה בשורה, שגלגל יעבוד 24 שעות.

<ציפי לפלר: שוב, זה גם מותנה במציאת - - -

מירב בן ארי: יש מקום בגלגל.

<ציפי לפלר: לא, אין מקום, צריך מבנה אחר.

<ציפי לפלר: המקום לא מספיק.

<ציפי לפלר: אנחנו גם מגדילים את מספר המשתתפים.

מירב בן ארי: המשתתפות.

<ציפי לפלר: בהחלט.

<קריאה: אנחנו ביחד איתם במקום הזה.

<ציפי לפלר: זה גם העניין של מציאת מבנה וזה גם לראות, אנחנו עכשיו בתהליך יחד עם עלם, יחד עם ציפי לבדיקה אם התקציב שהוקצה אכן יספיק.

מירב בן ארי: הבנתי.

מירב בן ארי: אז בוא נגיד שאם יש בעיה שהנושא מתעכב בגלל ענייני תקציב, זה צריך לחזור אלינו לוועדה.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה להבין, עכשיו שמעתי את זה פעם ראשונה, שגלגל עובר פיזית למקום אחר, על מנת להגדיל את מספר המשתתפות ואת - - -

<ציפי לפלר: השלטר.

מירב בן ארי: ואתם מחפשים בימים אלה מקום חלופי, ובמקביל אתם מחפשים גם מקום לצעירים.

<ציפי לפלר: הם מחפשים - - -

מירב בן ארי: גברתי בלבן, תציגי את עצמך גם.

<יהודית גבאי: שמי יהודית גבאי, אני מנהלת את היחידה הטיפול לטיפול במתבגרים, של אגף הרווחה בעיריית ירושלים.

מירב בן ארי: ציפי, את רוצה להוסיף עוד משהו או שניתן לחברי הכנסת?

<ציפי נחשון גליק: לנושא השלטר בירושלים.

מירב בן ארי: ואני רוצה גם שתתייחסי לשלטר של הלהט"ב והשלטר של תל אביב.

<ציפי לפלר: אני רק רוצה להוסיף משפט אחד.

<ציפי לפלר: בעצם בחודשיים האחרונים ראש העיר מוביל מהלך מאוד מאוד משמעותי, אתמול בערב גם היה מפגש של קרוב ל-20 חבר'ה מאוד מאוד מחויבים לנושא.

<ציפי לפלר: אנחנו היום באיזה שהוא תהליך של מיפוי, מצד אחד של הצרכים, מצד שני של המענים הקיימים והחוסרים.

<ציפי לפלר: כרגע אנחנו מתמקדים בשני השלטרים, אבל אין לי ספק שאנחנו נציג גם תכניות נוספות על הרצף של דברים חסרים, כולל לצעירים מתחת לגיל 18.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אני יודעת שהעירייה מגויסת, בחסות ראש העיר.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש באמת גם התערבות, אתן שולטות גם בפרטים.

מירב בן ארי: אני כן הייתי רוצה לדעת, אם אנחנו נתקעים על עניין תקציב - - - אם זה על ענייני מקום אני סמוכה ובטוחה שאתם מבינים גם את הצורך הדחוף, בעיקר לקראת החורף, של לתת מענה לאותם צעירים כדי להוציא אותם מהרחוב.

מירב בן ארי: ציפי, רק בקצרה, כדי שנספיק גם לשמוע את האחרים על העניין של תל אביב.

מירב בן ארי: גם יואב פה והוא יוכל - - -

<ציפי נחשון גליק: אנחנו רוצים להקים עוד שלוש הלנות חירום באזור המרכז, בתל אביב, שהן דיפרנציאליות, אחת לצעירות בסיכון, אחת לצעירות בזנות ואחת לאוכלוסיית טרנסג'נדרים ואנחנו רוצים להקים הוסטל שיקומי לאוכלוסיית הטרנסג'נדרים.

<ציפי נחשון גליק: ביתרת התקציב אנחנו מתכוונים להקים עשרה מרחבים בגודל קטן לקטינות בזנות, בהתאם ל - - -

מירב בן ארי: שזה בעיריות קטנות, לא תל אביב או חיפה.

<ציפי נחשון גליק: לא, וברשויות שהן יותר גדולות להקים שישה.

<ציפי נחשון גליק: המרחבים האלה, זה בעקבות נתונים שאנחנו אספנו לגבי קטינות בזנות, מהרשויות המקומיות.

מירב בן ארי: מרחבים זה כמו walk in center, אלה מקומות ש - - -

<ציפי נחשון גליק: זה מקום שהוא לא פתוח כל יום.

<ציפי נחשון גליק: עושים עבודת חיזור אחרי הנערות ומשתדלים להביא אותן כמה שיותר לתוך מרחב כדי למזער נזק ומשם תוך כדי קשר לייצר אמון ולהבנות תכנית שיקום.

<ציפי נחשון גליק: זה הרעיון.

<ציפי נחשון גליק: מה שחשוב לי להדגיש, הכסף מסומן, אבל אם משרד הרווחה צריך לצאת למכרז אז אני אומרת לכם שזה יהיה פתוח אולי באוקטובר2016.

מירב בן ארי: זה חשוב, כי יואב גם פה.

מירב בן ארי: גם יואב כאן וגם עיריית ירושלים.

<ציפי נחשון גליק: אוקטובר 2016.

<ציפי נחשון גליק: כך שיותר קל למשרד לעשות פטור ממכרז לרשות מקומית ושהרשות המקומית תיקח אחריות ותפעיל מסגרת, גם אם היא לא מיועדת רק לתושבי ירושלים, וזה מה שירושלים עשתה.

<ציפי נחשון גליק: אותו דבר אני מצפה שעיריית תל אביב תיקח על עצמה, בגלל שרוב הצעירים בזנות ובקצה הרצף מסתובבים במרחבי תל אביב, שהיא כן תיקח על עצמה להפעיל את זה, כי זה יהיה בדרך הכי מהירה להקים את המסגרות האלה.

מירב בן ארי: מאשר לחכות.

<ציפי נחשון גליק: בדיוק.

מירב בן ארי: זו הערה חשובה מאוד.

מירב בן ארי: הנקודה הזו היא מאוד מאוד חשובה.

מירב בן ארי: יש גם את העמותות אבל גם הרשויות, העניין של באמת לקחת את זה אליכם.

מירב בן ארי: בבקשה, חבר הכנסת נגוסה, כי הוא צריך ללכת.

מירב בן ארי: אנחנו נעשה חבר כנסת וכמובן איש מקצוע.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני באתי באמצע דיון בוועדת הכנסת, כי הנושא מאוד חשוב לי ואני מכיר את הנושא כעובד סוציאלי, זה נושא שצריך לטפל בו.

אברהם נגוסה: אני מברך את חברת הכנסת מיכל בן ארי, שהיא לקחה את האתגר הזה.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב ואני איתך וגם חברי כנסת אחרים.

אברהם נגוסה: זה נושא שצריך לטפל בו לקראת החורף.

אברהם נגוסה: אני כעובד סוציאלי שטיפלתי בנושא הזה מכיר את הצרכים.

אברהם נגוסה: אני איתך, אני מתנצל שאני צריך ללכת לוועדת הכנסת ותמשיכו, אני איתך.

מירב בן ארי: תודה רבה, חבר הכנסת נגוסה.

<אילה קדמי חקלאי: רק הערה קצרה.

<אילה קדמי חקלאי: ביוזמה של ראש העיר הוא הטיל עלינו, על קידום נוער וצעירים, לתכלל את שלל הפתרונות שנמצאים באזור ירושלים.

<אילה קדמי חקלאי: במסגרת הזו באמת נעשה מיפוי כשהמטרה היא, ואני חושבת שמזה אפשר לקחת משהו, שבמסגרת העירונית גוף מקצועי כזה או אחר יוכל לראות תהליך על הרצף, של מדרות הרחוב, מממש הרחוב והזולות ועד לשיקום נורמטיבי וכמעט מוחלט ואז אותו גוף עירוני של המגזר הציבורי יוכל גם לנתב, גם להוביל, פשוט לארגן.

<אילה קדמי חקלאי: יש הרבה מאוד עמותות והרבה מאוד פתרונות, חסר סוג מסוים של ארגון ולכן הרבה פעמים לא רואים את הרצף הטיפולי השיקומי.

<אילה קדמי חקלאי: אני חושבת שזה איזה שהוא מודל שעכשיו אנחנו מנסים לבנות וזה לא פשוט ויש הרבה מאוד מוטיבציות, אבל זה ייבנה בסיכומו של דבר.

<אילה קדמי חקלאי: נדמה לי שחשוב שעיריות אחרות ייקחו את הדבר הזה בחשבון ואולי אפשר יהיה לבנות מודל ארצי של התערבות מגיל 18 עד גיל 26, שלבים שונים של צרכים, שלבים שונים של פתרונות בקטע מדיני.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני חייבת לשאול שאלה, תעני לזה את, כי גם את מעיריית ירושלים.

מירב בן ארי: אני חייבת גם לומר, שחברי הכנסת ישמעו, האם יכול להיות, לפי מה שנראה לי, ואתם מספיק זמן בעיריית ירושלים, יש שינוי של המדיניות בנושא של חסרי בית?

מירב בן ארי: אתם מרגישים שבתקופה האחרונה זה עלה יותר לסדר היום החברתי?

<יהודית גבאי: בהחלט כן.

<יהודית גבאי: אני מרגישה שיש בולטות של העניין של חסרי הבית וזה מאוד חשוב וזה באמת מוביל את כל התהליך המאוד משמעותי שאנחנו עושים בעיריית ירושלים בהקשר הזה, אבל כמנהלת שירות שמטפל בנוער וצעירים אני מרגישה מחויבת להביא באמת את הצרכים של אלה שפחות עושים את הרעש.

<יהודית גבאי: גם צעירים שזקוקים מאוד מאוד, בין אלה שדיברת עליהם, ללא עורף משפחתי שמסיימים מסגרות, ואחרים שבאמת מתמודדים עם משימות מאוד מאוד קשות.

<יהודית גבאי: האוכלוסייה הזו פחות מובלטת והיא מאוד נזקקת.

<יהודית גבאי: מה שאני רוצה להגיד דרך זה, אני חושבת שלאוכלוסייה הזו צריך גם להתכוונן כשירות שבאמת מטפל באוכלוסייה הזו.

<יהודית גבאי: מעולם לא תוקצבתי בהקשר הזה של צעירים, גם ברמת כוח אדם.

<יהודית גבאי: כלומר באמת בונים הרבה תכניות שהן מאוד משמעותיות, הן מאוד חשובות, אבל מישהו צריך לטפל גם בצעירים האלה בתוך הקהילה, אנחנו בסך הכול רוצים לעזור להם להשתלב בקהילה.

<יהודית גבאי: לעניין הזה אין מספיק התייחסות.

<יהודית גבאי: אני רוצה להגיד שאני ממש עושה משפטי שלמה אצלי בתוך השירות.

<יהודית גבאי: לצערי אני תמיד נותנת עדיפות לילדים בני 12-13 שמגיעים למצבים מאוד מאוד קיצוניים והצעירים תמיד ממתינים.

מירב בן ארי: נכון.

<יהודית גבאי: אני מרגישה צורך שאנחנו חייבים לתת את הדעת עליהם וגם להתייחס לזה ברמת כוח האדם, שהם מטפלים בקהילה בצעירים.

מירב בן ארי: בסדר גמור, תודה על ההערה.

מירב בן ארי: אני רוצה רק לחדד לוועדה.

מירב בן ארי: מה שהוסכם בין משרד האוצר למשרד הרווחה זה 7 מיליון ₪ לדירות המעבר ו-12 מיליון ₪ לשלטרים והוסטלים לטובת חסרי הבית.

מירב בן ארי: נכון, ציפי, מדויק?

מירב בן ארי: חשוב שזה יהיה כאן.

מירב בן ארי: שתדעו שזה הסכם בין משרד הרווחה למשרד האוצר.

מירב בן ארי: הייתה כאן עבודת שטח רצינית מאוד - - -

<רעות גיא: מירב, לא כל כך הבנו.

<רעות גיא: 7 מתוך ה-12?

מירב בן ארי: לא, 19.

מירב בן ארי: רעות, תפרגני לנו פה.

<רעות גיא: לא, פשוט מתמטית זה לא - - -

מירב בן ארי: וכמובן התהליך שציפי התחילה מול משרד השיכון לגבי הקריטריונים של חסרי בית צעירים, שגם עליהם אנחנו עובדים במקביל.

מירב בן ארי: חבר הכנסת שמולי, אתה רוצה להתייחס?

מירב בן ארי: אחרי זה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: אני רוצה להקשיב.

מירב בן ארי: בבקשה, יואב בן ארצי, עיריית תל אביב, מנהל היחידה להתמכרויות, דרי רחוב ושיקום האסיר.

מירב בן ארי: וגם שותף שלי עוד מעיריית תל אביב.

<יואב בן ארצי: קודם כל תודה לך על קידום העניינים.

<יואב בן ארצי: אני אדבר בשני כובעים, התמכרויות ודרי רחוב.

מירב בן ארי: ואני רוצה, יואב, שתתייחס גם למה שציפי אמרה כאן, לגבי המיזם המשותף וכאלה.

מירב בן ארי: זו הערה חשובה.

<יואב בן ארצי: קטונתי.

<ציפי נחשון גליק: נכון, את זה צריך לעשות רק עם מנהלת האגף.

<יואב בן ארצי: מנהלת המינהל.

<יואב בן ארצי: אני עוד לא שם.

מירב בן ארי: יום אחד, יואב, אתה יודע.

<יואב בן ארצי: או שכן או שלא.

<יואב בן ארצי: בכל מקרה, לגבי הנושא של דירות מעבר, אנחנו אמורים להקים שתי דירות, אחת כבר בינואר לנשים.

<יואב בן ארצי: אנחנו מדברים על גילאי 18 פלוס בהצהרה, אני חושב שבפועל יהיה 30-40 לפי מיפוי של צרכים בשטח, נשים מכורות נקיות, שזה עונה על רצף טיפולי שיש לנו.

<יואב בן ארצי: גם מרכז יום נשים, גם טיפול יחידתי, גם טיפול קבוצתי וגם המשך בתוך הקהילה.

<יואב בן ארצי: כנ"ל בעתיד, יותר ביוני-יולי, כשנלמד תוך כדי תנועה את הצורך הזה ואת המענה, נקים גם דירה לגברים.

<יואב בן ארצי: אנחנו מדברים על חמש השמות, חמש נשים, חמישה גברים, סך הכול עשר השמות.

<יואב בן ארצי: הלאקונה המשמעותית, וכאן אני מניח שעלם יהיו איתי לגמרי, זה לגבי צעירים.

<יואב בן ארצי: כשאני אומר צעירים אני מתכוון לבני נוער וצעירים, כאשר אני נתקל לפחות בקושי לספק מענה באמצעות עמותת לשובע שנותנת לי מענה לכ-100 דרי רחוב מדי לילה מאוכלוסיית הצעירים.

<יואב בן ארצי: עמותת לשובע מקשה על סיפוק המענה, אבל אני חייב לציין שגם אני לא שש להפנות אותם לעמותת לשובע.

<יואב בן ארצי: הייתי מאוד רוצה להבחין בין האוכלוסיות, הייתי רוצה שאוכלוסייה כזו של צעירים לא תיפגש עם אוכלוסייה של, אין לי מילה אחרת, טיפוסים.

<יואב בן ארצי: המקום שהם נמצאים זה אפיזודה בחיים ודרי רחוב זה כבר לא אפיזודה, זה כבר אורח חיים, לצערנו.

<יואב בן ארצי: מאוד קשה להוציא אותם.

<יואב בן ארצי: הרעיון הוא להפריד בין שתי האוכלוסיות ולהקים מענה שלטרי, הלנתי, הוסטלי, איך שתכנו את זה, על רצף כזה או אחר, אבל קודם כל קורת גג ללילה.

<ציפי נחשון גליק: הם מוגדרים דרי רחוב?

<יואב בן ארצי: בגילאים אני מתכוון ל-18-25.

מירב בן ארי: זה בדיוק השלטר שאנחנו רוצים ל - - -

<ציפי נחשון גליק: לכן אני שואלת אם אלה דרי רחוב, או מה שאנחנו קוראים חסרי קורת גג.

<ציפי נחשון גליק: זה הבדל.

<ציפי נחשון גליק: אתה יודע יותר טוב ממני בהגדרה של דרי רחוב, אתה מדבר על צעירים שנופלים בקטגוריה של דרי רחוב או חסרי קורת גג?

<יואב בן ארצי: ציפי, תנו לי רגע להבהיר.

<יואב בן ארצי: הייתי לא רוצה ליפול בהגדרה של דרות רחוב.

<יואב בן ארצי: ההגדרה הזו כבר מזמן לא תקפה ולא רלוונטית לימינו אנו.

<יואב בן ארצי: 3.33 אמור להשתנות כבר מזמן.

מירב בן ארי: נכון, וגם הגשנו לשר המלצות.

<יואב בן ארצי: לכן מבחינתי חסרי קורת גג, דרי רחוב, מחוסרי דיור, היינו הך, אנשים שאין להם איפה לישון בלילה.

<יואב בן ארצי: זהו, זאת האוכלוסייה.

<יואב בן ארצי: אז בואו נתאים את ההגדרות, נהיה בטרמינולוגיה שהיא שווה לכול.

<יואב בן ארצי: זו לאקונה מאוד משמעותית.

<יואב בן ארצי: הנה חורף מתקרב, אני מרגיש שעוד פעם אני עומד בפני דלת שהיא חצי פתוחה עם לשובע, כשהמקום הרעיוני המקצועי, עוד פעם, זה לא לשלוח לשם.

<יואב בן ארצי: אין לי שום מענה אחר, אין לנו, עלם, אני איתכם ביחד, וזו באמת לאקונה שאני מאוד מקווה שהיא במהרה תבוא לידי ביטוי.

<יואב בן ארצי: לגבי החלטות שקשורות בגורמים שמעליי, אני בטח לא יכול לקבל, בטח לא יכול להצהיר אותן פה.

<יואב בן ארצי: זהו.

מירב בן ארי: אילה, רק הערה קטנה.

<אילה קדמי חקלאי: רק הערה קטנה.

<אילה קדמי חקלאי: אנחנו בקידום נוער וצעירים מפעילים כבר משהו כמו 15 שנה דירות מעבר, אחת לבנים ואחת לבנות, של אותן חבר'ה שהוגדרו בזמנו כדרי רחוב והיו במצבי הקצה קצה קצה קיצוניים.

<אילה קדמי חקלאי: אני חושבת שאפשר ללמוד מהמודל שהופעל, משום שאחוזי ההצלחה פנומינלים, חבר'ה שמסיימים את השנה בדירות וממש ממש ממש חיים באופן נורמטיבי, כן או לא עם סיוע בשכר דירה ממשרד השיכון.

<אילה קדמי חקלאי: לכן אני בהחלט פתוחה להראות לעניין הזה, לשתף, כי יש הרבה מאוד ידע בעניין.

איציק שמולי: מה קורה במקומות שזה לא תל אביב או ירושלים?

מירב בן ארי: אז עכשיו אנחנו נדבר עם חיפה ואנחנו גם נתייחס.

מירב בן ארי: אני רק רוצה להתייחס למה שיואב בן ארצי אמר, נקודה מאוד חשובה, שהוועדה הזו תעסוק בישיבתה הבאה וגם ציפי מודעת לה, זה שינוי של תקנות 3.33, כבר העברנו הצעה לשר, יגיעו אותם גורמים מהייעוצים המשפטיים ונראה איך אנחנו מרחיבים את ההגדרה, כי כיום היא בהחלט לא רלוונטית לנושא של דרי רחוב.

מירב בן ארי: זה גם מה שאני ורן עשינו.

<קריאה: גם מריה אמורה להיות בישיבה.

מירב בן ארי: נכון, כמובן.

מירב בן ארי: רק עיריית חיפה, זה בשביל חבר הכנסת איציק שמולי וגם - - -

<קריאה: גם אילת.

<קריאה: היא לא פה, אבל היא גם רלוונטית מאוד לעניין.

מירב בן ארי: כן, אנחנו הזמנו נציג שלהם.

מירב בן ארי: מי מעיריית חיפה?

<אריה דרזי: אמרו כאן כמה דברים, אני רק אסכם אותך, שבהחלט כבר צריך למחוק את הנושא הזה של דרי רחוב ומחוסרי דיור, כי ההגדרה הזאת באה, אני מניח, לחסוך תקציבים או משהו.

<אריה דרזי: אז עם זה סיימנו.

<אריה דרזי: עלה הנושא של כוח אדם וחייבים לעסוק בנושא כוח האדם.

<אריה דרזי: קורת הגג היא לא השיקום, יש לנו הרבה מעבר לזה, המון עבודה בנושא השיקומי וזה דורש משאבים.

<אריה דרזי: כשאנחנו מקצים קורת גג זה דורש גם לדאוג לכוח אדם מקביל, גם לעבודת האיתור, שיש כאן גורמים שכן עוסקים בשטח וגם לטיפול.

<אריה דרזי: שני הדברים.

מירב בן ארי: אתה מדבר על העובדים בעירייה?

<אריה דרזי: בקהילה.

<אריה דרזי: רק לציין את חיפה כמטרופולין, ואנחנו מוצאים הרבה צעירים שמגיעים מהכפרים וממקומות אחרים לחיפה, לישון בגנים ציבוריים ומקומות כאלה.

<אריה דרזי: אנחנו לא לוקחים אחריות על הצעירים האלה כי המשאבים שלנו מצומצמים וגם על כך יש לתת את הדעת, שאם מקימים איזה שהיא מסגרת בצפון, שתהיה אולי מחוזית ותכלול גם אותם.

<אריה דרזי: חיפה היא עיר מעורבת ומגיעים קרובי משפחה מכל מקום ואין להם איפה לישון ואנחנו מוצאים אותם ברחובות.

מירב בן ארי: אני יכולה לשאול אותך היום מה יש לרשות חוץ מעמותת סחלב שעובדת בחיפה?

מירב בן ארי: חוץ מסחלב, מה מדינת ישראל עושה היום בחיפה לטובת העניין?

<אריה דרזי: אנחנו עם דירת מעבר כבר תקופה של ארבע שנים לפחות, אבל יש לנו ארבע השמות לשנה, זה מה שיש לנו.

<ציפי נחשון גליק: ארבע לצעירים, ארבע לצעירות ויש את חסרי קורת גג.

<אריה דרזי: אני מדבר כרגע על צעירים וצעירות.

<אריה דרזי: אנחנו משתתפים גם באופק נשי, כלומר יש צעירות בסיכון, או בזנות, שכן יש להן מסגרת מתאימה שיכולה לקלוט אותן, גם טיפולית.

<אריה דרזי: לגבי צעירים אנחנו בבעיה.

<אריה דרזי: לצעירות אנחנו נמצא איכשהו, אבל חייבים להקים - - - אני שמעתי כאן על הנושא של דיורית והרחבה של דירת מעבר ואני רק יכול לברך על זה, כי אנחנו זקוקים, באמת.

<אריה דרזי: זה מעט מדי, כשאנחנו מדברים על מספרים כאלה בודדים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס?

אלי אלאלוף: אני יכול לדבר בשם באר שבע.

מיכל בירן: למעשה אני נאלצת להמשיך הלאה, רק רציתי לבוא ולפרגן לעבודה החשובה שאתם עושים.

מיכל בירן: אני מתנצלת, זה יום כזה שקורים בו הרבה דברים במקביל.

מיכל בירן: אז כל הכבוד, מירב, ואני לרשותכם במה שצריך.

מירב בן ארי: תודה רבה לך.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אלאלוף, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני אמשיך להקשיב ותיתני לנו בסוף.

מירב בן ארי: אין בעיה.

איציק שמולי: אני אגיד משהו.

איציק שמולי: יצא לי להתחבר להערה של יואב, בדיוק אמרתי ליושב ראש ועדת העבודה והרווחה - - - קודם כל גילוי נאות, אני רק עכשיו זיהיתי את אריה, שהתנדבתי אצלו שלוש שנים במחלקה לקידום נוער בחיפה, או שנתיים.

איציק שמולי: השנים עשו לך טוב, אריה.

איציק שמולי: שיירשם לפרוטוקול.

<אריה דרזי: בתחום הזה צריכים להישאר צעירים.

איציק שמולי: אמרתי ליושב ראש, שלמתבונן מהצד שמגיע עם הרבה נכונות וכוונות טובות, מרוב עצים לא רואים את היער.

איציק שמולי: כאילו מרוב הגדרות ודירה ודיורית, אני הלכתי לאיבוד לגמרי.

איציק שמולי: אני לא יודע איך אתם עושים את זה.

איציק שמולי: לכן אני חושב שחלק מרכזי מהעבודה של הוועדה זה לא רק להביא כסף, אלא גם לעשות סדר בהגדרות, כי אם יש איזה שהוא נער שעכשיו אין לו איך לעבור את הלילות הגשומים האלה כי הוא לא נופל בהגדרה של דרי רחוב אז זה אללה יוסטור.

איציק שמולי: צריך לטפל בזה.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו מדברים מגיל 18 פלוס.

<ציפי נחשון גליק: עד גיל 18 יש פתרונות אחרים.

<ציפי נחשון גליק: פה הדיור הוא ל-18 פלוס, לנוער זה אחרת.

<אסף שמול: אני אשמח אם אפשר להוסיף משהו.

מירב בן ארי: מאיפה אתה?

<אסף שמול: אני מעלם בחיפה.

מירב בן ארי: תן רגע לרעות גיא, עמותת עלם, ואחריה תתייחס.

<רעות גיא: אני קודם כל גם רוצה מאוד להצטרף לברכות, מירב, וזה לא באמת בשביל לבזבז פה את הזמן, אבל זה לא מובן מאליו בכלל.

<רעות גיא: בתור עמותה ש-10 שנים, משנת 2002, מטפלת בשתי ערי מטרופולין גדולות, ירושלים ותל אביב, בקהל היעד של צעירים וצעירות חסרי הבית בגילאי 18 עד 26, אנחנו באמת מרגישים גם את העידוד שלך, של הדבר הזה, בתקשורת, בכל במה, בכנסת, אם יש לך דקה, אם יש לך 20 שניות, מול הרשויות, שזה גם לא מובן מאליו.

<רעות גיא: קוראים לנו לדיונים, בוא נגיד שאנחנו לא סובלים מזה שקוראים לנו להרבה דיונים אצל ראש העיר וכו'.

<רעות גיא: זה המצב שצריך להיות, ככה זה צריך להיראות ואני באמת רוצה להודות לך, לא רק בשמי, באמת, בשם כל הצעירים והצעירות שפגשת.

<רעות גיא: זה לא מובן מאליו.

<רעות גיא: הסיפור הזה של הכרה במצבם, ההסתכלות הזו בעיניים, לגעת מקרוב, זה שווה לנו באמת.

<רעות גיא: נוצר פה מצב מוזר.

<רעות גיא: בדרך כלל אנחנו באים לריב בכנסת ואז יש תקציב.

<רעות גיא: פה עשית לנו הפוך, כבר יש תקציב, אז עכשיו על מה נריב?

<רעות גיא: לא משנה, נמצא על מה לריב.

<רעות גיא: נכון, ציפי?

<רעות גיא: נמצא.

<רעות גיא: אני אומרת את זה בחצי בדיחה, אבל זה באמת לא בדיחה, כי בסוף אנחנו רואים, כמו שגם נאמר פה, ריבוי של שירותים, ריבוי של כוונות טובות, ריבוי של הגדרות ואיך אמרו לי?

<רעות גיא: אבל תמיד יהיה מי שייפול בין הכיסאות.

<רעות גיא: אז אני חושבת שהתפקיד שלנו פה זה לדאוג שלא.

<רעות גיא: הפעם אנחנו נתחיל ממש מלמטה, ממש מהתחתית, ממש מאיפה שבאמת מודרים, שקופים, לא מקבלים שירות, היו כבר ב-20-30 מסגרות, אני גם רוצה להגיד, הרצף של חסרות הבית לא מתחיל בגיל 18 ויום, הוא מתחיל בגילאים מוקדמים, בגילאי 12, 13, 11, אנחנו פוגשים צעירים שמסתובבים ברחובות, בירושלים, בתל אביב, בחיפה, בערים הגדולות, כבר מגילאים מאוד מאוד צעירים.

<רעות גיא: לא מצליחים לצרוך את המסגרות הקיימות, אם זה המסגרות שעושות עבודה נהדרת, עם מי שמצליח לצרוך אותה, של חסות הנוער, או מסגרות אחרות, לא חשוב, החבר'ה שאנחנו פוגשים, והיתרון היחסי שלנו, צריך להגיד את זה, שאנחנו פשוט נמצאים ברחובות, מסתובבים.

<רעות גיא: כל ערב יש ניידות שמסתובבות ברחובות, שנמצאות בזירות עצמן, נכנסים לבניינים, ראית איך זה נראה.

<רעות גיא: זה באמת היתרון בשטח, היד על הדופק, כל הזמן רלוונטיים למה שקורה.

<רעות גיא: ושם, זה לא שכאילו אם נמצא פתרון לאלה שכבר איתרנו, ותיכף אני אגיד כמה איתרנו עד סיכום השנה של 2014, אז פתרנו את הבעיה, כי כל הזמן מצטרפים למעגל חסרות הביתה.

<רעות גיא: זה לא מעגל שהוא נסגר.

<רעות גיא: אני אגיד רק שבתל אביב, עד סוף הסיכום שלנו ב-2014 הגענו ל-185 צעירים וצעירות חסרי בית בפרויקט שנקרא 'מישהו לרוץ איתו', מופעל כולו במימון של עמותת עלם, שזה אומר כספי ציבור, זה לא אומר כספים שלנו, אבל זה אומר שאין פה בעצם כסף ציבורי שמושקע בסיפור הזה וזה דבר שצריך לתת עליו את הדעת.

<רעות גיא: אני אגיד שהמענה הוא חלקי, זה לא מענה הוליסטי כוללני, כמו שאנחנו מבינים שצריך לתת לאוכלוסיות מהסוג הזה, אבל הוא כולל גם שילוב של עבודת רחוב, שילוב של עבודה בתוך המרכזים להפחתת נזק, יצירת קשר, ליווי, מיצוי זכויות - - -

מירב בן ארי: את יכולה להגיד שגם בשמונה בערב לפעמים סוגרים את מישהו - - -

<רעות גיא: מה זה לפעמים סוגרים?

<רעות גיא: כש'מישהו לרוץ איתו' עובד חמש פעמים בשבוע, לכמה שעות כל פעם, זה ברור שזה לא - - -

מירב בן ארי: לא, אמרתי כי היה גם יום שאתם סוגרים בעשר.

<רעות גיא: אנחנו בשעות משתנות.

מירב בן ארי: כן, אבל בסופו של דבר הם חוזרים ל - - -

<רעות גיא: בסופו של דבר, כשיש לי תקציב של מיליון אני צריכה לחלק אותו ולפזר אותו לפי מה שאני יכולה להשיג בתקציב הזה.

<רעות גיא: 'מישהו לרוץ איתו', כמו שהוא עובד היום, עולה מיליון שקל.

<רעות גיא: זה לא סוד, אפשר להסתכל בספרים, לפתוח את התקציב.

<רעות גיא: מה שאני מצליחה לתת במיליון זה זה, ואז אנחנו מקבלים מענה שהוא לכמה שעות כל פעם, עבודת רחוב מאוד אינטנסיבית ובעיקר ליווי, ליווי, ליווי.

<רעות גיא: אני לא סתם מדגישה את זה, כי באמת כמו שנאמר פה בחוכמה רבה, הסיפור המרכזי הוא הסיפור של התמיכה.

<רעות גיא: קורת הגג או הבלוקים או הגג, זה חשוב מאוד, אבל זה באמת לא יפתור לבדו את הדבר הזה.

מירב בן ארי: את צריכה לסכם, כדי שנספיק עוד.

<רעות גיא: אני רק להגיד משהו, רצף של חסרות הבית, גם בהגדרה הבינלאומית, הוא לא מותאם להגדרה פה בישראל ויש לנו הרבה ויכוחים עם אנשי מקצוע על הדבר הזה.

<רעות גיא: בסוף גם צריך לא רק כוח אדם, צריך כוח אדם מוכשר, מבין את השפה, מדבר בשפה אחת ואחידה על הנושא של צעירים וצעירות חסרי בית.

<רעות גיא: גם רואים את זה כאן בוועדה, כל אחד מפרש את התקנות אחרת, כל אחד מפעיל את הקריטריונים בצורה שונה.

<רעות גיא: מה שקורה בתל אביב לא קורה בירושלים, לא קורה בחיפה.

<רעות גיא: אני רוצה להגיד שבירושלים אנחנו פוגשים עוד כ-200 צעירים וצעירות חסרי בית.

<רעות גיא: בחיפה, מה שדני ואוריה המתנדבת, שיושבים כאן, איתרו בשנת 2014 זה עוד כ-40 צעירים וצעירות חסרי בית.

<רעות גיא: אני רק רוצה להגיד, זה איתור ברבע משרה, זה במשאבים מינימליים.

<רעות גיא: בחיפה אין לנו שום מענה ובגלל זה צריך בעיקר להפנות את תשומת הלב למה שקורה שם.

מירב בן ארי: בבאר שבע אמרת?

<רעות גיא: בחיפה.

<רעות גיא: בבאר שבע אין לנו מושג, אנחנו לא עושים שם עבודת איתור יזומה ואקטיבית של חסרי בית, אבל סביר להניח, עוד פעם, ככל שאנחנו נגביר את המשאבים של עבודת הרחוב והאיתור והיציאה החוצה, האקטיבית והיצירתית, אנחנו כנראה נמצא ונגלה עוד.

<רעות גיא: דבר אחרון לסיום.

<רעות גיא: מדברים פה על השיטה של הרצף הטיפולי.

<רעות גיא: אני חייבת להגיד שרוב החבר'ה שאנחנו פוגשים ברחוב אלה חבר'ה שהרצף הטיפולי פחות עבד בשבילם.

<רעות גיא: אלה חבר'ה שבאמת הביעו התנגדות לשיטה הטיפולית הזאת.

<רעות גיא: הייתה פה בוועדה הקודמת מריה, המפקחת הארצית לדרי רחוב, שדיברה כבר על מודל חדש, שמדברים אותו בכל העולם, של דיור תחילה.

<רעות גיא: אני מאוד אשמח אם הוועדה תתפנה - - -

מירב בן ארי: אנחנו נתעסק במודל של דיור תחילה.

מירב בן ארי: תהיה על זה ישיבה נפרדת.

<רעות גיא: להתבונן ולראות מה קורה בעולם.

<רעות גיא: לא יקרה כלום אם אנחנו נהיה גם - - -

מירב בן ארי: אנחנו נעשה את זה, רעות.

מירב בן ארי: תמר, מעמותת אותות, בבקשה, אם את רוצה להוסיף.

<רעות גיא: דבר אחרון ממש ממש קריטי, אני רק רוצה להגיד, אם יש עיכוב בתקציבים, ובאמת החורף מתקרב, יכול להיות שגם במבנה הקיים אפשר להרחיב את השעות, לפחות בשביל השלטר של הבנות.

<רעות גיא: זה דבר שלא צריך לחכות לו למכרזים.

<רעות גיא: נכון שצפוף - - -

מירב בן ארי: אני וציפי דיברנו על זה רק הבוקר.

מירב בן ארי: אני רוצה לשמוע נציג של עמותת אותות.

<אסף שמול: טלי תדבר על התכנית.

<אסף שמול: אנחנו מצטרפים מאוד מאוד לברכות.

<אסף שמול: השיח הוא פחות על הרצף הטיפולי ויותר על רצף של מענים בסופו של דבר.

מירב בן ארי: אתה יכול להציג את עצמך?

<אסף שמול: אסף, ואני מנהל את המסגרות של עמותת אותות.

<אסף שמול: באמת חשוב, ברכות על ההקמה, הדרך היא ארוכה ובסופו של דבר ייוצר איזה שהוא רצף שבתוכו אפשר יהיה למצוא פתרונות לכל דבר ודבר.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להוסיף משהו, זה מתייחס למה שרעות אמרה.

מירב בן ארי: אם יש דברים מתוך אנשי השטח, בטח העמותות, אם יש נושאים שחשוב לכם שהוועדה תדון, תכתבו את זה במייל אלינו ישירות.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שהתקנות ידוברו, הדיור תחילה ידובר, אבל אם יש דברים שלא, אתם יכולים - - - זו רק ההשקה של הוועדה הזאת, זו פתיחת הדרך וכמובן הבשורות של התקציב.

מירב בן ארי: חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מירב בן ארי: אם תוכל, בתור יושב ראש הוועדה, לתת לי שבע דקות אחרי אחת, זה בסדר?

אלי אלאלוף: זה על חשבון רשות הנוער.

אלי אלאלוף: באמת ברכות לידידתי הרבה שנים, מירב.

אלי אלאלוף: אני מצטרף למה שאמר איציק.

אלי אלאלוף: הבעיה זה הפיצול המטורף, חוסר התיאום המטורף.

אלי אלאלוף: אם לא דיברתם על באר שבע, יש לזה סיבה.

אלי אלאלוף: בבאר שבע יש רצף טיפולי אישי לילד.

אלי אלאלוף: זה הכי חשוב.

אלי אלאלוף: לא מסגרות ברצף, טיפול אישי לילד.

אלי אלאלוף: העוגן הקהילתי, למי שמכיר אותו, זה שבעה שירותים שונים בתחנה אחת, כי הוא דואג קודם כל לילד.

אלי אלאלוף: אם אין לו לילה בלילה, קודם כל שיילך לישון עם אוכל טוב ועם מקלחת.

אלי אלאלוף: בבאר שבע הלכנו על מודל שבונה רצף שירותים והמוקד, סליחה, בלי לפגוע באף אחד, זה לא הארגונים, זה הילד או הילדה.

אלי אלאלוף: כשאתה לוקח ילד בלילה ואין לו איפה לישון, זה המשך של הרבה צרות קודמות וזה טיפול להרבה שנים הבאות.

אלי אלאלוף: לכן צריך לחשוב על איך מארגנים את זה.

אלי אלאלוף: זה פטנט אחד, אבל זה הרבה מאוד ניסיון שהצטבר במקום הזה וכדאי שתלמדו אותו.

<קריאה: אבל זה עד 18.

מירב בן ארי: כן, הבעיה שלנו זה עם - - -

אלי אלאלוף: אני מסכים איתך, זה טיפשי, למה עד 18?

אלי אלאלוף: תעשו אותו דבר ל-18 פלוס.

אלי אלאלוף: דבר שני, וזה, אני חושב, אמורה להיות המטרה של ועדת המשנה שלך.

אלי אלאלוף: הוועדה צריכה לייצר לעצמה תכנית עבודה, כדי לייצר גם לחץ על המערכת שתתכנס לתכנית העבודה הזו.

אלי אלאלוף: כדי שתראו בין כל המערכות, אם זה יישובי אזורי ואם זה מהמשרד, כי ברור שאין לנו מספיק משאבים כדי להתמודד כרגע עם כל הלחץ שיש על המערכת והדרישות של השטח.

אלי אלאלוף: השטח זקוק לזה, אבל במידה גדולה יותר הוא זקוק לארגון ומערכת מסודרת.

אלי אלאלוף: זה ברור שזו הובלה של משרד הרווחה, אבל צריך לעשות את התכנית הזאת.

מירב בן ארי: כן, אנחנו עושים את זה ביחד.

אלי אלאלוף: אם הוועדה יכולה תוך פרק זמן קצר של עד חודשיים להוציא תכנית עבודה שתחייב את כל הגופים, לא שאחד יגיד אני עושה בתנאי שייתנו לי בצבע הזה ואחד עושה בתנאי שלא יבוא בשעות כאלה וכו' וכו'.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נמשיך לרוץ אחרי הזנב של עצמנו.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך להוציא תכנית עבודה, צריך לחשוב על רצף של שירותים, בלי לפגוע באף אחד, וצמצום כוח אדם לטובת כוח אדם של השטח, פחות אנשים שעובדים עד חמש, שש, שבע ויותר שעובדים משבע עד הבוקר.

אלי אלאלוף: פחות עובדים סוציאליים נמצאים בשטח, פחות ופחות בלילה, אם בכלל.

אלי אלאלוף: המערכות שעובדות לפי שעות משרדיות אלה לא שעות שמטפלים באופן אמיתי באנשים הזקוקים, בילדים.

אלי אלאלוף: כל זה יכול להיות בתכנית עבודה, את יודעת להוביל את זה, הוועדה מוכנה לתת, הממ"מ, אני בטוח יכול לעזור לנו ולהביא תכנית, אז יהיה משא ומתן מסודר.

אלי אלאלוף: אי אפשר להפסיק שום דבר עד אז, תמשיכו ותרוצו ותמצאי להם עוד משאבים, אבל במקביל, אם לא תהיה תכנית עבודה מסודרת אנחנו ניפגש בעוד שנתיים-שלוש וזה לא אחד שלא ייראה, יהיו הרבה שנפלו בין הכיסאות.

אלי אלאלוף: ועכשיו נקודה אחרונה.

אלי אלאלוף: אני חשבתי, אני מודה, לאור הידע שלך והיכולת, זה לא רק לטפל במי שזקוק למסגרת.

אלי אלאלוף: יש הרבה אנשים שהם מחוסרי דיור היום לפני שהם זקוקים למסגרת ובגלל שאין להם תשובות למחוסרי דיור במצב נורמלי הם מגיעים לצורך במסגרת.

אלי אלאלוף: לכן צריך לדבר על הקמה של הוסטלים ללא מסגרת ארגונית, שאנשים, במיוחד בגיל 18 פלוס, שיהיו זכאים לדיור עד גיל 26 ואז שייצאו לדרך החיים הנורמלית.

אלי אלאלוף: בגלל המחסור בטיפול, סליחה, בלי לפגוע באף אחד, בעיניי כולם נורמטיביים, בחור או בחורה שאין לה איפה לגור בלילה בתקופה נורמלית שלה, אז היא נופלת או נופל למסגרות המיוחדות ואז הבזבוז של משאבים הוא אדיר כדי להתמודד.

אלי אלאלוף: צריך לטפל בצעירים שאין להם מגורים רגילים לתקופה שהם מתפקדים.

אלי אלאלוף: זה קדם טיפול, זה הטיפול המונע, כדי למנוע שצעירים ייפלו למערכות האלה, בלי לפגוע, חס וחלילה, במי שעובד היום.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אלי נתן לנו כאן אישור לעוד שבע דקות, אז אילן מהחוט המשולש, ותיכף אני אתן גם לטלי, רק ממש בקצרה.

<רעות גיא: וצעירות חסרות בית שהגיעו לדיון.

מירב בן ארי: רעות, תבחרי אחת, אני בחרתי את ריקי, ריקי תדבר בשם חסרות הבית, היא חשובה לנו.

מירב בן ארי: את יודעת, השיח איתם לא הפסיק.

<רעות גיא: כן, אבל חשוב להם גם.

<יגאל גולדשטיין: אני אקצר מאוד, כדי שהבנות ידברו.

<יגאל גולדשטיין: שמי יגאל, מנהל החוט המשולש בירושלים.

<יגאל גולדשטיין: רציתי גם להצטרף להמון דברים שאמרו כאן, אבל להעיר עוד הערה.

<יגאל גולדשטיין: מעבר לשני ההוסטלים שאנחנו מפעילים בירושלים, שהם הוסטלים ארציים לגילאים 18 עד 25, יש לנו מסגרת שנקראת מרחב פתוח.

<יגאל גולדשטיין: במסגרת הזאת נמצאים בני נוער וצעירים מגיל 14 עד 25, 12 שעות ביום, 7 ימים בשבוע, מעשר עד עשר.

<יגאל גולדשטיין: הערה, 60% מבני הנוער והצעירים היום בירושלים, עכשיו אני מדבר על ירושלים, יכול להיות שזה גם בערים אחרות, מגיעים מהמגזר הדתי חרדי.

<יגאל גולדשטיין: חשוב שנעלה את זה גם כן באיזה שהוא שלב לתודעה.

<יגאל גולדשטיין: זה לא הזמן לדבר, אבל צריך שכן זה יהיה מואר, שיש פה תופעה חברתית של נוער חרדי נושר, צעירים חרדים נושרים שהם ממלאים את העיר והתופעה הזו הולכת וגוברת וצריך לתת את הדעת על הדבר הזה.

מירב בן ארי: בסדר גמור.

מירב בן ארי: ריקי, את רוצה להוסיף משהו לדיון, בבקשה?

<רבקה צחי: כן, קודם כל אני מאוד מעריכה את כל הקטע הזה של 24 שעות.

מירב בן ארי: זה הכי חשוב לך?

<רבקה צחי: כן.

<רבקה צחי: זה אחד הדברים שהיה לי הכי חשוב, גם הקטע הזה של סיוע בשכר דירה.

מירב בן ארי: ציפי, את מכירה את ריקי מגלגל?

<ציפי נחשון גליק: אני מכירה את ריקי.

<רבקה צחי: אני מכירה את ציפי שנים, שלוש שנים, עוד לפני.

<רבקה צחי: אני לא אדבר, כי אין זמן עכשיו, אני רוצה לתת לה לדבר, שהיא מאוד רוצה.

<רבקה צחי: הרבה פה מכירים אותי, אבל את מירי עוד לא.

<מרים שחף: קוראים לי מירי.

<מרים שחף: אני חושבת שאם פותחים את השלטר - - -

מירב בן ארי: מירי, את גם מגלגל?

<מרים שחף: כן.

<מרים שחף: אם פותחים את השלטר ל-24 שעות צריך שתהיה רכזת תעסוקה, כי זה מאוד חשוב שתהיה לנו עבודה.

<מרים שחף: באמת.

<מרים שחף: אני עברתי פה בכל העיר לחפש עבודה ולא קיבלו אותי לשום עבודה.

<מרים שחף: הלכתי ללשכת התעסוקה, אף אחד לא מקבל אותי.

<קריאה: למה את לא משתמשת בשירותים עירוניים?

מירב בן ארי: מירי, אנחנו נסיים את הישיבה הזאת ואנחנו נחבר לך עכשיו - - -

<שהנז כהן: באמת שאני, המתנדבת, לפעמים אני מלווה אותם לעבוד ו - - -

מירב בן ארי: עזבי, אני פותרת לך את הבעיה עכשיו.

מירב בן ארי: את לא מכירה אותי, את נשארת כאן.

<ציפי לפלר: הערה קטנה.

<ציפי לפלר: חשוב מאוד, זה מה שאנחנו מנסים לעשות, אנחנו לא ניצור בתוך השלטרים החדשים פונקציות שכבר קיימות בעיר.

<ציפי לפלר: יש מרכז תעסוקה בעיר.

מירב בן ארי: ידוע, אני נפנה אותה.

<רעות גיא: זה לא אומר שהן מתקבלות.

מירב בן ארי: רעות, אנחנו נתייחס לזה.

מירב בן ארי: אני לא רוצה להתעכב על זה, כי זה פתיר.

מירב בן ארי: רן מלמד, בבקשה, עמותת ידיד.

<רן מלמד: אני אעשה את זה קצר.

<רן מלמד: לפני מספר חודשים התכנסה אצלי במשרד בירושלים קבוצה די גדולה של נציגים של ארגונים שפועלים בתחום הזה, מבחינתי זאת הייתה לא טבילת אש, אבל קצת יותר להיכנס לעומק.

<רן מלמד: אני מודה שהפרוטוקול שיצא מהדיון שם, שבו דיברו מאוד בחופשיות, די שונה ממה שאני שמעתי פה היום, בלי קשר כמובן לנושא התקציבי, שעליו ברכות מאוד מאוד גדולות.

<רן מלמד: אז אני אשמח להראות לכם את הפרוטוקול - - -

מירב בן ארי: כן, אבל אין לנו זמן, רן.

מירב בן ארי: אז תעלה - - -

<רן מלמד: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שאני חושב שהן קריטיות.

<רן מלמד: נקודה אחת זה מיצוי זכויות של הצעירים, מעבר לתחום הדיור.

<רן מלמד: יש הרבה מאוד זכויות שמגיעות לכם ואף אחד לא ממצה לכם אותן.

<רן מלמד: אני רוצה להגיד פה, מירב, שעמותת ידיד, על כל הסניפים שלה ברחבי הארץ, מעמידה את עצמה בקטע של מיצוי זכויות לצעירים.

<רן מלמד: אנחנו יכולים לבנות מערכת מסודרת שביחד - - -

מירב בן ארי: עמידה ועושה עבודה מצוינת.

מירב בן ארי: תכין לנו את זה, אנחנו נתעסק עם זה.

<רן מלמד: הדבר השני הוא שאלה, שאם היא נכונה זה בעייתי ואם היא לא נכונה זה טוב.

<רן מלמד: כשאני שאלתי האם הזכאות לקבלת דיור כזה או אחר מותנית בכל מיני דברים, אז אמרו לי 'קודם כל שתהיה עבודה'.

<רן מלמד: פה אני חייב להגיד לכם משהו, מי שאין לו קורת גג ראויה לא יכול ללכת לחפש עבודה ב - - - לכן זה צריך להיות הפוך.

<רן מלמד: קודם כל צריכה להיות קורת גג, אחר כך גם הנפש והיכולת הפיזית לחפש עבודה הרבה יותר קלה.

מירב בן ארי: טלי מהדיורית, בבקשה.

<טלי מאור: אני שמחה לשמוע שאנחנו ידועים פה, דיורית דיורית.

<טלי מאור: דיורית אחת אינה מספיקה, 16 מיטות, עשרה חודשי פעילות, יש כ-90 צעירות בלבד שפנו, זה אומר שרשימת ההמתנה האמיתית זה של 30 צעירות.

<טלי מאור: איפה הצעירות האלה יישנו היום בלילה?

<טלי מאור: אני פונה ליואב.

<טלי מאור: יש לנו גגון, עצוב לשים צעירה בגגון.

<טלי מאור: זה לא מתאים.

מירב בן ארי: ידוע, ציפי התייחסה לזה בתחילת דבריה.

מירב בן ארי: אנחנו הולכים להקים דיורית נוספת בתל אביב.

<טלי מאור: אני שמחה מאוד לשמוע.

<טלי מאור: דבר נוסף, אני פה בכובע נוסף של פורום ארגוני צעירות, אני חברה בצוות הדיור שם.

<טלי מאור: נכתב נוהל סיוע לצעירות חסרות עורף משפחתי שהוא נוהל שהוא מאוד מאוד חשוב, כי כשהם מסיימים את השנה או חצי שנה בשלטר הם צריכים קביים להתחיל את ה - - -

<ציפי נחשון גליק: גם על זה דובר.

מירב בן ארי: גם על זה דיברנו.

מירב בן ארי: טלי, זה נושא חשוב, אנחנו מיצינו אותו גם.

<טלי מאור: אין בעיה, הוא חשוב, כי עוד פעם, מדברים על רצף ורצף, הן נופלות בסוף הרצף כי - - -

<פיני קבלו: מה שחשוב, מאחר שאנחנו מדברים על הנושא של הנטל והנטל הוא על הרשויות המקומיות וה-25% ולפעמים זה נופל על עיר אחת, כאשר מרבית, אני מכיר את המקרים של תל אביב וחיפה, שמבססים את זה והם לוקחים על עצמם את כל ה-25% ו-50% לא שייכים לעיר.

<ציפי לפלר: גם בירושלים.

<פיני קבלו: לכן צריך לבנות את המערכת על בסיס של אשכולות שבהם תינתן חלוקה הוגנת ושגם הרשויות האחרות, שהילדים שלהם מגיעים לתל אביב או חיפה או כל מקום אחר יישאו בנטל.

<פיני קבלו: לכן צריך להקים מסגרות כאלה על בסיס של אשכול, שבו באמת הנטל יהיה שווה.

<פיני קבלו: אנחנו בעד רצף, כפי שדיבר יושב ראש הוועדה, מר אלאלוף.

<פיני קבלו: הכוונה היא לא רק לתת קורת גג, אלא באמת שכשילד נכנס הוא גם יקבל רצף טיפולים ושבסופו של דבר גם ייצא לשוק העבודה ושגם יוכל להקים משפחה ולא ירבוץ ויישאר שם לתקופות ארוכות יותר.

<בן בן סימון: אני בן בן-סימון, אני מהבניין במרכזית ואני לא יודע מה אני עושה פה.

<חן אדרי: אני ובן, אפשר לקרוא לנו - - -

מירב בן ארי: שאחד מכם ידבר.

<בן בן סימון: התחלנו את כל המהלך הזה ואני רואה פה שמדברים כל מיני גופים וארגונים והכול.

<בן בן סימון: אנחנו רק אתמול בלילה קיבלנו חדר - - - אני אדבר בשמי, אני קיבלתי את החדר במלון - - -

מירב בן ארי: ירושלמי, נכון?

<בן בן סימון: כן, ירושלמי.

<בן בן סימון: אני גר במבנה, היינו גרים במבנה הארוך - - -

<ציפי לפלר: התקבלת ביום רביעי.

<בן בן סימון: זה לא פתוח 24 שעות.

מירב בן ארי: מה לא פתוח, המלון הזה?

<בן בן סימון: גלגל לא פתוח 24 שעות, יש ימים ויש פה אנשים שמתקלחים יום יום - - -

מירב בן ארי: אני יודעת.

<בן בן סימון: יש ימים שאני לא מתקלח, יום שלישי זה יום בנות, יום רביעי זה יום ככה.

מירב בן ארי: בן, אתה צודק.

מירב בן ארי: אמרה ציפי נחשון, אנחנו הולכים להקים שלטר 24 שעות לבנים - - -

<חן אדרי: אבל כמה זמן זה לוקח?

מירב בן ארי: אבל תשמעי, כבר שנים שאף אחד בכלל - - -

<חן אדרי: אני הייתי דיירת רחוב שמונה שנים, היום קמתי על הרגליים.

<חן אדרי: אני ובן אמא ואבא של הזולה במרכזית.

<חן אדרי: יש שם כמעט 40 ילד, ביניהם חיילים בודדים.

<חן אדרי: כשאתם מדברים על דרי רחוב, זה בנות שיורדות לזנות.

<חן אדרי: כל לילה כזה בנות נאנסות ובנים נאנסים.

<חן אדרי: זה הכול.

מירב בן ארי: את מה שנקרא צועקת ומתעצבנת על מי שלא צריך.

<חן אדרי: כי זה מעצבן לשמוע על כל הגופים האלה, יש פה דיירי רחוב שנמצאים במרכזית שמפנים אותם באלימות וכל זה.

<חן אדרי: אנחנו ברחוב, איפה אלה עם ה - - -

<ציפי לפלר: הם כולם קיבלו מענה - - -

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לך משהו.

מירב בן ארי: הוועדה הזאת, בפעם הראשונה בתולדות הכנסת, מיום קום המדינה, לא כונסה אף פעם ועדת משנה שמתעסקת בחסרי בית.

מירב בן ארי: הנה, רן הרבה יותר שנים ממני.

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שיש ועדה ושיש תקציב.

מירב בן ארי: אמרתי בתחילת דבריי, וטוב, כי את נותנת לי ככה לסיים, זה לא יהיה תוך יומיים, אבל אנחנו שם.

מירב בן ארי: הוועדה הזאת עד סוף המושב - - -

<קריאה: יישר כוח.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אנחנו שם בשבילכם ובשביל זה הוועדה הזאת נוצרה.

מירב בן ארי: אני חייבת לסיים, מי שיש לו פניות אישיות יכול לפנות אליי.

<בן בן סימון: אני רק רוצה להגיד שאם הייתי יודע את הזכויות שלי אני לא הייתי פה לפני - - -

מירב בן ארי: אתה רואה את מי שיושב לידך?

מירב בן ארי: אמרת לו שלום?

מירב בן ארי: אתה רואה אותו?

מירב בן ארי: יפה, אנחנו נעשה לכם את החיבורים.

<בן בן סימון: בסדר, רק רציתי להגיד שיש הרבה אנשים שלא יודעים את הזכויות שלהם.

מירב בן ארי: בסדר גמור, אתה לא תלך ואנחנו נדאג לך.

מירב בן ארי: לך ולגברת שהגיעה.

מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת שאני חייבת לסיים, כי אני כבר גולשת לוועדה של אלי, שהיא גם חשובה, של חסות הנוער.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, אני רוצה להודות לציפי, לחבר'ה מתל אביב, מירושלים, מחיפה, שאנחנו נשמח גם להיפגש.

מירב בן ארי: אני מצטערת שלא נתתי לך זכות דיבור, אנחנו ניפגש בפורום מצומצם יותר.

מירב בן ארי: לעמותות שהגיעו ועושות עבודה יום ולילה למען חסרי הבית האלה.

מירב בן ארי: איפה שמדינת ישראל לא נמצאת, או שלא נמצאת מספיק, נמצאות העמותות.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לחסרות הבית שהגיעו וגם לבן, שהגעתם לכאן.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לכם שזו תחילת הדרך, תנו לנו צ'אנס.

מירב בן ארי: אני אומרת לכם שאנחנו כאן בשבילכם.

מירב בן ארי: אני מתנצלת אם לא כולם הספיקו לדבר, אני מבטיחה לכם, זו רק השקעה, בפעם הבאה הבטיחה לי ענת שהיא תיתן לי יותר זמן.

מירב בן ארי: אנחנו נשב והוועדה הזאת תצא עם בשורה.

מירב בן ארי: תודה רבה לכולכם, אנחנו נתראה בקרוב, עוד שבועיים-שלושה שבועות, כשתתכנס הוועדה מחדש.