ועדת המשנה לעניין מעמד האזרח הוותיק, כנסת 20, פרוטוקול מספר 2, 2016-01-18 10:30

טלי פלוסקוב: שלום לכולם, אני פותחת את הישיבה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, תציגו את עצמכם.

<אברהם שרנפולסקי: שלום, אני סגן יו"ר ארגון חזית הכבוד.

<אלכסנדר ברמן: שלום, אני יו"ר חזית הכבוד.

<יורי דנוביץ': שלום, אני רכז דרום, חזית הכבוד.

נחמן שי: אנחנו מנצחים את כולם עם החזית הזאת.

נחמן שי: זה כבר ברור לי.

<יורי דנוביץ': אנחנו מייצגים 100,000 אנשים.

טלי פלוסקוב: הארגון הזה באמת עומד בראש 100,000 איש.

טלי פלוסקוב: בתוך הארגון יש גם ניצולי שואה ופליטי שואה.

טלי פלוסקוב: הם מטפלים בהמון נושאים שקשורים דווקא לאוכלוסייה המבוגרת.

<דליה רוזניק: מפקחת בחוק סיעוד בשירות לאזרחים ותיקים במשרד הרווחה.

<גל שחם: אני ראש צוות זקנה בעיריית תל-אביב, וגם חבר מרכז זקנה באיגוד העובדים הסוציאליים.

<אילת שושני: ראש צוות זקנה ושער יפו, עיריית תל-אביב.

טלי פלוסקוב: גם תל-אביב הגיעה לכאן, איזה כיף לנו.

נחמן שי: אין כמו עיריית תל-אביב.

<מרית לביא: "כן לזקן".

<עדנה ליימן: זקנה ושארים, ביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: עדנה, אתך נדבר הרבה.

<עירית בן עמי: המשמר החברתי.

<שרה זילברשטיין-היפש: המשרד לשוויון חברתי, מה שהיה פעם המשרד לאזרחים ותיקים.

<רוני אהרון כהן: יושב-ראש הסתדרות הגמלאים במרחב ירושלים וממלא המקום הארצי.

<רות פרמינגר: ארגון נפגעי פעולות איבה.

<רות פרמינגר: אנחנו מברכים אותך ואת חברי הכנסת על הוועדה הזאת.

<ג'ני ברודסקי: אני מנהלת המרכז לחקר הזקנה בג'וינט, מכון ברוקדייל.

רחל עזריה: אני מחיפה.

רחל עזריה: אין כמו חיפה.

רחל עזריה: אני חברת ועדת הרווחה בעירייה.

טלי פלוסקוב: רחל מאוד פעילה חברתית ומגיעה הרבה לוועדות.

רחל עזריה: אני קדנציה שלישית בשדולת הגמלאים בכנסת, תחת ניהולו של חבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: כולנו יודעים שמ-1 בינואר 2016 הצלחנו להעלות קצבאות לקשישים נזקקים – אני קוראת לזה ככה.

טלי פלוסקוב: מה זה נזקקים?

טלי פלוסקוב: אלה קשישים שמקבלים גם קצבת זקנה וגם השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: כל מה שאני מעלה כאן בא מהשטח; התברר שיש לא מעט קבוצות של אנשים קשישים שלא זכו ליהנות מהתוספת הזאת והם איכשהו נשארו מאחור, וחלק מהם זה גם נכים קשישים.

טלי פלוסקוב: לפי הדוגמאות שהוצגו בפני הבנתי שהם נשארו רשומים כנכים והם מקבלים פחות ממה שמקבל היום קשיש רגיל, שמקבל קצבת זקנה והשלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: זה הנושא שאני מאוד רוצה לבדוק היום, לקבל תשובות, לשמוע את המקרים ולראות איך אנחנו, חברי הכנסת והכנסת, מתקנים את מצב, כי ברור שלא לכך התכוון המשורר.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות מצב שקשיש נכה מקבל פחות מאשר קשיש נזקק, כאשר גם הוא נזקק.

אילן גילאון: נכה שהופך לקשיש מתחיל לרוץ באולימפיאדה.

אילן גילאון: זה ידוע, מאז בייג'ין זה ככה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אתם רוצים להציג את עמדתכם או שאתם רוצים לשמוע קודם?

אילן גילאון: נשמע את החברים.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: יורי דנוביץ', הנציג שמטפל בנושאים האלה של הקשישים, יציג לנו את הנושא, מה שהוא מכיר.

טלי פלוסקוב: נהיה קצת סובלניים לגבי העברית, נעזור לו.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

<יורי דנוביץ': חברי הכנסת ומי שיושב פה בוועדה, בשנת 2013 הגיע חוק חדש – כאילו חדש – חוק נכים.

טלי פלוסקוב: על מה מדובר בחוק הזה?

<יורי דנוביץ': זה חוק חדש, שינויים בחוקים של נכים.

<יורי דנוביץ': פה כתוב שמתי נכה מגיע לגיל הזהב, שמגיעה לו קצבת זקנה, הוא לא מקבל קצבת נכות, הוא לא מקבל כסף לאוטו, לא מקבל כסף לניידות ורק מקבל מה שמגיע – קצבת זקנה.

<יורי דנוביץ': זה כתוב בנייר שיש בידי.

<יורי דנוביץ': כשנכה מגיע לגיל הזהב – 67, 62 – בכוח הביטוח הלאומי מבטל קצבת נכות וקובע לו קצבת זקנה, ונותנים לו דף, שאומר שעכשיו הוא זכאי לקצבת זקנה וכל התנאים לקבלת השלמת הכנסה.

<יורי דנוביץ': מקבלים שלושה דפים על הנחות: חברת חשמל, מועצות ועוד ועוד.

<יורי דנוביץ': ומה עכשיו?

<יורי דנוביץ': נבדוק איזו קצבת זקנה הוא מקבל.

<יורי דנוביץ': בסיס קצבת הזקנה הוא 1,500 שקל, פלוס תוספת נכות 300 שקל, תוספת משהו - - -

טלי פלוסקוב: זה נקרא השלמה לשיעור קצבת נכות וקצבה חודשית נוספת לנכה.

<יורי דנוביץ': כן.

<יורי דנוביץ': מה יש שם – תקרה, רצפה, חלון – הכול כתוב שם.

<יורי דנוביץ': עם השלמת הכנסה הגיעו כל התנאים, עכשיו אין השלמת הכנסה לנכה.

<יורי דנוביץ': לא כתוב שם השלמת הכנסה, אבל נותנים דף מה התנאים.

<יורי דנוביץ': רק השלמת הכנסה זה 500 שקל לזוג או 160 למי שהוא לבד, וכתוב שם רק "השלמת הכנסה".

<יורי דנוביץ': 50,000 איש לא מקבלים גרוש אחד.

<יורי דנוביץ': למה?

<יורי דנוביץ': כי אין השלמת הכנסה.

<יורי דנוביץ': אבל יש פה את כל התנאים, איך אתם נותנים את התנאים בלי השלמת הכנסה?

<יורי דנוביץ': איפה הסבל שלו?

<יורי דנוביץ': ומה יותר גרוע?

<יורי דנוביץ': הסכום שהוא מקבל דרך הביטוח הלאומי הוא פחות ממה שמקבל מי שלא עבד אפילו יום אחד, כל הזמן ישב בבית.

<יורי דנוביץ': מי שלא עבד מקבל 2,700 שקל, ואנשים יחידים מקבלים 2,000 שקל ומינוס 100 שקל בבריאות.

<יורי דנוביץ': זה עושה נזק לא רק לאחד, זה עושה נזק לכל המשפחה.

<יורי דנוביץ': למה?

<יורי דנוביץ': בהשלמת הכנסה מגיע למשפחה, לא חשוב כמה אנשים: חצי, כפול שניים.

<יורי דנוביץ': מגיע למשפחה.

<יורי דנוביץ': מה עכשיו?

<יורי דנוביץ': הוא לא מקבל השלמת הכנסה ואישתו גם היא צריכה לקבל קצבת זקנה, גם לא משלמים.

<יורי דנוביץ': זהו.

<יורי דנוביץ': הביטוח הלאומי עושה נזק לכל המדינה.

טלי פלוסקוב: תודה, יורי.

טלי פלוסקוב: שרה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: איזה תלונות קיבלתם?

<שרה זילברשטיין-היפש: טיפלנו כבר ב-500,000 פניות מאז הקמתנו.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה להתחיל מדוגמה ואחר כך להתייחס לשלושה נושאים.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני לוקחת את הדוגמה של משה, שמקבל קצבת נכות כללית.

<שרה זילברשטיין-היפש: בגיל הפרישה הוא זכאי לקצבת זקנה של 2,300 שקל, לפי החוק הוא זכאי לקצבת זקנה לנכה בשיעור 2,650 והטבות למקבל השלמת הכנסה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אשתו של משה היא עקרת בית, לכן בגיל הפרישה הוא מקבל 700 שקל בגין תוספת תלויים.

<שרה זילברשטיין-היפש: בסך הכול: קצבת זקנה של 3,000 שקל שזה סכום קצבת הזקנה ותוספת התלויים, והוא מאבד את קצבת הנכות פלוס ההטבות.

<שרה זילברשטיין-היפש: זה הסיפור בגדול.

<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו מדברים על זה שמי שמקבל השלמת הכנסה יקבל הנחה של 50% בתרופות לכל משק הבית שלו; מי שמקבל קצבת זקנה לנכה לא יקבל עבוד בת זוגו הנחה של 50% בתרופות, כמו השלמת הכנסה, כי יש בדיקת הכנסות.

טלי פלוסקוב: אז יש לו פגיעה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני מדברת על זה עכשיו.

<שרה זילברשטיין-היפש: דיברתי על הבסיס של העניין ואיך הדבר הזה משפיע.

<שרה זילברשטיין-היפש: פה אנחנו רואים מקרה אחד.

<שרה זילברשטיין-היפש: מי שמקבל השלמת הכנסה ובן זוגו מקבל הטבה בארנונה לדירה של עד 100 מטר – הטבה לכלל משק הבית; מקבל קצבת זקנה יקבל הטבה בארנונה לפי שטח, אבל לפי מבחני הכנסה.

<שרה זילברשטיין-היפש: ברגע שיש לאדם תלויים הוא מאבד את כל ההטבות שלו, זה החלק הגדול.

<קריאה: את כל ההטבות?

<שרה זילברשטיין-היפש: כן, לבן זוג.

<שרה זילברשטיין-היפש: יש לו עכשיו מבחני הכנסה.

<שרה זילברשטיין-היפש: שני הדברים האלה מאוד מרכזיים בנושא של קצבת נכות.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני כבר לא מדברת על ניידות ודברים אחרים שהוא לא יקבל.

<שרה זילברשטיין-היפש: הנושא הזה הוא הבסיס של הבעייתיות של כל אלה שפונים אלינו.

<שרה זילברשטיין-היפש: בישיבות הבאות אני מבקשת להתייחס לאנשים שבכלל מפסידים את השלמת ההכנסה בגלל שני שקלים או 50 שקלים, שלא פתרנו את הבעיה של המדרג.

טלי פלוסקוב: מפסידים לגמרי?

טלי פלוסקוב: אין מנגנון הדרגתי?

<שרה זילברשטיין-היפש: כן.

<שרה זילברשטיין-היפש: נביא את הבעייתיות של כל האנשים הגבוליים, שהם בעצם האנשים הכי עניים בארץ.

<שרה זילברשטיין-היפש: כל אלה שיש להם את הנכות ובסופו של דבר לא מקבלים.

<שרה זילברשטיין-היפש: אל תשכחו שמי שמקבל השלמת הכנסה המצב הכללי שלו רע.

<שרה זילברשטיין-היפש: יש לו הטבות שעוזרות.

<שרה זילברשטיין-היפש: ברגע שמקבלים נכות וזקנה מקבלים את ההטבות האלה, והמצב מאוד קשה.

<שרה זילברשטיין-היפש: בישיבות הבאות, כשנדון בכלל על כל הקטע של השלמת הכנסה, עם כל ה-200 שקל או ה-500 שקל שאנשים קיבלו יש עדיין בעיות.

<שרה זילברשטיין-היפש: אבל זה הנושא העיקרי שאני רוצה להדגיש.

טלי פלוסקוב: תודה, שרה.

טלי פלוסקוב: אני גם מקבלת את ההצעה שלך לדון בזה בישיבה הבאה.

טלי פלוסקוב: ניקח את זה כנושא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, "כן לזקן".

<מרית לביא: אחת התלונות העיקריות שאנחנו מקבלים היא שאין הבנה שקצבת נכות כללית, לפי הביטוח הלאומי, זה בגיל העבודה וכשמגיעים לגיל הזקנה יש את הפיצוי.

<מרית לביא: אחת הבעיות היא שמי שהפך לנכה אחרי גיל 62 או 67 לא יכול לקבל ניידות.

<מרית לביא: הבעיה היום זה שירותים מיוחדים, שירותים מיוחדים מתחלף עם סיעוד, למרות שיש בעיה של הכנסות.

<מרית לביא: לפני די הרבה שנים – שבע או שמונה שנים - אנשים שקיבלו קצבת זקנה לנכה גילו שהפסידו הטבות, בעיקר בארנונה.

<מרית לביא: ואז התחילו לערבב את החוקים: חלק בתקנות הארנונה, חלק בחוק אזרחים ותיקים, יש פרשנות שונה לחוק, כל אחד מבין אחרת ואז נאלצנו - - -

אילן גילאון: איך מכפילים ברגליים ומחלקים לשניים ומבלבלים את כל האנשים.

טלי פלוסקוב: אני שמחה לשמוע היום, אולי נצליח לעשות סדר בדבר הזה.

<מרית לביא: היינו מוצפים בתביעות של אנשים, שלמרות בחוק אזרחים ותיקים היה מובן שמשווים את ההטבות של מי שמקבל זקנה עם נכות להשלמת הכנסה, העיריות לא היו מוכנות לתת את ההנחה בארנונה של ה-100% על 100 מטר בלי מבחן הכנסות.

טלי פלוסקוב: הם היו מקבלים השלמת הכנסה או לא?

טלי פלוסקוב: רק קצבת נכות.

<מרית לביא: הרעיון היה להשוות את התנאים.

<מרית לביא: מה שקרה שכל הרשויות אמרו: מי אמר שאין להם הכנסות?

<מרית לביא: בודקים רק את הנכה לא בודקים את בן הזוג.

<מרית לביא: הלכנו נגדם לתביעה ייצוגית, וחלק מהדברים שעלו זה שאולי מצאו אחד בכל העיריות שיש לו הכנסות נוספות, והם עדיין מתבצרים בעמדה שלהם לא לתת את ההנחה באופן אוטומטי.

<מרית לביא: עכשיו נפלנו על דבר חדש – פתאום החליטו לבטל את ההנחה האוטומטית של 25%.

<מרית לביא: אז נכון שזה לא למקבלי השלמת הכנסה, אבל זה אנשים שלפעמים השקל הזה - - - או להיפך, יש אנשים שלא מקבלים השלמת הכנסה כי יש להם קצבאות גבוהות, אבל להם הכנסה אחרת בכלל, ומי שמקבל השלמת הכנסה, יכול להיות שיש לו 1,000 שקל פנסיה.

<מרית לביא: זאת אומרת, לפי דעתי, צריך לעשות רישום ולעשות סדר.

טלי פלוסקוב: זאת המטרה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לומדים את הנושא.

טלי פלוסקוב: הנושא מורכב, ואני שמחה לשמוע מכם עוד ועוד דוגמאות ובסוף, אני מקווה מאוד, שיחד עם חברי הכנסת שיהיו שותפים נבנה משהו שיפתור את הבעיות האלה.

טלי פלוסקוב: עוד מישהו עם דוגמאות?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אברהם.

<אברהם שרנפולסקי: הבעיה העיקרית היא שלנכים יש רק קצבת נכות ואין להם השלמת הכנסה.

<אברהם שרנפולסקי: חוץ מזה, באופן עקרוני קיימת אפשרות לעבור מקצבת נכות להשלמת הכנסה, אבל הביטוח הלאומי לא תמיד מאפשר לעשות דברים כאלה.

<אברהם שרנפולסקי: צריך לפתור את הבעיה.

<אברהם שרנפולסקי: אני רוצה להבא לכם כמה דוגמאות, כמה מקבלים קשישים נכים.

<אברהם שרנפולסקי: משפחה בשם זקס, שהוא נכה 100%; הוא מקבל, יחד עם אשתו, 4,142 שקל, ואין לו שום הטבות בהשוואה להטבות שמקבל - - -

טלי פלוסקוב: במצב הקודם הם, כזוג, היו צריכים לקבל סדר גודל של 5,000 שקל.

<אברהם שרנפולסקי: נכון.

<אברהם שרנפולסקי: משפחת גינזבורג, גם הם נכים 100%, הם מקבלים כמעט אותו סכום – 4,200 שקל.

<אברהם שרנפולסקי: זה הכול.

נחמן שי: לשני בני הזוג.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: מה שהוא אומר זה שאם לא היו נכים הם היו מקבלים יותר.

טלי פלוסקוב: זה לא אבסורד?

<אברהם שרנפולסקי: ב-500 שקל לפחות.

<מרית לביא: למה הם לא מקבלים השלמת הכנסה?

<מרית לביא: אולי יש פנסיה גבוהה.

טלי פלוסקוב: לא, אין להם בכלל הכנסות נוספות.

<מרית לביא: אז אין שום סיבה.

טלי פלוסקוב: רגע.

טלי פלוסקוב: אם כבר הגענו לביטוח הלאומי, מה את אומרת: מעבר ל-4,100 שהם מקבלים, הם יכולים עדיין לפנות לביטוח הלאומי לקבל השלמת הכנסה?

<עדנה ליימן: כל אדם שמקבל קצבה יכול להיבחן להשלמת הכנסה, אין שום בעיה.

<עדנה ליימן: זה לא כפל.

טלי פלוסקוב: אולי הם לא יודעים על הזכויות שלהם.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לחדד, כי זה נורא חשוב: הזוג הזה מקבל 4,200 שקל, כאשר במצב רגיל הם היו מקבלים 5,000.

<עדנה ליימן: מה זה רגיל?

טלי פלוסקוב: רגיל זה לא נכה.

טלי פלוסקוב: זה קשישים בגיל שלהם, שמקבלים קצבת זקנה והשלמת הכנסה.

אילן גילאון: קצבת הזקנה יותר נמוכה.

אילן גילאון: יש אפשרות לבחור את זאת או את זאת.

טלי פלוסקוב: קצבת זקנה זה קצבת זקנה, הם מקבלים בכל מקרה.

טלי פלוסקוב: כרגע אני מדברת על הסכום הכולל.

טלי פלוסקוב: יש לי זוג נכים שהיום מקבלים קצבת זקנה ואת תוספת הנכות, שבסך הכול, לפי מה שהבנתי, זה מגיע ל-4,200.

טלי פלוסקוב: יש לי זוג אחר, שהם לא נכים, באותו גיל, זכאים לקצבת זקנה – הם מקבלים קצבת זקנה ותוספת השלמת הכנסה ובסך הכול הם מגיעים כמעט ל-5,000 שקל.

<עדנה ליימן: גם הזוג האחר יכול לתבוע השלמת הכנסה ולהשלים את ה-4,200 לסך הסכום - - -

טלי פלוסקוב: למה זה לא אוטומטי?

<עדנה ליימן: אין אוטומטי?

<עדנה ליימן: השלמת הכנסה מותנה במבחן הכנסות; השלמה לנכות לא מותנה בשום מבחן - - - כל אחד מבני הזוג יש לו פנסיה.

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: מה שאת אומרת זה שכל הנכים שמקבלים 4,200 רשאים לפנות לביטוח הלאומי ולקבל את התוספת עד 5,000?

<עדנה ליימן: במאה אחוז.

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: קצת התקדמנו.

<שרה זילברשטיין-היפש: לא, לא התקדמנו.

<שרה זילברשטיין-היפש: יש פה הערה מקדימה, שאנשים לא מבינים שכל דבר שהם צריכים בביטוח הלאומי הם צריכים לבקש, זה חלק ממיצוי זכויות.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: זו הבעיה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אגב, נכה עובר אוטומטית לקצבת זקנה, אלא אם הוא מבקש אחרת.

<שרה זילברשטיין-היפש: זו גם בעיה גדולה של הרבה מאוד נכים שלא יודעים את זה.

<שרה זילברשטיין-היפש: בנוסף לזה, דיברתי עם המועצה של המוסד לביטוח לאומי והסברתי את זה, שבמוקד תפסנו הרבה מאוד אנשים; אם במשך שלושה חודשים הם לא מודיעים שהם רוצים להישאר בקצבת נכה הם עוברים - - -

אילן גילאון: הם יכולים לבחור באחת מהשתיים.

<קריאות: לא לא.

טלי פלוסקוב: מה ברירת המחדל?

<עירית בן עמי: ברגע שמגיעים לקצבת זקנה.

<עירית בן עמי: נכה עבודה - - -

אילן גילאון: מה זה נכה עבודה?

אילן גילאון: מדברים על קצבת נכות בסיסית.

אילן גילאון: חבר'ה, בחוק מ-2006 נאמר שאפשר לבחור בקצבה הגבוהה בין השתיים.

אילן גילאון: הרי איך הביטוח הלאומי מסביר נכות?

אילן גילאון: הוא אומר: זוהי זקנה מוקדמת.

אילן גילאון: זה ההסבר של הביטוח הלאומי.

אילן גילאון: ברגע שאדם מגיע לגיל זקנה הוא יכול לבחור באחת מתוך השתיים, שהיא הגבוהה ביניהן ב-100 או 200 שקלים.

<שרה זילברשטיין-היפש: רק משפט לסיום.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה להגיד שוב ושוב שהנושא של מיצוי הזכויות הוא הבעיה הבסיסית של כל החוקים ושל כל התקנות.

<שרה זילברשטיין-היפש: כאשר אדם לא יודע שלא מגיע לו – הוא חושב שאם הוא מגיע לגיל זקנה פתאום מגיעה לו קצבת זקנה; אבל לא, אם לא מבקשים לא מקבלים.

<שרה זילברשטיין-היפש: אותו דבר עם השלמת הכנסה, אותו דבר עם קצבות נכות.

<שרה זילברשטיין-היפש: אנשים שעברו שלושה חודשים ולא ידעו את זה יקבלו קצבה יותר נמוכה בגלל השטות הזאת, שאף אחד לא אומר להם.

<עירית בן עמי: אין דבר כזה.

<שרה זילברשטיין-היפש: קצבת נכות מעבודה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אל תגידי לי: אין דבר כזה.

<שרה זילברשטיין-היפש: באמת.

טלי פלוסקוב: רגע, שניה.

טלי פלוסקוב: לא להפריע.

<שרה זילברשטיין-היפש: אותו דבר לגבי כל החוקים האלה, שאנחנו מדברים עליהם.

<שרה זילברשטיין-היפש: חוק היידוע, שבמשרד שלנו חוקקנו, בסופו של דבר הוא עדיין לא נכנס ל-DNA של כל משרדי הממשלה, שצריך ליידע.

<שרה זילברשטיין-היפש: אם בא עולה חדש, אז אין לו פנסיה כי רק עם בלרוס יש לנו הסכמים, ולכן מראש צריך להגיד לו שיש לו השלמת הכנסה כאופציה, כי בטוח שאין לו הכנסות.

<שרה זילברשטיין-היפש: עכשיו אנחנו עושים עבודה עם אתיופים, שלפעמים אני לא מבינה איך יכול להיות מצב שאנשים מאתיופיה לא מקבלים השלמת הכנסה, והגענו לאלפים.

<שרה זילברשטיין-היפש: יש לנו 10,000 זקנים מקרב האתיופים – יש לנו את כל השמות שלהם - ששלחנו להם מכתבים, ואנחנו מגלים שאין השלמת הכנסה.

<שרה זילברשטיין-היפש: תהרגו אותי, איך?

נחמן שי: מה זאת אומרת איך?

נחמן שי: הם לא דוברים את השפה, אף אחד לא מגיע אליהם.

טלי פלוסקוב: איך הגעתם לאותם 10,000?

<שרה זילברשטיין-היפש: יש לנו את הרישום של משרד הפנים.

<שרה זילברשטיין-היפש: לפי השמות.

<שרה זילברשטיין-היפש: סליחה שהרחבתי את הנושא - - -

טלי פלוסקוב: לא, מה שאמרת חשוב מאוד.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני חוזרת ואומרת: לגבי המוסד לביטוח לאומי, אנשים צריכים להבין שהבסיס של כל הבעייתיות היא שאנשים לא ממצים את הזכויות שלהם, כי אף אחד לא מיידע אותם, ולכן גם יש לנו כל כך הרבה עניים.

<שרה זילברשטיין-היפש: מה שאנחנו מדברים פה, כל המעברים האלה – אף אחד לא אומר להם.

טלי פלוסקוב: המטרה של הוועדה הזאת – ונתקלתי הרבה פעמים בפניות - רק בגלל שלא יודעים מה הם יכולים לקבל או מה אפשר לשפר.

טלי פלוסקוב: לכן המטרה שלנו, ושל חברי הכנסת, זה גם לחשוף את כל מה שאנחנו מדברים.

טלי פלוסקוב: ברשותכם, לפני שאנחנו ממשיכים, אני מאוד רוצה לשמוע את נציגת הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: תעשי לנו סדר.

רחל עזריה: סליחה, אולי תרשי לי באותו נושא שני משפטים.

טלי פלוסקוב: כן כן, אתן לך.

רחל עזריה: לפני הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: למה לפני?

טלי פלוסקוב: אולי היא תענה לך?

רחל עזריה: היא לא תענה לי.

רחל עזריה: אני באה עכשיו מפגישה עם פרופ' מור יוסף, מנכ"ל הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: אז רחל ואחר כך הביטוח הלאומי.

<מרית לביא: אני רק רוצה משפט אחד.

<מרית לביא: בפעם הקודמת הייתי בוועדת הרווחה, אצל מר אלאלוף, הייתי שם עם שרה, היינו שתינו לבד.

<מרית לביא: הם הוסיפו 50 מיליון לדצמבר השלמת הכנסה.

<מרית לביא: שיודיעו לכל האנשים שעשויים להיות זכאים להשלמה, שהביטוח הלאומי יוציא מכתבים.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז נבדוק אם זה יצא.

טלי פלוסקוב: כן רחל, בקצרה בבקשה.

רחל עזריה: בקצרה.

רחל עזריה: אני לא מדברת בשם אף אחד.

רחל עזריה: אני נכה – הייתי נכה ונשארתי נכה.

רחל עזריה: כאשר הגעתי לגיל זקנה ישר המירו את זה לקצבת זקנה וכתוצאה מכך הזכויות שלי - - -

טלי פלוסקוב: הזכויות שלך, מה?

טלי פלוסקוב: נפגעו?

נחמן שי: יכולת לבחור בקצבת - - -

רחל עזריה: לא יכולתי לבחור, זה היה לפני כל כך הרבה שנים.

נחמן שי: אבל היום אפשר לבחור במה שיותר גבוה.

רחל עזריה: מישהו ייתן לי?

רחל עזריה: איך אמר לי מנכ"ל הביטוח הלאומי?

רחל עזריה: רחל, מה שהיה היה.

רחל עזריה: אין יותר.

רחל עזריה: הלכתי לדבר אתו על הנושא של ועדות רפואיות.

רחל עזריה: מה שכן, נכה שיש לו 75% מהמוסד לביטוח לאומי מקבל הנחה במים מהרשות המקומית; אם יש לו 74% - הוא לא מקבל.

רחל עזריה: זהו.

טלי פלוסקוב: עכשיו אבקש מנציגת הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: גברתי, תעשי לנו בבקשה סדר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שתסבירי לנו: נכה - אנחנו מדברים על נכים נזקקים, אני לא מדברת על אלה שמקבלים נכות של 100% - מה הם מקבלים; מה הם לא מקבלים; מה ההבדל בין הזכויות שלהם כנכים לבין קשיש נזקק שמקבל השלמת הכנסה; איפה יכולה להיות פגיעה?

טלי פלוסקוב: גם מהניסיון שלך, של מה שאת רואה בעבודה, ואז נראה איך אנחנו מתקדמים.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני ממינהל הגמלאות בביטוח הלאומי.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לגבי הטענות שנטענות פה לגבי ההטבות – אכן, לגבי קופת חולים יש פגיעה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: גם אלינו מגיעות תלונות כאלה, שבני הזוג מאבדים הנחה בתרופות.

טלי פלוסקוב: אם הם נמצאים איפה?

<דבורה לילך בן ישעיהו: אם הם נמצאים בקצבת זקנה לנכה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אם בן הזוג עבר מהבטחת הכנסה לקצבת זקנה לנכה, אז בן הזוג מפסיד את ההטבה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: עכשיו אני רוצה להסביר את הרצף.

<דבורה לילך בן ישעיהו: יש כל מיני סוגי קצבאות נכות: יש נכות מעבודה ויש קצבת נכות כללית, שזה תנאים שונים, זה כללים שונים, הטבות שונות, סכומים שונים.

<דבורה לילך בן ישעיהו: זה שונה לגמרי, אין מה להשוות בין קצבת נכות מעבודה לקצבת נכות כללית.

טלי פלוסקוב: אנחנו, כעיקרון, מדברים על כללית.

<דבורה לילך בן ישעיהו: דיברו פה גם על זה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לגבי קצבת נכות מהעבודה, סעיף 320 אם אני לא טועה, בחוק הביטוח הלאומי מתייחס לעניין של קצבת זקנה מול קצבת נכות מהעבודה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אנחנו מאפשרים בחירה למי שהגיע לגיל פרישה, מודיעים לו והוא יכול לבחור.

<שרה זילברשטיין-היפש: זה יותר גבוה, כמובן.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לפעמים.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לפעמים קצבת נכות מעבודה גבוהה יותר, תלוי בהכנסה שהיתה לנפגע לפני שהוא נפגע, משם נגזר גובה הקצבה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: הוא יכול לבחור את הקצבה הגבוהה בין השתיים, הוא יכול לבחור היוון ואז לקבל מענק.

<דבורה לילך בן ישעיהו: דרך אגב, למקבלי קצבת נכות מעבודה יש הרבה פחות הטבות מאשר מקבלי קצבת נכות כללית או מקבלי קצבת זקנה לנכה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: מקבלי קצבת זקנה לנכה – הכוונה היא השלמה לנכות.

<דבורה לילך בן ישעיהו: סעיף 251 לחוק לא מאפשר לביטוח הלאומי איזשהו שיקול דעת.

<דבורה לילך בן ישעיהו: ברגע שמקבל קצבת נכות כללית, קצבת הנכות שלו גבוהה מקצבת הזקנה שלה הוא זכאי – אוטומטית הוא מקבל השלמה לנכות.

<דבורה לילך בן ישעיהו: הוא יקבל את הקצבה הגבוהה מבין השתיים, בלי אפשרות בחירה.

נחמן שי: אבל הוא לא יקבל את שתיהן.

נחמן שי: הוא יקבל את הגבוהה מבין השתיים.

אילן גילאון: אין כפל קצבה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: קצבת נכות כללית, לפי החוק, היא רק עד גיל פרישה, אז כדי לא לפגוע יש את ההשלמה לנכות, שנעשית אוטומטית.

<דבורה לילך בן ישעיהו: ההשלמה לנכות יכולה להתבטל עם השנים.

<דבורה לילך בן ישעיהו: למשל, אם נולד ילד - - -

אילן גילאון: אם פתאום צמחה לבן אדם רגל.

אילן גילאון: לא היתה לו רגל, ופתאום צמחה לו בגיל 80.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אם קצבת הזקנה עולה על קצבת הנכות – הוא יפסיק לקבל את ההשלמה לנכות ויקבל רק את קצבת הזקנה, שזה גם משהו שיכול לפגוע בהטבות.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לגבי קצבת הזקנה - יוצאים מכתבים יזומים שקוראים לאנשים להגיש תביעה לקצבת זקנה בגיל הפרישה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: טופס התביעה כולל השלמת הכנסה, בסופו של הטופס יש תביעה להשלמת הכנסה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני מסכימה שלא כולם יודעים, וכולנו יודעים שמפחדים מטפסים, זה קשה וזה למלא, ואני מניחה שיש אנשים שנמנעים ובגלל זה גם לא נבדקים.

<שרה זילברשטיין-היפש: יש בו חלק קטן שלא מובן.

<שרה זילברשטיין-היפש: ראיתי מולי את הטופס.

טלי פלוסקוב: בסדר בסדר, נטפל גם בטפסים.

טלי פלוסקוב: נראה איך אנחנו עושים את זה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני מבינה שיש אנשים שקשה להם.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני לא אומרת שזה מושלם, אבל אנחנו מנסים כמה שיותר ליזום מיצוי זכויות.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני לא אומרת שאנחנו תמיד מצליחים, אבל לפחות זו הכוונה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: דיברת על הנחה במים – אז אני מדייקת: זה לא 75% נכות רפואית אלא 70% נכות, וזה באמת רק למקבלי קצבת נכות כללית.

<דבורה לילך בן ישעיהו: נכה מהעבודה לא זכאי להנחה במים, העליתי את זה גם בפני ועדת הכספים ועדיין לא התקבלה איזושהי החלטה אחרת.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני רוצה להסביר את ההבדל בין קצבת זקנה עם השלמת הכנסה לבין קצבת זקנה לנכה, ואני לא אומרת שזה ראוי ונכון.

<דבורה לילך בן ישעיהו: הבטחת הכנסה היא קצבה משפחתית, נבחנות כל ההכנסות של שני בני הזוג.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לכן, כשמישהו מקבל קצבת זקנה עם השלמת הכנסה, גם בן הזוג שלו זכאי להטבות כי גם הוא מקבל למעשה השלמת הכנסה; כשזו קצבת הזקנה לנכה, רק הנכה זכאי לה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני לא אומרת שזה בסדר, זה מעוות, אבל - - -

טלי פלוסקוב: אני יכולה לשאול אותך שאלה?

טלי פלוסקוב: נכה שהיה מקבל קצבת נכות, החליט לוותר על תוספת נכות ולקבל השלמת הכנסה.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, הוא מוותר על הזכויות שלו כנכה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אי אפשר.

<דבורה לילך בן ישעיהו: יש פסיקה שאי-אפשר לוותר על זכויות.

טלי פלוסקוב: אבל לפי מה שאת אומרת זה להיפך, הוא מרוויח.

טלי פלוסקוב: הוא לא מוותר על זכויות, הוא מקבל זכויות.

<דבורה לילך בן ישעיהו: נכון, זה אבסורד.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אני מסכימה.

טלי פלוסקוב: הוא במצב מועדף כשהוא לא נכה מאשר במצב שהוא נכה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: חוק הבטחת הכנסה מתייחס גם להכנסה רעיונית, זאת אומרת משהו שיכולת לקבל ואתה לא מקבל.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אנחנו לא תמיד מיישמים את זה, אבל זה הרעיון.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אדם לא יכול לוותר על הכנסה שמגיעה לו על-פי חוק הביטוח הלאומי כדי לקבל משהו לפי חוק הבטחת הכנסה.

טלי פלוסקוב: אז זאת התשובה לשאלה - לא יכול לוותר על הנכות.

<מרית לביא: אסור לו לוותר על זכות שמוקנית מכוח החוק.

<דבורה לילך בן ישעיהו: יש דברים שהוא יכול להימנע מלתבוע אותם, אבל זה לא המקרה.

<דבורה לילך בן ישעיהו: זאת אומרת, כשהוא כבר מקבל קצבת נכות ועובר לזקנה זה משהו יותר אוטומטי.

טלי פלוסקוב: ובן אדם שעכשיו מגיע לגיל פרישה, אתם אומרים שאתם בוחרים מה ההכנסה היותר גבוהה שתהיה לו, ואין לו זכות לקבל החלטה לעצמו?

<דבורה לילך בן ישעיהו: לקבל משהו יותר נמוך?

טלי פלוסקוב: אני מדברת כרגע על זכויות.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לא.

<מרית לביא: זו הפסיקה, שאסור לוותר על גמלה שמגיעה לפי חוק.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עיריית תל-אביב.

טלי פלוסקוב: קצת יותר ברור, אבל אני מאמינה שעדיין יהיו לנו שאלות.

<גל שחם: מה שמדברים פה, על הבעיה של הנכים שסובלים מהיעדר הזכאות להשלמת הכנסה, הוא קצה הקרחון שבא להציף בעיה רחבה יותר שמשותפת לא רק לקשישים נכים, שהמצוקה שלהם אמיתית ומתבטאת בחיי היומיום, שהם צריכים לבחור בין תרופות לבין חימום בחורף, אלא זה גם אנשים שנמצאים במצוקה והם עברו את המדרגה ב-50 שקלים ואז כל ההטבות המשמעותיות – בתרופות, בארנונה - מתבטלת.

<גל שחם: זו רשימה ארוכה של הטבות, שווה ערך כספי שהוא מאוד משמעותי, אז 50 השקלים האלה שהם מקבלים עולים להם ביוקר.

<גל שחם: אני חושב שזה עיוות שנמשך הרבה זמן וחייבים לשנות את השיטה.

<גל שחם: חייבים לעשות מדרג יותר רחב, חייבים לראות את השונות, כי אנשים שמגיעים לפתחנו הם עד כדי מצוקת רעב.

<גל שחם: יש להם הכנסות, אבל אנחנו יודעים שכל המחירים עולים והקצבאות לא משיגות את הצמיחה הזאת.

<גל שחם: אנחנו חייבים לאפשר לקשישים – נכים ולא נכים – לחיות בכבוד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: הסתדרות הגמלאים, בבקשה.

<רוני אהרון כהן: אני רוצה לגעת בנושא אחד שעולה בכל דיון בכל נושא, והוא מיצוי הזכויות.

<רוני אהרון כהן: במיצוי זכויות יש לנו בעיה חמורה מאוד.

<רוני אהרון כהן: אתן דוגמה אחת מיני רבות.

<רוני אהרון כהן: פנתה אלי גברת שאני לא מכיר, דיברתי אתה בטלפון.

<רוני אהרון כהן: הוא שלחה לי בפקס את ההתכתבויות שלה עם הביטוח הלאומי.

<רוני אהרון כהן: היא סיפרה לי את הסיפור הבא: פניתי טלפונית למשרד לביטוח לאומי, והפקידה מעבר לקו המליצה בפניי לפנות לאחת מהחברות, כמו "זכותי", ותקבלי שירות מהיר יותר.

טלי פלוסקוב: אוי ואבוי.

<רוני אהרון כהן: שאלתי אותה: אני הולך לכתוב מכתב למנכ"ל, אני יכול לצטט אותך?

<רוני אהרון כהן: אמרה לי: בהחלט.

<רוני אהרון כהן: לפני שלושה שבועות כתבתי מכתב למנכ"ל עם כל התכתובת שהגברת הזאת שלחה.

<רוני אהרון כהן: אתמול קיבלתי תשובה מאחד מבאי כוחו: קיבלנו את מכתבך ואנחנו מטפלים בזה, התשובה תינתן באופן ישיר לגברת.

<רוני אהרון כהן: אחת המסקנות שלי, במסגרת ההפרטות שיש במדינת ישראל, שאם זאת התשובה שנתנו לגברת, אז אולי גם את הביטוח הלאומי מתכוונים להפריט.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לעדכן אתכם שביום שלישי בשבוע הבא יהיה פה דיון של הביטוח הלאומי ויהיה פה מנכ"ל הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: אנחנו, כמובן, נציף את הדברים האלה ואספר את מה שסיפרת עכשיו.

<מרית לביא: המוקד מופרט.

רחל עזריה: דרך אגב, יש עכשיו פרסומת בטלוויזיה, שאם הולכים לביטוח לאומי כדאי לפנות ללבנת פורן.

טלי פלוסקוב: רבותי, דיברנו הרבה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת גם לחברי הכנסת להביע עמדה.

טלי פלוסקוב: יש לנו זמן עד 12:00.

טלי פלוסקוב: עד שאני לא מגיעה לנוסחה שאני רוצה לקדם, אני לא יוצאת מכאן.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, הסכמתי כשביקשת ממני להיות חלק מהפעלים שלך בוועדה הזאת.

אילן גילאון: יש לי תחושה שאת רוצה ללכת לפתרון הבעיה, אבל כדי לפתור את הבעיה אנחנו צריכים להבין אותה קודם כול.

אילן גילאון: לא מדובר במקרה, המדיניות של הכפלה בשניים ולחלק ברגליים או להיפך, בסופו של דבר זה כדי לייצר מצב שכמה שפחות אנשים יצליחו לממש את הזכויות שלהם.

אילן גילאון: אנחנו לא מחדשים שום דבר.

אילן גילאון: אני טוען ש-90% מהאוכלוסייה בישראל, כולל עבדך הנאמן, לא מבינה מה מדברים אליה, וה-10% האחרים הם עורכי דין, מתווכים ולבנת פורן.

אילן גילאון: נקודה.

אילן גילאון: את הפירמידה הזאת חייבים להפוך, הרי בסך הכול יש לנו את הטכנולוגיה, ומדבר אתך בן אדם שלא מבין כלום בטכנולוגיה.

אילן גילאון: לו היינו מורידים את מבחן העילות, היינו עושים חשבון פשוט ומאגמים.

אילן גילאון: אני קורא לזה "חוק הערסל", אני עובד עליו שנים.

אילן גילאון: פניתי גם למדען הראשי של הביטוח הלאומי, לאגם את כל הזכויות.

אילן גילאון: ברגע שמאגמים את כל הזכויות גומרים את הסיפור הזה.

אילן גילאון: לא רוצה הנחות מעיריית באר שבע ולא ממועצת פועלי רמת-גן.

אילן גילאון: אני לא צריך את זה.

אילן גילאון: אני רוצה שתאגם לי את מה שאתה חושב במדינה שלך, על פי חוק החלוקה שלך, כדי שאוכל להתקיים בכבוד, וכשאעבור את הרף - תמסה אותי.

אילן גילאון: כלומר, ביד אחת תיתן לי את הזכויות שלי.

אילן גילאון: נניח שאני גם קשיש וגם מוגבל; מה לעשות, בן אדם שמגיע לגיל 67 והוא נכה, הוא נכה זקן.

אילן גילאון: צריך להבין את הדברים האלה, לכל הרוחות.

אילן גילאון: הבעיה שלו לא עולה בטור חשבוני, היא עולה בטור הנדסי, ואת זה צריך להבין.

אילן גילאון: בואו נאגם את כל הזכויות במקום אחד, כולל הכול: כולל ההנחה לתרופות, כולל הנחות למים.

אילן גילאון: כמו שהוראת קבע.

אילן גילאון: ברגע שהכללים נקבעו וקובעים את ספר הלקויות, שמדי פעם משתנה, העילה לא משנה.

אילן גילאון: זה לא משנה אם בן אדם הוא נכה של מקם עבודה או של כביש.

אילן גילאון: זה לא משנה.

אילן גילאון: מי שצריך לממן את זה הוא מקום העבודה שלו, מבחינת הפיצויים שלו, אבל אנחנו צריכים למדוד אותו פר היכולות שלו, על פי המבחן האורתופדי שלו או בצורה אחרת.

אילן גילאון: זה מה שאני "חוק הערסל".

אילן גילאון: אבל אין פה מקריות שמסבכים זכויות אוניברסליות עם זכויות מקומיות, עם התליה.

אילן גילאון: למשל, בנושא של נכים שיוצאים לעבודה; אני בעד להוריד את מבחן לרון, לתת לכל נכה את הקצבה על פי מה שקבעו לו ושילך לעבוד כמה שהוא רוצה לעבוד, ואני רוצה למסות את כל הדברים בצד השני.

אילן גילאון: יש משפט בצרפתית שאומר: les bons comptes font les bons amis - חשבונות טובים עושים חברים טובים.

אילן גילאון: ואני אומר לכם שחשבונות טובים עושים גם אזרחים טובים, כי אנחנו נמצאים במשבר אמון מוחלט בגלל השיטה הזאת, שאף אחד לא מאמין במדינה כי המדינה לא מאמינה באף אחד - כל אדם שבא ולא הוכיח את חפותו הוא בגדר נאשם.

אילן גילאון: לכן, קודם כול צריך להבין את הבעיה, גברתי, והבעיה היא שיטת החלוקה ולא כמה אתה קורא לעצמך חברתי או חברותי.

אילן גילאון: זה בכלל לא מעניין אותי.

אילן גילאון: אני יודע שעוני זו תוצאה לא נכונה של עושר.

אילן גילאון: מדינה ופוליטיקה קובעת איך מחלקים את העושר לעוני, ובתוך זה ודאי וודאי קצבת הזקנה שאנחנו מדברים עליה.

אילן גילאון: אני מצפה שדרך זה נעשה את הסדר.

אילן גילאון: מה היא נגישות?

אילן גילאון: היכולת של כל אחד מאתנו להגיע למחוז חפצו בצורה מכובדת ועצמאית.

אילן גילאון: זה כל מה שאנחנו מבקשים כאן, ולכן ביטול העילות זה דבר מאוד מאוד חשוב.

אילן גילאון: זאת אומרת, לקבוע את הסטטוס.

אילן גילאון: ברגע שקובעים את הסטטוס – תנו לי מה שמגיע לי; עברתי את ההכנסות – תמסה אותי, תמסה את הכול.

אילן גילאון: כל אזרח יהיה נישום, אין שום בעיה, ואל תסבכו.

אילן גילאון: כשחברה מחליטה שחד-הוריות יקבלו תמיכת חד-הוריות, מה היא חושבת?

אילן גילאון: היא חושבת שלהורה אחד יותר קשה לפרנס ילדים מאשר לשניים, ואז נותנים את התמיכה, את המקפצה.

אילן גילאון: כך גם לנכה או לאחר.

אילן גילאון: עד לפני כמה זמן, גברתי, אם היתה לך מכונית ממודל 95' ומעלה לא היית מקבלת את הדבר הזה.

אילן גילאון: ממה נפשך?

אילן גילאון: מה השטות הזאת?

אילן גילאון: תן לי מה מגיע לי; אם אני עובר את סף המס – תמסה אותי ושלום על ישראל.

אילן גילאון: דברים שגם נקבעים לצמיתות וגם אינם משתנים ולא צריכים איזה תקופה לעשות את זה – אז למה לענות את האנשים?

אילן גילאון: אגיד לך למה, מה אני חושב.

אילן גילאון: הביטוח הלאומי לא אשם פה בכלום, הוא לא גורם עצמאי.

אילן גילאון: הוא זרוע מבצע של האוצר, ויש כאן בעיה.

אילן גילאון: ברגע שהוא יהיה עצמאי – אני סומך עליהם.

אילן גילאון: זה אנשים נהדרים, מצוינים, טובים והכול.

אילן גילאון: הרעיון המרכזי הוא איך מחלקים פחות כסף ליותר אנשים.

אילן גילאון: אל תסבכו אותי ואל תבלבלו אותי.

אילן גילאון: אני מודה, אני לא מבין.

אילן גילאון: אני בן אדם עוד מעט בן 60, אני לא מבין את הדבר הזה וזה לא בגלל שאני כזה טמבל מושלם.

אילן גילאון: זה בגלל שכל הזמן מוסיפים אלמנטים כדי שאף אחד לא יוכל להבין.

אילן גילאון: אז אם אני לא מבין, אז מי?

אילן גילאון: האיש המבוגר בן ה-85 יבין?

אילן גילאון: לכן, אם לא נרד מהרעיון – לה פונטיין קורא לזה "השועל והחסידה", שכל אחד נותן לשני אוכל במקום שלא יכול לאכול אותו.

אילן גילאון: זאת ההתכוונות, וכאן צריך לעשות את הטיפול.

רחל עזריה: אפשר להעיר הערה?

רחל עזריה: זה לא אתיופים, זה עולים מאתיופיה.

רחל עזריה: המושג "אתיופים" מרגיז אותי כל פעם מחדש.

טלי פלוסקוב: צודקת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת גילאון.

טלי פלוסקוב: העליתי את הסוגיה הזאת לדיון במטרה לצאת עם משהו.

טלי פלוסקוב: את המשהו הזה נבנה יחד ונראה איך נשנה את המצב הקיים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אני מאחל לך הצלחה בוועדת המשנה שלך-שלנו.

נחמן שי: כל דרך שיכולה לקדם את נושא הטיפול באוכלוסייה מבוגרת במדינת ישראל מקובלת עלי.

נחמן שי: הדברים פוגשים אותנו גם בתזונה של האזרחים הוותיקים – כל במה.

נחמן שי: אני לא יודע מה עוד אפשר לעשות, אבל אני בטוח שאפשר.

נחמן שי: הכשל בעניין כפול.

נחמן שי: קודם כול, הקצוות נמוכים באופן בולט.

נחמן שי: אנחנו יודעים את זה ואנחנו מחפשים כל הזמן דרכים להעלות, ואנחנו יודעים שתוספת של 10 שקלים במכפלות הופכת למיליארדים.

נחמן שי: כל פעם אותה דילמה עולה על סדר היום.

נחמן שי: יש חלקים באוכלוסייה שלא זקוקים לכסף הזה, יש חלקים שזקוקים מאוד לכסף הזה, וגם כאן לעשות את זה דיפרנציאלי זו בעיה בפני עצמה.

נחמן שי: עוד לא מצאתי פתרון לזה – איך אנחנו יכולים לחלק את הכסף בצורה יותר נכונה.

נחמן שי: יחד עם זאת, נדמה לי שמוכרחים למצוא דרכים לחזק את הקבוצה הזאת.

נחמן שי: זו בדיוק אותה קבוצה: אנחנו פוגשים אותה פעם בניצולי שואה, פעם ב"סתם קשישים", פעם בכפל גמלאות.

נחמן שי: כל פעם אנחנו מוצאים אותם בבמה אחרת.

נחמן שי: אנחנו יודעים שהם נמצאים במצוקה, כי הם לא צברו פנסיה מספקת, הגיעו לארץ בשנים מבוגרות יחסית ולא הצליחו להטיל פה עוגן כמו הדור הצעיר, של טלי או של הילדים שלך, ששם זה לא קיים יותר.

נחמן שי: הם משלמים מחיר כבד.

נחמן שי: הם שילמו מחיר כבד יותר מזה: הם באו לארץ בלי להכיר את השפה, בלי להכיר את התרבות, הם שכבו על הגדר בשביל שהילדים שלהם והנכדים שלהם יחיו פה חיים אחרים.

נחמן שי: ועכשיו, גם בזקנתם, הם המשלמים את המחיר.

נחמן שי: כאן מדינת ישראל היתה צריכה להקל עליהם.

נחמן שי: אני אומר לכם שאני עוד לא רואה איך, כי אני יודע שזה סכומי כסף אדירים.

נחמן שי: דבר אחד חייב להיות ברור – לפחות מה שמגיע צריך להתקבל, ועל זה שרה דיברה.

נחמן שי: היא הגיעה ל-10,000 עולים מאתיופיה וגילתה שהם לא יודעים.

נחמן שי: זה לא צריך לקרות, זה באמת לא צריך לקרות.

נחמן שי: וכאן אנחנו מתלבטים כולנו - איך להביא לכך שהזכויות לא יהיה בתוך ניירות אלא יהיו חלק מהוויית החיים שלהם ויהיו ידועות להם.

נחמן שי: יש הרבה זכויות לאזרחים ותיקים שהאזרחים הוותיקים לא יודעים עליהן והם מפסידים אותן.

נחמן שי: זה בלתי הפיך, הם לא יקבלו את זה בחזרה.

נחמן שי: צריך לחשוב על זה שרה, זה לא דבר שבלתי ניתן לעשות, זה כן ניתן לעשות - איך להגיע לאזרחים הוותיקים וליידע אותם מה הזכויות המגיעות להם מרגע שהם יוצאים לגמלאות, מה הם צריכים לקבל מהרשות המקומית - - -

<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו שולחים חוברת לכל אחד.

נחמן שי: א', 10% מהחוברות לא מגיעות לעולם, כי ככה זה בדואר; 20% לא נמצאים בכתובת, ואחרים לא יודעים לקרוא.

נחמן שי: בואי נחשוב על אנשים שלא יודעים לקרוא.

אילן גילאון: הוא לא צריך לדעת כלום.

אילן גילאון: זה התפקיד שלך, של המערכת.

נחמן שי: החוברת לא מספיקה, גם אתרי אינטרנט.

נחמן שי: זה דברים שניתנים לעשייה.

<שרה זילברשטיין-היפש: זה חובה של כל משרד, אדוני.

<שרה זילברשטיין-היפש: זה כל משרד ומשרד - - -

אילן גילאון: למה כל משרד?

אילן גילאון: למה אי-אפשר לעשות תיאום בין כל המשרדים?

אילן גילאון: למה אתם מדברים על כל משרד?

אילן גילאון: אני לא מבין אתכם.

אילן גילאון: צריך לרדוף אותו בזכויות שלו.

אילן גילאון: הוא לא צריך לדעת, צריך לתת לו את זה בכוח.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני מסכימה אתך.

<שרה זילברשטיין-היפש: יש לנו מוקד, אבל אדוני, אם כל משרד לא יעשה - - -

נחמן שי: שרה, שרה - - -

אילן גילאון: אני יודע מי אשם.

נחמן שי: שרה, תקשיבי לי.

נחמן שי: הזכויות האלה חוצות משרדים.

נחמן שי: הן לא במשרד אחד.

נחמן שי: צריכה להיות לכם ראייה כוללת, אני מדבר גם על השרה לשוויון חברתי.

נחמן שי: הם רוצים שוויון חברתי, כידוע לך, זה ממש מעסיק אותם.

נחמן שי: כל היום הם קמים ושואלים איך יהיה שוויון חברתי.

נחמן שי: הזכויות שלהם הן ברשויות המקומיות, הן בתחבורה – זה מפוזר.

נחמן שי: אתם יכולים להציע להם את מה שאתם יודעים.

נחמן שי: הם לא יכולים לדלג מאתר לאתר ולשאול מה מגיע לי, כאזרח ותיק.

נחמן שי: צריכים להיות אתרים, צריכות להיות נקודות מפגש בשפות שונות שיודעות לענות לצרכים שלהם בטלפון, באינטרנט, בכתב - כל דרך שאפשר להגיע.

נחמן שי: לעשות את זה יזום, ללכת למרכזים ולהסביר.

<שרה זילברשטיין-היפש: זה מה שאנחנו עושים, אדוני.

נחמן שי: אם עלית על 10,000 שלא יודעים, אז מה זה אומר?

<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו נותנים שירותים ברוסית, יש לנו חמישה מוקדנים.

<שרה זילברשטיין-היפש: אם אנחנו מדברים על גודל השערורייה - ההחלטה שזה יהיה מאוגם על-ידי one stop shop זה מה שאתה מדבר, על הערסל.

<שרה זילברשטיין-היפש: אבל בינתיים, כל פקיד במוסד לביטוח לאומי, כשזקן מגיע אליו – אני לא מדברת על מכתבים, לפחות מי שכבר מגיע - שייתן לו את הזכויות שלו.

<שרה זילברשטיין-היפש: עוד לא הגעתי לחוק.

<שרה זילברשטיין-היפש: הרי עשינו עבודה מול הביטוח הלאומי וחברת החשמל, שיקבלו את ההנחה העלובה הזאת.

<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו עושים כל מיני פעולות יזומות.

<שרה זילברשטיין-היפש: הגענו ל-500,000 אזרחים ותיקים, אבל עד שכבר גמרנו כבר יש משהו חדש שאנחנו צריכים לעדכן, כולל ניצולי שואה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד.

<שרה זילברשטיין-היפש: לכל משרד צריכה להיות ההבנה של היידוע, במיוחד לאזרחים ותיקים.

<שרה זילברשטיין-היפש: הרי חייל שיוצא מהצבא לא יודע א'-ב' של זכויות כי אף אחד לא מנגיש לו, אז הזקנים קל וחומר.

<גל שחם: אני רוצה להדגיש את הנושא של הנגשת המידע לאוכלוסייה המבוגרת.

<גל שחם: ובכלל, כל אזרח במדינת ישראל, חשוב שיידע מה הזכויות שמגיעות לו.

<גל שחם: דיברנו על הביטוח הלאומי, אני חושב שהביטוח הלאומי עשה כברת דרך.

<גל שחם: אבל, למשל, אתה לא יכול לקבל גמלה אם לא הגשת תביעה להשלמת הכנסה.

<גל שחם: אתה צריך לדעת שמגיע לך, אתה צריך גם לדעת איך ממלאים.

<גל שחם: יש לאנשים הרבה פוביה להתעסק עם הניירת הזאת – מה זה עושה, מה זה אומר.

<גל שחם: זה נכון שהביטוח הלאומי באמת התקדם בהגשת השירות שלו ויש את הייעוץ לקשיש במוסד לביטוח לאומי.

<גל שחם: אבל עדיין, יש קו ארצי – לך תתמצא.

<גל שחם: ישיש בן 80 שצריך לעבור ולהגיע כדי לקבל מידע או כדי לדעת מה הזכויות שלו.

<גל שחם: במקום שיפורסמו השמות של הפקידים עם מספרי הטלפון, כדי שאוכל להתקשר ולהגיע ישר לפקיד עם שם ולא להסתבך עם המענה הקולי, שמרימים ידיים ולא יכולים למצות את הזכויות בגלל הקטע הטכני.

<גל שחם: בנוסף, הוקמו מרכזים למיצוי זכויות שיושבים גם ברשויות.

<גל שחם: זה שירות מבורך.

נחמן שי: אצלכם יש?

<גל שחם: יש לנו.

טלי פלוסקוב: יש טלפון שמגיע לבן אדם?

<גל שחם: יש טלפון ויש גם הפניות שהעובדים הסוציאליים מפנים.

<גל שחם: זה שירות שנמצא ברווחה.

<גל שחם: הם עוזרים למלא, זה איגום של כל המידע.

<גל שחם: היום, עם המידע העשיר בכל התחומים, זו כבר מומחיות.

<גל שחם: אתה חייב להיות מומחה.

אילן גילאון: הנגישות למידע היא בעיית הנגישות מספר אחת במדינה.

אילן גילאון: פעם חשבו שזה רק רמפות.

<גל שחם: אתה צודק, ואני אומר שזה כבר תחום מומחיות.

<גל שחם: יש כל כך הרבה מידע וכבר לא יודעים איך לגשת ולמי לגשת.

<גל שחם: לכן מוקדם כאלה, ששומעים מה הבעיה ויודעים לכוון ויודעים לעזור למלא טפסים ולאן לפנות – אלה הדברים שצריך לעזור בהם, ובשפות השונות שיאפשרו לגשת לכלל האנשים.

<גל שחם: זה הדבר שחשוב שיהיה.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים מה זה מזכיר לי?

טלי פלוסקוב: 16 שנה עבדתי בבנק, לא חשוב באיזה בנק.

טלי פלוסקוב: עבדתי במקום שבו הייתי צריכה לתת שירות לאנשים, וכשהלקוח היה מגיע – ובכוונה אני אומרת את המילה "לקוח", כי בנק זה עסק שרוצה להרוויח, ואני מקווה מאוד שהביטוח הלאומי הוא לא עסק שרוצה להרוויח - הבנק ידע לספק לכל לקוח, בגלל שהוא מרוויח מכל פעולה, את כל הזכויות של הלקוחות בבנק.

טלי פלוסקוב: אומרים ללקוח: יש לך אפשרות לקבל גלישה ישירה מהאינטרנט, יש אפשרות לקבל "לאומי קול", יש אפשרות לקבל הלוואה, יש אפשרות לקבל כרטיס אשראי וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: ומה אנחנו לא עושים בביטוח הלאומי?

טלי פלוסקוב: בדיוק אותה פעולה.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להבין שאנחנו כאן כדי לשרת את האנשים האלה ולהנגיש להם את המידע.

טלי פלוסקוב: אם ברגע שיש מפגש כזה, בעיניי המפגש הזה צריך לנצל את המקסימום ולספר לבן אדם מה הזכויות שלו.

טלי פלוסקוב: לדוגמה, אותו בן אדם שמקבל קצבת נכות, אם הוא היה יודע שהוא צריך להגיש מסמך, ולא רק לצרף את הטופס, כמו שאמרתם קודם.

טלי פלוסקוב: תאמינו לי, הם לא הבינו.

טלי פלוסקוב: גם אלי, אם זה היה מגיע, לא הייתי מבינה.

אילן גילאון: יש דרך יותר פשוטה: לא ליידע אנשים על זכויותיהם, פשוט להעניק להם את מה שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

נחמן שי: כרגיל, לא סיימתי את דבריי.

נחמן שי: קודם כול, מהותית צריך לסייע להם יותר.

נחמן שי: אם הם ידעו יותר זה עוזר, אבל צריך לחשוב איך אפשר לנסות לסייע לאוכלוסייה המסוימת הזאת, כי אנחנו פוגשים אותם בכל צומת.

נחמן שי: אמרתי לכם קודם: בכל צומת אנחנו פוגשים אותם.

נחמן שי: אלה גם הקשישים העניים שנמצאים ב-21% של הקשישים העניים במדינת ישראל, שזו הבושה הכי גדולה שלנו.

נחמן שי: למה אנחנו הכי נמוכים ב-OECD?

נחמן שי: בגלל האוכלוסייה הזאת.

נחמן שי: זה הכול חוזר לאותו מקום, אנחנו יודעים את זה.

נחמן שי: אז קודם כול, לנסות לעזור להם, ובוא נחשוב יחד איך אפשר לעשות את זה.

נחמן שי: הדבר השני הוא ההנגשה.

נחמן שי: זה אפשרי, שרה.

נחמן שי: זה אפשרי – ב-20 דרכים, ב-30 דרכים, כי אף דרך אחת לא תכסה את כולם.

נחמן שי: העובדים הסוציאליים צריכים לדעת, מרכזי הקליטה, הרשויות.

נחמן שי: זה צריך להגיע בהרבה דרכים – ברדיו, בטלוויזיה, בשידורים ברוסית או באמהרית.

נחמן שי: השאלה היא אם עושים את זה, השאלה היא אם מישהו טורח להעלות פעמיים-שלוש בערב, לתקופה מסוימת, שקופית – זה לא צריך לעלות יותר מדי כסף – ולכתוב: לאזרחים ותיקים – הזכויות שלכם בטלפון זה וזה.

נחמן שי: זה יהיה כתוב באנגלית, בערבית, בצרפתית, ברוסית - בכל השפות של עולים חדשים.

אילן גילאון: אתה מאה אחוז צודק, אבל ב"הוט" כשאני מתקשר אני מסתבך, אז הייתי מעדיף שבאתי פעם אחת, שיבדקו אותי ולקבל מה שמגיע לי.

אילן גילאון: ואם אני עובד – כמה שאעבוד, שאשלם מסים על הכול ביחד, גם על הקצבה וגם על הכול.

אילן גילאון: מה יותר הגון מזה?

אילן גילאון: אבל צריך להתכוונן לכיוון הזה.

אילן גילאון: זו בעיה של חלוקה ולא בעיה הסברתית, את זה צריך להבין.

אילן גילאון: כי השיטה הזו - להסביר ככל שיותר ולסבך ככל שיותר.

אילן גילאון: כמו המוקד הטלפוני – בא לברך ויצא לקלל, כי אף אחד לא מסתדר עם הדבר הזה.

אילן גילאון: אלה מנגנונים לשמור על הכסף של המדינה לחלוקה אחרת.

אילן גילאון: זאת הבעיה, תבינו.

טלי פלוסקוב: תודה, נחמן.

רחל עזריה: גם שעות קבלת הקהל - שלוש פעמים בשבוע קבלת קהל בביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: עו"ד רות פרמינגר, בבקשה.

<רות פרמינגר: במכלול של מיצוי הזכאויות, אני מבינה שזה באמת דבר מאוד מאוד מורכב.

<רות פרמינגר: יחד עם זאת, אני רוצה להגיד שיש כמה זכאויות שהן בבחינת טייס אוטומטי, ואני אומרת את זה מניסיון שלנו בארגון.

<רות פרמינגר: ביקשנו לקבל את הזכאות האוטומטית מאחוז מסוים של נכות שאינה שנויה במחלוקת.

<רות פרמינגר: כשמישהו רוצה לבקש משהו ששנוי במחלוקת, אז יש הליך.

<רות פרמינגר: אבל אחוזים שנקבעו, שאינם שנויים במחלוקת, ביקשנו שאוטומטית יקבלו ההטבות.

<רות פרמינגר: למשל, תאגידי המים יקבלו את שמות הנכים.

<רות פרמינגר: אז פתאום נתקלנו בבעיה.

<רות פרמינגר: אמרו: יש בעיה של הגנת הפרטיות.

<רות פרמינגר: אבל אני אומרת: כשבן אדם חייב כסף אין בעיה של חוק הגנת הפרטיות, אבל כשמגיע לו כסף פתאום יש איזו חומה כזאת?

<רות פרמינגר: אני לא מכירה את כל הזכאויות, אבל זכאות שאיננה שנויה במחלוקת - חובה על הגופים והתאגידים, שהם אלה שנותנים אותה - להעניק אותה אוטומטית.

<רות פרמינגר: הצעתי בזמנו שהכנסת, כגוף שמפקח על הרשות המבצעת, תקבל דיווח על מיצוי הזכאויות הללו.

<רות פרמינגר: אלה לפחות חלק של זכאויות שאינן בעייתיות למיצוי.

<רות פרמינגר: לכן אני חושבת שזה גם אחד התפקידים שלכם.

<רות פרמינגר: דבר נוסף, אמנם הביטוח הלאומי עשה כברת דרך מדהימה וגדולה, אבל יש הרבה מקרים – ואני אומרת מכלי ראשון, שאני רואה אותם - שכל מי שבא, גם קשישים וגם נכים, למצות את הזכויות, הרבה פעמים מסתכלת הפקידה על הבן אדם וקצת מרימה גבה, למה הוא בא למצות את הזכויות שלו.

<רות פרמינגר: ראיתי את זה בעיניי.

<רות פרמינגר: אני רוצה להגיד לכם שכדאי שהביטוח הלאומי יעשה סדנאות לעובדים שלו וירענן את הנושא הזה כדי שכל הפקידים יבינו.

<רות פרמינגר: זה לא שהפקידים עושים טובה למישהו, זו זכאות שכל החטא של הבן אדם שהוא לא יודע איך לנצל אותה.

<רות פרמינגר: לכן אני חושבת שסדנאות לעובדי הביטוח הלאומי זה דבר חשוב, רצוי ומבורך.

<רות פרמינגר: אני חושבת שאנשים כאלה, כשתהיה להם יכולת להגיע לאוזן קשבת של מישהו ששומע מה מגיע להם, אני חושבת שזו עוד כברת דרך למצות את הזכויות שלהם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, רות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, "כן לזקן", אחר כך ביטוח לאומי וננסה לסכם.

<מרית לביא: שתי הערות.

<מרית לביא: קודם כול, יש לי פה תחושה של כאילו מלחמה בין נכות לזקנה.

<מרית לביא: אני חושבת שבשתי הקצבאות צריך להגיע לאיזשהו סכום שיהיה מכבד, ושכל מי שיש לו הכנסות מעבר – הן ימוסו.

<מרית לביא: זה בדיוק הרעיון של חבר הכנסת גילאון.

<מרית לביא: ההצעה שלנו, של "כן לזקן", היא אותה הצעה לגבי קצבאות זקנה – פשוט להעלות את הקצבאות ולמסות את מי שלא זקוק לגובה הזה של הקצבה.

<מרית לביא: דבר שני, רציתי להעיר על המוקד של הביטוח הלאומי.

<מרית לביא: אני יודעת שזה עמד בפני דיון משפטי כי זה מופרט, וההפרטה הזאת בהחלט לא מועילה.

<מרית לביא: אבל מי שקבע פה את הטון זה האוצר, הוא עושה את המכרזים, הוא קובע מי יישב שם ומה השירות שיינתן.

<מרית לביא: לא נותנים להגיע לפקידים.

<מרית לביא: אני מתנדבת גם בייעוץ לקשיש; אפילו לי, בייעוץ לקשיש, יש בעיה להגיע לפקידים.

<מרית לביא: אני צריכה לכתוב להם באיזו מערכת פנימית והם לא תמיד חוזרים.

<מרית לביא: כשבאנו לפרופ' מור יוסף והתלוננו, הוא אמר: שכחתם איך היה הביטוח הלאומי קודם, שפנו לפקידים ואז לא טיפלו בתביעות.

<מרית לביא: זאת אומרת, אין פתרון קסם.

טלי פלוסקוב: המטרה שלהם היא לפנות את הפקידים לבצע את העבודה.

טלי פלוסקוב: לפני שאתן לנציגת הביטוח הלאומי, בבקשה אברהם שרנפולסקי.

טלי פלוסקוב: ואז תגיבי על סמך כל מה ששמעת, איזה עצה יש לך לתת לנו כדי לשפר את המצב.

<אברהם שרנפולסקי: אני רוצה להזכיר שהתחלנו את הדיון בנושא של ההבדל בין הקשישים הרגילים לבין הקשישים הנכים.

טלי פלוסקוב: פה כבר יש פתרון.

<אברהם שרנפולסקי: אז צריך להיות פתרון.

<אברהם שרנפולסקי: אני מציע לדרוש מהביטוח הלאומי להגיש לוועדה פתרונות על מנת לפתור את הבעיה.

<אברהם שרנפולסקי: דבר שני, קיבלנו המון פניות מנכים, שלא מצליחים לבחור איזו קצבה לקבל.

<אברהם שרנפולסקי: הם פונים לביטוח לאומי, לפעמים הם מצליחים ולפעמים - - -

טלי פלוסקוב: יש מצב שיש מקרים בודדים שמחזירים אותם לקצבה של קשישים עם השלמת הכנסה?

טלי פלוסקוב: מה שהם אומרים, שיש אנשים שפנו לביטוח הלאומי והם ויתרו על הזכויות שלהם.

טלי פלוסקוב: יש מצב כזה?

טלי פלוסקוב: הם אומרים שחלק לא וחלק כן.

<מרית לביא: אולי אמרו להם לא להגיש מלכתחילה.

<מרית לביא: יש אפשרויות קצת לרמות את המערכת; אם מפסיקים שלושה חודשים קודם לא עוברים אוטומטית.

<קריאה: זה צריך מראש.

טלי פלוסקוב: אברהם, משפט סיכום.

טלי פלוסקוב: מה אתה מציע?

<אברהם שרנפולסקי: אני מציע שהביטוח הלאומי יודיע לקשישים נכים שיש להם זכות לבחור.

<אברהם שרנפולסקי: זה לא מידע באופן כללי, בפרסום, אלא כל בן אדם צריך לקבל מכתב מהביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, נציגת הביטוח הלאומי.

<דבורה לילך בן ישעיהו: חשוב לי לשמוע על המקרים של אנשים שנפגעו בשירות.

אילן גילאון: מזל שזה לא קורה בישראל.

<דבורה לילך בן ישעיהו: כי באמת יש מגמה בביטוח הלאומי, ואפילו - - -

אילן גילאון: כן, זה נכון.

אילן גילאון: אני אומר לך.

אילן גילאון: עולה לי בבריאות להגיד עליהם מילה טובה.

טלי פלוסקוב: יש יש.

טלי פלוסקוב: אין ספק שיש שיפור.

<דבורה לילך בן ישעיהו: לגבי מיצוי זכויות אוטומטי - אנחנו מעבירים לגורמים שנותנים הטבות – חברת החשמל, הרשויות המקומיות, רשות המים, משרד התחבורה, משרד השיכון - רשימות חודשיות של כל הזכאים.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אמנם חלק מהמקומות חייבו אותנו לקבל את הסכמת המבוטח, אבל זה משהו שהוא בחוק.

אילן גילאון: איפה הקושי שלכם לאגם את הזכויות מחברת החשמל או מעיריית באר יעקב?

אילן גילאון: שאתם תעשו את כל העבודה הזו.

אילן גילאון: שיהיה פול אחד לעניין, שכל הזכויות האלה ימוצו ויהיו בכסף.

<מרית לביא: הצענו את זה בוועדה הזאת לגבי המים והם לא הסכימו.

אילן גילאון: למה?

אילן גילאון: חסרים מחשבים?

אילן גילאון: אני אקנה להם.

<מרית לביא: רשות המים לא הסכימה.

<מרית לביא: אמרנו להם: הרי אתם קשורים לרשות, הרשות מקבל מידע על כל הזכאים מהביטוח הלאומי.

<מרית לביא: קחו את הרשימות מהרשות.

<מרית לביא: לא, לא הסכימו.

אילן גילאון: מה עם גז, חשמל - - -?

<מרית לביא: חברת חשמל הם הכי בסדר.

טלי פלוסקוב: יש התנגדות מאוד גדולה של המרכז השלטון המקומי לגבי איזו חקיקה שאני מעבירה עכשיו, משהו שקשור לארנונה.

אילן גילאון: וזה במדינה שכל התושבים שלה זה כמו ניו-יורק, או קצת פחות.

טלי פלוסקוב: כי, בינינו - זה הבסיס, על זה הם מתקיימים, אלא אם כן המדינה תמצא דרך אחרת לפצות את הרשויות בתמורה.

אילן גילאון: אנחנו יודעים, אנחנו רוצים לשמוע שהם יגידו את זה.

<שרה זילברשטיין-היפש: צריך רק לחזור אחורה.

<שרה זילברשטיין-היפש: פעם הזכאויות היו מרכזיות במשרד הפנים, והיום כל רשות מקומית מחליטה ולכן גם הבעיות.

טלי פלוסקוב: תלוי מה.

<שרה זילברשטיין-היפש: בנושא של הנחות.

<מרית לביא: אסור לתת הנחות אוטומטיות.

<שרה זילברשטיין-היפש: כל הסיפור היה לפני שלוש שנים.

<שרה זילברשטיין-היפש: צריך חזור אחורה, זה הכול.

טלי פלוסקוב: לדוגמה, אני יודעת שאנשים קשישים שמקבלים השלמת הכנסה, זה גורלי לכולם.

טלי פלוסקוב: מקבלים על 100 מטר ראשונים פטור מארנונה.

טלי פלוסקוב: כל דבר אחר - - -

<מרית לביא: לא אם הם גרים עם בני משפחה.

<שרה זילברשטיין-היפש: את יודעת שגם ניצולי שואה זו החלטה של הרשות המקומית?

<שרה זילברשטיין-היפש: זו שערורייה.

טלי פלוסקוב: יש הרבה מה לתקן בנושא של ארנונה ברשויות המקומיות, אבל זה נושא לדיון נפרד ועל זה גם נדבר.

טלי פלוסקוב: אנסה לסכם על מה דיברנו ועם מה אנחנו יוצאים.

טלי פלוסקוב: קודם כול, אני רוצה להודות לביטוח הלאומי ולמשרד לשוויון מגדרי שהייתם פה, כי מן הסתם אתם המקור למידע.

טלי פלוסקוב: עשיתם לנו קצת סדר בראש.

טלי פלוסקוב: מצד אחד מצאנו דברים טובים, אבל מצד שני מצאנו דברים שצריך לתקן ולשפר.

טלי פלוסקוב: הדבר העיקרי שעלה כאן זה הנושא של מיצוי ומימוש זכויות מהמוסד לביטוח לאומי.

טלי פלוסקוב: שמעתי כמה פתרונות לסוגיות שהועלו כאן; רק בגלל שלא ביקשו לא קיבלו.

טלי פלוסקוב: זה דבר שכולנו צריכים לדעת איך אנחנו עושים את זה.

טלי פלוסקוב: בעיניי הדבר הראשון שהביטוח הלאומי צריכים לעשות זה פנייה יזומה למימוש זכויות הקצבה כמו זקנה, השלמת הכנסה, נכות וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: מה שראינו עכשיו, אתם בעצמכם אמרתם שמה שיותר גבוה זה מה שבוחרים.

טלי פלוסקוב: אבל עדיין, איך הבן אדם הזה שהמקרה שלו אצלי על השולחן מקבל 4,200 במקום 5,000?

טלי פלוסקוב: נורא מוזר לי.

טלי פלוסקוב: עצם העובדה שהמקרה מונח אצלי על השולחן, זה אומר שיש כאלה מקרים ובהם צריך לטפל.

טלי פלוסקוב: אשמח מאוד אם הם בודדים.

טלי פלוסקוב: מה שכן, נשאר לכם לעשות קצת עבודה כדי לתקן את המצב.

<דבורה לילך בן ישעיהו: נשמח לקבל את המקרים כדי ללמוד.

טלי פלוסקוב: אשמח למסור לך מה שיש לי.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת כמה אנשים שמצאו לנכון לפנות לחבר כנסת.

טלי פלוסקוב: יש כאלה ששותקים ולא יודעים למי לפנות.

<דבורה לילך בן ישעיהו: אבל אם נראה מגמה נוכל לעשות - - -

טלי פלוסקוב: בסדר גמור.

טלי פלוסקוב: אני אומרת שצריך להיעזר בתקשורת למסירת מידע ולהנגשת במספר שפות.

טלי פלוסקוב: אם במשרדים ובגופים הרלוונטיים יש בעיה של תקצוב לדבר הזה, תודיעו לנו ונדאג שימצאו מקור תקציבי להנגשת מידע, כי בעיניי זה אחד הדברים החשובים ביותר.

נחמן שי: זה לא פשוט.

נחמן שי: זה מחייב חשיבה לעומק.

נחמן שי: עכשיו ישר אמרנו שלכל אזרחי ישראל יש זכויות שהם לא יודעים עליהם; תעזבו אותי עכשיו, אני חושב על הקבוצה הזאת.

טלי פלוסקוב: גם אני מדברת על הקבוצה הזאת בשלב זה.

נחמן שי: בואי נחשוב על זה.

נחמן שי: יש לי רעיון.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: אתן לכם דוגמה אחת.

טלי פלוסקוב: הישיבה הקודמת היתה בנושא של ניצולי השואה וזכויותיהם.

טלי פלוסקוב: כתוצאה מהישיבה כבר עכשיו, בימים האלה – כבר ראיתי את הדוגמה - יוצאת חוברת לזכויות של ניצולי שואה מהרשות לזכויות ניצולי השואה בשפה הרוסית, כי רובם זה אנשים שלא יודעים שפה, ובוודאי שהם לא יודעים מה מגיע להם.

טלי פלוסקוב: פה הצלחנו.

טלי פלוסקוב: זה תרגום לא פשוט.

טלי פלוסקוב: ניסיתי, ראיתי שזה מסובך נורא, אבל בסוף נעשה את זה.

טלי פלוסקוב: נראה איך הביטוח הלאומי בודקים את הזכאים לקצבת השלמה, אלה שלא מקבלים את זה ומקבלים נכות.

טלי פלוסקוב: דרך אגב, יש לי עוד שאלה, אם אפשר: אלה שיקבלו קצבת זקנה פלוס השלמת נכות פלוס תוספת השלמת הכנסה - שאתם אומרים שמגיעה להם, עד לאותם 5,000 שקל - האם הם יקבלו את התנאים של אלה שמקבלים השלמת הכנסה?

<דבורה לילך בן ישעיהו: כן.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, הבן זוג יקבל את ההטבות.

<מרית לביא: התנאי הוא שלבן הזוג אין הכנסות, כי אם יש לו הכנסות - - -

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים על הקבוצה שאין לה הכנסות.

טלי פלוסקוב: אז זה טוב, זה מצוין.

<ענת כהן שמואל: הם פשוט צריכים לפנות לביטוח לאומי על מנת למצות את זה.

טלי פלוסקוב: כבר היום אהיה ברדיו בשפה הרוסית ואסביר את זה, ומה הם צריכים לעשות כדי לשפר את מצבם.

טלי פלוסקוב: אעשה את הכול מצדי, אבל גם אתם צריכים לעשות ולהנגיש את המידע.

טלי פלוסקוב: זה נורא חשוב.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שזה יגיע לכל בן אדם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מדברים פה על משהו מאוד בסיסי, האנשים האלה, זה התרופות שלהם, זה קורת הגג שלהם וכל מה שהם מקבלים.

<גל שחם: הדגישו גם את העולים מאתיופיה.

<גל שחם: זה לא ברדיו הרוסי, אבל זה חשוב.

טלי פלוסקוב: רדיו רק"ע יש גם בשפה האמהרית.

טלי פלוסקוב: אני לא מדברת אמהרית, אבל אברהם נגוסה, יושב-ראש ועדת הקליטה, כן מדבר אמהרית.

טלי פלוסקוב: אבקש ממנו להעביר את הדברים האלה.

טלי פלוסקוב: בכלים שיש לנו נטפל, אבל אנחנו צריכים גם אתכם.

טלי פלוסקוב: לבד לא נסתדר.

טלי פלוסקוב: כמובן, אני רוצה לפנות גם לעמותות ולגופים שעוזרים לקשישים, שיעזרו לקשישים גם לדעת על זכויותיהם ושיעזרו להם למלא טפסים ובדברים הביורוקרטיים האלה, שלצערי הרב, אף אחד אחר לא יכול לעשות.

טלי פלוסקוב: דבר אחרון, ביום שלישי יש פה ישיבה עם מנכ"ל הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: אעביר לו את כל מה שאמרנו כאן, גם את הטענות לגבי השירות של הביטוח הלאומי.

טלי פלוסקוב: עוד פעם: יש שיפור, אין ספק, כולם מדברים על זה.

טלי פלוסקוב: אבל כמו שאמרת גם את, יש עוד מה לשפר.

טלי פלוסקוב: אנחנו כאן כדי לכוון אתכם איפה צריך יותר תשומת לב, ואז נגיע לכולם וניתן להם את מה שמגיע להם.

טלי פלוסקוב: לתת מה שמגיע, לא מעבר לזה.

טלי פלוסקוב: לא ביקשנו עכשיו מיליונים ומיליארדים ממשרד האוצר, אנחנו רק צריכים פה את הלב ואת האנשים שיעשו את העבודה.

טלי פלוסקוב: זה הכול, וזה מה שאני מבקשת שנעשה יחד.

<דבורה לילך בן ישעיהו: זאת גם ההצלחה שלנו.

טלי פלוסקוב: נכון מאוד.

טלי פלוסקוב: פה תיבחן התוצאה של הישיבה הזאת.

טלי פלוסקוב: רבותי, שוב תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: נמשיך להיות בקשר ונדון על הדברים הקשורים לקשישים ונדאג להם.

טלי פלוסקוב: אני נועלת את הישיבה.