ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 244, 2016-01-13 10:30

משה גפני: אנחנו עוברים לנושא הבא:

משה גפני: אי העברת תשלום רבעוני לנכי רדיפות הנאצים ולנכי המלחמה בנאצים – דיווח על מצבה הכספי של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה בע"מ.

משה גפני: אנחנו קיבלנו פניות – נכי רדיפות הנאצים, מדינת ישראל שאמורה להעלות את העניין הזה לפחות מבחינה כלכלית על ראש דאגותיה - -

<קריאה: מוסרית.

משה גפני: - - מוסרית, ואני מדבר על הנושא הכלכלי, מוסרית זה ברור – מבחינה כלכלית אנחנו צריכים לעשות הכל על מנת שהאנשים שהם נכי רדיפות הנאצים שהם ניצולי שואה, שהם יוכלו לחיות ברווחה בשארית ימיהם.

משה גפני: לצערנו הרב, רבים מהם כבר לא נמצאים אתנו.

משה גפני: אני מהקדנציה הקודמת, שטיפלתי כאן בנושא של נכי רדיפות הנאצים, של ניצולי השואה, חלקם כבר לא נמצאים, גם כאלה שייצגו את ניצולי השואה ואנחנו יכולים רק להצטער על זה, ויש לנו נקיפות מצפון.

משה גפני: אנחנו, נבחרי הציבור כאן, במדינה, אנחנו מרגישים שלא עשינו די על מנת לסייע לאנשים האלה, שעוברים את כל הטראומה של השואה, את הדברים הנוראיים ביותר שיכול להיות, שאנשים חיים במצב כזה, כפי שניצולי השואה חיים, ואנחנו עשינו הרבה דברים לא מספיקים, זה ברור לגמרי, על מנת שהם יחיו ברווחה.

משה גפני: אחד מהדברים זה העברת התשלום על ידי החברה לאיתור והשבת נכסים, ואני קיבלתי פניות שבחלק הרבעוני של השנה הפסיקו לשלם להם, הם לא קיבלו את התשלום, ואני מבקש לדעת מהחברה מדוע זה קרה?

<ישראל פלג: אני מנכ"ל החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה.

<ישראל פלג: כאשר פנה אלי יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת גפני, שאותו אני מכיר ומכבד שנים, ניסיתי להבהיר לו את המצב המשפטי, הכספי והענייני, והוא מכיר אותו היטב.

<ישראל פלג: אז אני רק אגיד משפט שחבר הכנסת גפני כבר ציין בעצמו, על פניה שהוא פנה ליושב ראש ההסתדרות העולמית וליושב ראש אוצר התיישבות היהודים, שבו הוא כותב: "הצטערתי לשמוע את ההסתדרות הציונית העולמית ואוצר התיישבות היהודים מסרבות לחלק את מניות בנק לאומי שבידי אוצר התיישבות היהודים לבעלי המניות, ובמיוחד לחברה להשבת נכסים של נספי השואה, וכתוצאה מאי העברתם לחברה, היא נאלצת לצמצם את העברת הסיוע לניצולי השואה", ואידך - זיל גמור.

<ישראל פלג: אנחנו, כפי שאמרתי, נאלצנו, כדי להעביר את המניות האלה שכלואות באוצר התיישבות היהודים, לפנות לבית המשפט וגם עדכנתי שהנושא כבר נדון בבית המשפט, ועומד בפני פסק דין.

<ישראל פלג: ביקשתי שאם אנחנו נעלה את הנושא פה, אני אבקש מהיועץ המשפטי, שדברו יהיה מדויק משלי בנושא הזה, שייתן סקירה על ההיבט המשפטי והמהלך בבית המשפט כדי שאחריו אמיר - -

משה גפני: רגע, אתה לא מחלק כאן רשות דיבור.

משה גפני: אתה מבקש שהיועץ המשפטי של החברה - -

<ישראל פלג: לא ביקשתי.

<ישראל פלג: חבר הכנסת גפני, אני אמרתי במפורש שפניתי אליך וביקשתי.

משה גפני: בבקשה.

<אופיר פורת: אני היועץ המשפטי של החברה להשבה.

<אופיר פורת: כבר מכותרת הדיון אנחנו מבינים שיש קצת עירוב סמכויות ותפקידים, ואני אנסה להבהיר: החברה להשבה היא חברה שקמה בשנת 2006, אחרי שוועדת חקירה פרלמנטרית, שחלק מחברי הכנסת עדין זוכרים, היו חברים בה ומכהנים בוועדות שדנות בעניין.

<אופיר פורת: החברה הוקמה במטרה עיקרית לטפל בנכסים בישראל שהיו של נספי שואה, למצוא את היורשים שלהם ולהשיב את הנכסים ליורשים.

<אופיר פורת: היות שהיתה הבנה שלא כל היורשים יאותרו, למרות שאספר תכף על ההצלחה במישור הזה מעבר למה שהיה צפוי, הרי ברור שלא את כל היורשים נאתר ולכן, החוק קבע מטרה שיורית, מטרה שנייה במעלה בחוק היא שנכסים שלא ימצאו להם יורשים ישמשו - -

מיקי רוזנטל: סליחה רגע, אנחנו כולנו פה מכירים - -

משה גפני: מיקי, מיקי.

מיקי רוזנטל: לא, אני לא חושב שיש פה חבר כנסת שלא מכיר את ההיסטוריה על החברה, על הקמתה ומתי היא צריכה - -

משה גפני: מיקי, מיקי.

מיקי לוי: למדנו את החומר.

מיקי רוזנטל: זה נושא שעל הפרק, עם כל הכבוד, בא ניגש לנושא.

משה גפני: מיקי, בסדר.

משה גפני: אם אפשר, בקצרה.

משה גפני: חברים מכירים את ההיסטוריה, גם דיברנו על זה כאן, בוועדה.

משה גפני: בבקשה.

<אופיר פורת: היו דיונים בוועדת חוקה אבל לא כל מי שכאן היה שם.

<אופיר פורת: בכל אופן, המטרה של הסיוע היא מטרה שנייה, כשיש כסף מעבירים כסיוע, וכך עשינו בשנים האחרונות – את כל הכסף המזומן שהיה פנוי לסיוע כבר העברנו, מעל 700 מיליון שקל, לניצולי שואה נזקקים.

<אופיר פורת: התשלומים מועברים לפי היכולת הכספית במועדים שהדירקטוריון קובע.

<אופיר פורת: עד היום זה היה פעם ברבעון אבל זה לא - -

עודד פורר: כמה יורשים איתרתם בשנה האחרונה?

<אופיר פורת: איתרנו עד היום יורשים לנכסים בהיקף של למעלה מחצי מיליארד שקל, שזה הרבה מעבר למה שצפה המחוקק.

<אופיר פורת: זו אחת הסיבות לכך שהסכומים שפנויים לסיוע קטנים ממה שצפינו.

<אופיר פורת: היינו כאן - -

עודד פורר: זו לא השאלה ששאלתי, אתה עונה על שאלה אחרת.

עודד פורר: שאלתי כמה יורשים איתרתם בשנה האחרונה?

<אופיר פורת: אני לא יודע להגיד לך בעל-פה, אפשר לבדוק את זה.

<אמיר שורץ: אני מנהל אגף כספים ונכסים בחברה.

<אמיר שורץ: מבחינת השחרורים בפועל - -

משה גפני: כמה יורשים השנה הוא שאל?

<אמיר שורץ: ליורשים שחררנו בפועל נכסים של - -

משה גפני: כמה יורשים אותרו השנה?

עודד פורר: אותרו השנה, עכשיו, ב-2015.

עודד פורר: זאת היתה השאלה.

משה גפני: רבותי, עם כל הכבוד.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אוצר התיישבות היהודים מחזיק כסף ואתם מתנפלים עליהם.

משה גפני: עם כל הכבוד, גם אני מכיר את ההיסטוריה.

<אבי רוזנטל: אנחנו שואלים שאלות.

מרב מיכאלי: אדוני היושב ראש, אתה נורא עצבני הבוקר.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: מרב, אני אגיד לך למה: - -

מרב מיכאלי: אני מרגישה ששיחות על שירותי דת לא עושות לך טוב.

משה גפני: - - אני אגיד לך למה: מכיוון שנציג דגל התורה ברמת-השרון עלה לסיבוב השני.

<קריאות: כל הכבוד.

משה גפני: אני מבקש לדעת תשובה לשאלה של חבר הכנסת - -

יעל גרמן: אני אומרת שאסור אף פעם להשמיץ, והתמונה הזאת שהיא העלתה היתה פשוט מתחת לכל ביקורת.

משה גפני: היא הורידה אותה מהסיבוב השני, אנשים לא אהבו את זה.

נורית קורן: מאד לא.

נורית קורן: יעל תסבירי להם שלפעמים כשלא מצפים בא ראש עיר ממש טוב, אפילו שהוא מדגל התורה.

מיכל בירן: גם כשמישהו משלנו עושה תרגיל כמו של נתניהו - -

משה גפני: שמה?

משה גפני: מיכל שמה?

מיכל בירן: עד שסוף סוף מישהו משלנו עושה תרגיל של נתניהו, זה גם לא הולך?

משה גפני: לא, לא.

נורית קורן: הוא פשוט העתיק והוא נתפס.

משה גפני: ברמת השרון לא אהבו את זה.

יעל גרמן: הבת שלי באותו רגע שנתה את דעתה ואמרה שהיא לא מצביעה לה.

מיקי רוזנטל: אפשר לחזור לנושא?

משה גפני: בסדר, היא שאלה למה אני עצבני.

מרב מיכאלי: אני דואגת לך, אתה יודע את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: השאלה שנשאלה, אם אפשר לעשות את זה בקצרה, אין לנו גם הרבה זמן ונצטרך להמשיך את הדיון הזה.

משה גפני: השאלה שנשאלה על ידי חבר הכנסת עודד פורר והצטרפו לזה חברים אחרים: כמה יורשים איתרתם בשנה האחרונה.

משה גפני: לא כמה כסף, כמה יורשים?

<ישראל פלג: החיבור של כסף ויורשים הוא בלתי נמנע כי כשיש נכס – אני רוצה להבהיר משהו והוא יהיה בקיצור נמרץ ככל שסבלנות

<ישראל פלג: כם תעמוד לכם.

עודד פורר: אני חייב לומר שהתשובה כל כך ארוכה - -

<ישראל פלג: היא לא רלוונטית.

עודד פורר: אתה לא תגיד לי איזה שאלה שלי רלוונטית.

עודד פורר: אני אשאל אותך איזה שאלה שאני רוצה.

עודד פורר: זו ממש לא תשובה.

יעל גרמן: תגידו "לא יודעים".

<ישראל פלג: לא שלא יודעים - -

משה גפני: מר פלג, יש פה כמה חברי כנסת עצבניים, אני בתוכם, אז אני מבקש שתיקחו אותנו בסבלנות.

משה גפני: התשובה הזאת בכנסת לא טובה.

משה גפני: אתם יכולים להגיד שאתם לא יודעים כמה יורשים.

משה גפני: אל תגידו רלוונטי או לא רלוונטי.

<ישראל פלג: זה לא נכון, אני לא אומר רלוונטי ולא רלוונטי.

<ישראל פלג: כל מה שאמר אופיר באחריות משפטית ראויה זה שהוא לא יודע את הנתונים פה.

<ישראל פלג: לא שלא יודעים אלא שהוא לא הביא את הנתונים אבל אולי בכל תשמע משפט אחד.

<ישראל פלג: הרי הוא לא שאל את זה סתם, אני מניח שמאחורי השאלה הנבונה הזאת עומד איזה שיקול.

משה גפני: לא תמיד זה קורה.

<ישראל פלג: לא, אני דווקא חושב שכן ואני אתן תשובה: - -

<קריאה: הוא מייחס לנו - - -

<ישראל פלג: אני הייתי פה איזה יום, יומיים גם אז אני יודע מה לייחס ומה לא.

<ישראל פלג: מאחורי ה-250 מיליון שקל של אוצר התיישבות היהודים עומדים כ-125 אלף נספים שאותם לא נוכל לאתר, ככל הנראה, כי ניסינו לאתר בתהליכים מאד שיטתיים של פרסומים חוזרים ונשנים.

<ישראל פלג: אני אבהיר עוד משפט: מתוך ה-248 מיליון שקל שהועברו במקור של אוצר התיישבות היהודים לחברה להשבה, השבנו רק, אני חוזר ואומר, לצערי רק 3.5 מיליון שקל מתוך 248 ולכן, השערתנו היא שמתוך ה-250 מיליון שנקבל נוכל להעביר לניצולי שואה עוד כ- 245 מיליון שקל.

<ישראל פלג: אחרי שאמרתי גם את זה וגם את זה, למספר של חצי מיליון שקל החלטות השבה בחברה להשבה, לא היה שום איש, גם לא בשולחן הזה, שהעריך כאשר הוקמה החברה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיכה, אתה רוצה להוסיף משהו?

<מיכה חריש: אני בסוף.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נציג הניצולים, מרכז הארגונים נמצא כאן?

משה גפני: בבקשה.

<רואבן מוזר: אני חבר העמותה הפרלמנטרית ואני יושב ראש ועדת ילדי השואה בעמותה הפרלמנטרית.

<רואבן מוזר: אחת הטענות שכל ניצולי השואה פונים אלינו ומבקשים מאתנו וקובלים על כך זה נושא הבונוסים שהחברה להשבת רכוש חילקה לעצמה, וכולם חושבים שזו שערורייה שלקחו כסף שהוא למעשה שייך לניצולי השואה וחילקו אותו כבונוסים, ואף אחד לא מבין מה הסיבה - -

יעל גרמן: תסביר את זה כי לא כולם יודעים על מה אתה מדבר.

מיקי לוי: לא הבנו למי חילקו.

מיקי לוי: בבקשה.

<רואבן מוזר: להנהלה ולעובדים של החברה להשבת רכוש.

<רואבן מוזר: הם קיבלו כסף, הכסף הזה הוא כסף של ניצולי השואה - -

מיקי לוי: מה ההיקפים?

<רואבן מוזר: אני לא יודע אבל בונוסים זה בונוסים, ותחשוב כמה מנכ"לים וכמה אנשים מקבלים בונוסים, וכל החברה עצמה.

<רואבן מוזר: אז ניצולי השואה קובלים על כך, אומרים שזו שערורייה, ואומרים שהדבר הזה חייב להיות עם תשובה, ואף אחד עדין לא נתן לנו תשובה.

<רואבן מוזר: תודה.

משה גפני: תודה.

<אבי רוזנטל: אני מנכ"ל מרכז הארגונים.

<אבי רוזנטל: מה שאני רוצה להגיד זה דבר אחד פשוט: אנחנו מדברים פה במאקרו.

<אבי רוזנטל: הכל, החברה, הבונוסים, אוצר ההתיישבות.

<אבי רוזנטל: השורה התחתונה זה שניצולי השואה צריכים לקבל את מקסימום הכספים שמגיעים להם.

<אבי רוזנטל: החברה, מה שישראל בעצם אמר הצד השני של זה, מחלקת כספים לניצולי השואה.

<אבי רוזנטל: ברגע שאין לה כספים, היא לא מחלקת.

<אבי רוזנטל: זה בעצם כל העניין עכשיו.

<אבי רוזנטל: כל העניין שנמצא במשפט בין "אוה"ה" לבין החברה, הכל נהדר אבל לדעתי, החברה צריכה לקבל מהם באיזו שהיא צורה את מקסימום הכסף ולחלק אותו כמה שיותר מהר.

<אבי רוזנטל: כל השאר, שיהיה בבית המשפט - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: גברת, אם אפשר בקצרה

<אלישבע גלילי: אני הייתי בין אלה שהפגינו בזמנו, לפני שהוקמה החברה, שהפגנו ואחר כך טרחנו ודאגנו שהחוק באמת יגיע לכנסת, יתקבל והחברה תקום.

<אלישבע גלילי: נדהמתי לשמוע שעומדים לחסל את החברה ולהעביר את הכסף לא לניצולים אלא לאוצר המדינה.

<אלישבע גלילי: האוצר המדינה זה דבר קדוש אבל לא פחות מזה הניצולים, והחברה נוסדה עבורם.

<אלישבע גלילי: החברה נוסדה עבורם.

<אלישבע גלילי: לכן הוגש בזמנו, על ידי שר המשפטים זכרונו לברכה טומי לפיד, שהגיש את החוק הראשון - -

משה גפני: לא הבנתי, יותר בקול.

<אלישבע גלילי: - - החברה נוסדה כדי למצוא מקורות - -

משה גפני: כן, את זה אנחנו יודעים.

משה גפני: עכשיו אני מדבר.

<אלישבע גלילי: - - בשביל הניצולים.

<אלישבע גלילי: הניצולים עדין חיים, וחלק מהם, לא כולם אבל חלק לא קטן זקוקים מאד לכסף הזה.

<אלישבע גלילי: רבותי, תחזירו את זה לחברה שתמשיך כל שנה לחלק.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אוצר התיישבות היהודים, בבקשה.

<אמיר פלד: כן אדוני, אני יושב ראש אוצר התיישבות היהודים.

<אמיר פלד: לפני יומיים קיבלה מאתנו עבור הניצולים החברה להשבה 30 מיליון שקל - -

משה גפני: אחרי שיצאה ההזמנה של סדר היום של ועדת הכספים?

<אמיר פלד: נכון.

<אמיר פלד: יוזמה שלנו מלווה על ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט.

<אמיר פלד: אנחנו עשינו את מלא התהליך, שלא היה תהליך פשוט.

<אמיר פלד: היתה אפילו התנגדות של חלק מהמוסדיים לעניין הזה.

<אמיר פלד: אנחנו חברה ציבורית ועשינו את זה באמת מתוך יוזמה שלנו.

<אמיר פלד: הצורך לסייע לניצולי שואה הוא מבחינתנו מוביל שבו אנחנו עוסקים בלי סוף.

<אמיר פלד: כמו שנאמר פה, אנחנו נמצאים בסיומו של הליך משפטי.

<אמיר פלד: אין "פירוק דה-לוקס" או פירוק כל שהוא מוצדק של אוצר התיישבות היהודים, שזה למעשה מה שהתבקש על ידי החברה להשבה.

<אמיר פלד: הדבר הזה, כמו שאמרתי, מגיע - -

משה גפני: אם אפשר, עורך דין פלד, שאלה: המטרה שלנו, של כל חברי הוועדה אני מניח, והמטרה שלי הם ניצולי השואה.

משה גפני: אומרים החברה, וזה מה שהם אמרו קודם ועל זה הם הלכו להליך משפטי: אם אתם מעבירים להם את הכסף, הם נותנים את זה לניצולי השואה.

<אמיר פלד: אבל אדוני יושב ראש הוועדה, אין מצב שאתה מעביר למישהו כסף.

<אמיר פלד: כדי לעשות את התהליך כפי שהם ביקשו אותו, הם מבקשים למעשה שמלא או 90% מנכסי החברה יחולקו לבעלי מניותיה.

<אמיר פלד: כדי שהדבר הזה יקרה, גם אם נגיד היתה לזה לגיטימציה ואנחנו באמת גם משפטית וגם - -

משה גפני: "בעלי מניותיה" במקרה שלהם זה לניצולי השואה בסוף.

<אמיר פלד: 100%, אנחנו גם בעד אבל תזכרו דבר אחד: הם מחזיקים שווי של 200 וקצת מיליוני שקלים, תלוי באיזה יום אנחנו מדברים.

<אמיר פלד: הם עוסקים בהפרש בלבד.

<אמיר פלד: יש להם מניות סחירות, ניתנות למכירה במינימום 200 מיליון שקל להיום בבוקר.

<אמיר פלד: הוויכוח בינם לבין אוצר התיישבות היהודים זה על הדיסקאונט, על ההבדל בין שווי מניית בנק לאומי, שיקרה לכאורה ב-18% להיום בבוקר.

<אמיר פלד: אנחנו אמרנו לאורך כל הדרך גם היום וגם מבחינה משפטית: חבר'ה, תלכו, תתבעו, תתעסקו בהבדל, תתעסקו בדיסקאונט, אל תתעסקו בשווי המניות עצמן שהן ברות מכירה.

<אמיר פלד: ולא נעשה פה, לצערי, שום מהלך שמשמעותו למכור את המניות, להתחבר ל-200 מיליון שקל, לכסות את כל הרבעונים הרלוונטיים ולריב האם יש הצדקה משפטית כן או לא לקבל את אותו דיסקאונט, והדבר הזה נמשך חודשים.

<אמיר פלד: אנחנו , כדי לעזור להם לגשר על החודשים, במהלך יזום על ידינו, כאמור, נתנו את אותם 30 מיליון שקל לפני יומיים.

<אמיר פלד: תודה רבה.

<ישראל פלג: נתנו לפני יומיים ובאותו יום - -

משה גפני: רגע, אי אפשר.

משה גפני: אני הולך למצות את הדיון הזה עד תום מכיוון שבסופו של דבר, יש דברים שלא כל כך מעניינים אותי.

משה גפני: אותי מעניין בסוף שניצולי השואה יקבלו את הכסף.

משה גפני: אני מתכוון למצות את הדיון הזה.

משה גפני: אני אתן עכשיו לחבר כנסת אחד ולנציג ממשלה.

משה גפני: מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: אני גם צריך ללכת אז זה באמת יהיה קצר מאד.

מיקי רוזנטל: אדוני צודק לגמרי.

מיקי רוזנטל: זה לא משנה הוויכוח המקצועי על ההלוואה, אם תינתן או לא ובאיזה תנאים, האם המניות סחירות ככה או לא, המאבק המשפטי סביב העניין וכולי, העתיד של החברה וכולי, הבונוסים המעצבנים.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה להיכנס לשום דבר.

מיקי רוזנטל: התוצאה צריכה להיות שמחר הכסף שמגיע לניצולי השואה צריך להיות שם וזה הכל, כי כל היתר זה לא חשוב, בעוד חמש שנים זה כבר לא יעניין אף אחד או עוד שלוש שנים, זה לא חשוב.

מיקי רוזנטל: תיקחו הלוואת גישור.

מיקי רוזנטל: יש לכם מניות לתת ערובה, וזה בכלל לא מעניין איך תפתרו את זה אבל תפתרו את זה כי אפילו אתם צודקים וקראתי את חוות הדעת המשפטית של היועץ המשפטי הזה וההוא.

מיקי רוזנטל: הכל נכון.

מיקי רוזנטל: יש משפטי ויש פורמאלי ויש חיים ויש מעשים.

מיקי רוזנטל: בחיים הכסף הזה צריך להגיע לניצולי שואה.

מיקי רוזנטל: נקודה.

מיקי רוזנטל: ותעשו את זה, ויש דרכים לעשות את זה.

מיקי רוזנטל: באמת, אני אומר לכם, זה פשוט מעליב ופוגע, ואנחנו לא צריכים לעשות את הדיונים האלה.

מיקי רוזנטל: לא צריך.

מיקי רוזנטל: אתם מבינים את זה.

<שיראל גוטמן - עמירה: אני יועצת המשפטית של החברה להשבה.

משה גפני: אחריה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

<שיראל גוטמן - עמירה: אני רוצה להשיב לך, למה שאתה אומר, ברשותך.

<שיראל גוטמן - עמירה: החברה להשבה, בלי כל ההקדמה שנורא הרגיזה אותך קודם, אין מי שיותר ממנה - -

משה גפני: את לא יודעת את הנהלים כאן, מדברים עם היושב ראש.

משה גפני: לא מדברים על חברי הוועדה בגלל שאז מתחיל דיאלוג.

<שיראל גוטמן - עמירה: אז אני אסביר:

<שיראל גוטמן - עמירה: הנכס היחיד היום שיש לחברה להשבה כדי לממש אותו ולהביא ל-11 אלף הניצולים הנזקקים, לא אלה שמאתרים עבורם נכסים זה אותן מניות של אוצר התיישבות היהודים, שבתוכן יש את הנכס של בנק לאומי.

<שיראל גוטמן - עמירה: בניגוד למה שנאמר פה, אין אפשרות ללכת ולממש את המניות של אוצר התיישבות היהודים, ואנחנו עשינו בדיקה מול - -

מיקי רוזנטל: יש לכם אפשרות לקחת הלוואה?

מיקי רוזנטל: המניות האלה שוות כך או כך?

<שיראל גוטמן - עמירה: גם את זה בדקנו והתשובה היא: לא, אבל אני מבטיחה להשיב על הכל בצורה מסודרת.

<שיראל גוטמן - עמירה: ניסינו.

<שיראל גוטמן - עמירה: נאמר לנו על ידי אחד מחברות - -

מיקי רוזנטל: אני לא מבין למה אתם לא יכולים לקחת הלוואה?

<שיראל גוטמן - עמירה: בא נסביר.

<שיראל גוטמן - עמירה: שאלת ויש תשובות, זה לא סתם.

<שיראל גוטמן - עמירה: אנחנו לא עושים דברים ב"כאילו".

משה גפני: לא נתקדם עם הדיאלוג.

משה גפני: בבקשה.

<שיראל גוטמן - עמירה: אחד מהחתמים המובילים אמר לנו שמימוש של המניות האלה יהיה בדיסקאונט עוד יותר גרוע מזה שאנחנו מדברים עליו.

<שיראל גוטמן - עמירה: החברה להשבה חושבת שיש לה זכות בדין לקבל את מניות לאומי וההחלטה, כל החלטה פה על מימוש מניות אוצר התיישבות היהודים, שבדרך - -

<ישראל פלג: לא שומעים פה את המשפט הכי חשוב שלה.

משה גפני: רגע, רבותי.

<שיראל גוטמן - עמירה: - - פירושה בסכומים פשוטים סדר גודל של לפחות 80 מיליון שקלים עבור ניצולי השואה - -

יעל גרמן: שוב הם מדברים - - -

מיקי רוזנטל: סליחה, אני מוכרח לענות לך.

<שיראל גוטמן - עמירה: שניה אחת - -

משה גפני: אני לא מסכים.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב ראש, זה לא בסדר.

מיקי רוזנטל: אני לא אמרתי שהם ימכרו את המניות בהפסד.

מיקי רוזנטל: מה שאמרתי הוא שייקחו הלוואה על הסכום המינימאלי שהמניות האלה יכולות לתת, ואת זה הם אומרים שהם לא יכולים וזה לא נכון שהם לא יכולים.

יעל גרמן: ועוד איך אפשר.

משה גפני: לעצור.

משה גפני: מיקי, אולי אתה יודע, אני לא יודע.

משה גפני: אני רוצה לדעת, אני רוצה לשמוע אותה ונשמע אותה.

משה גפני: בבקשה, תשלימי.

<שיראל גוטמן - עמירה: לעניין ההלוואה שאוצר התיישבות היהודים אישרו והעבירו ביום שני השבוע - -

<קריאה: ביום ראשון.

<שיראל גוטמן - עמירה: - - ביום שני הכסף עבר לחשבון הבנק - -

<קריאה: ביום ראשון הוא ירד מחשבוננו.

<שיראל גוטמן - עמירה: - - היועצת המשפטית שלחה - - -

יעל גרמן: תראו על מה הם מתווכחים.

משה גפני: על מה אתם מתווכחים, תגידו לי?

משה גפני: על מה אתם רבים ביניכם?

משה גפני: שבו ביחד ותגמרו את העניין הזה ותביאו את הכסף.

יעל גרמן: מדברים על ניצולי שואה ואתם כל הזמן רבים ביניכם?

יעל גרמן: מה זה הדבר הזה?

יעל גרמן: למה אתם לא מבינים שמה שמעניין אותנו זה הניצולים ולא - -

משה גפני: חברת הכנסת גרמן, זה לא בסדר מה שאת עושה.

יעל גרמן: נכון, זה לא בסדר.

יעל גרמן: כל הזמן הם רק מדברים על המניות במקום לדבר על הניצולים.

משה גפני: למי הטענות שלך?

יעל גרמן: לשניהם.

משה גפני: בסדר, אז בואי נברר את זה.

משה גפני: אולי נכפה עליהם פתרון.

משה גפני: בבקשה.

<שיראל גוטמן - עמירה: ביום שני התקבלו כספי הלוואה אצל החברה להשבה, ועוד באותו יום הם שודרו במס"בים לחשבונות הניצולים.

<שיראל גוטמן - עמירה: החברה להשבה, כמו גם היועצים המשפטיים שלה, עושים ימים ולילות עבור ניצולי השואה.

<שיראל גוטמן - עמירה: הדבר שוקף בבית המשפט.

<שיראל גוטמן - עמירה: השופטת שניהלה את התיק ימים כלילות פעמיים בשבוע מבינה שזה לא תיק רגיל אלא שיש פה ניצולי שואה, ואנחנו על סף קבלת פסק-דין או תוצאה - - -

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרב מיכאלי ואחריה משרד המשפטים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אחריה יעל גרמן.

מרב מיכאלי: תודה אדוני.

יעל גרמן: בינתיים אני אצליח להירגע.

משה גפני: כן, כן, תירגעי, זה חשוב מאד כיוון שאני רוצה להגיע לפתרון.

משה גפני: מרב מיכאלי.

משה גפני: בקצרה בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה אדוני.

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: אני שמחה שעברה ההלוואה בדיון שקיימנו בוועדת החוקה - -

משה גפני: מתי?

מרב מיכאלי: לפני כמה זמן היה הדיון הזה?

מרב מיכאלי: חודש וחצי?

מרב מיכאלי: 3 בנובמבר - -

משה גפני: סליחה, אני יכול להעיר הערה?

משה גפני: אם תגידי לי שלא אז אני לא אעיר.

משה גפני: יש לי הערה: ההערה היא שהישיבה על מתן ההלוואה שביקש יושב ראש ועדת החוקה מהוועדה היתה ב-3 בנובמבר.

משה גפני: ההלוואה עברה יומיים אחרי שהוצאתי את ההזמנה לסדר היום.

<קריאות: לא, לא, לא.

משה גפני: מרב, אם את צריכה כסף מאיזה שהוא מקום תגידי לי, אני אוציא הזמנות.

משה גפני: בבקשה.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת איך לספר לך את זה, מר גפני, אבל המוניטין שלך בלהשיג כסף לא מתחיל ונגמר עכשיו, מסביב להלוואה הזאת, איך להגיד.

מרב מיכאלי: עשית קריירה מהדבר הזה.

מרב מיכאלי: עכשיו אתה מספר לי שאתה יודע להשיג כסף?

משה גפני: הלאה, נעבור לחלק הרציני.

מרב מיכאלי: הדיון בוועדת החוקה התכנס, לבקשתי, לשמחתי, ואני שמחה שגרמנו לזה שההלוואה הגיעה ושיחולק הכסף הזה.

מרב מיכאלי: לפי עדותה של החברה בדיון ההוא, היא חילקה בשנה שחלפה 35 מיליון שקל מתוך 150 שנכתבו בחוק שאותו תיקנו בפעם הקודמת.

מרב מיכאלי: אז קודם כל, עכשיו, ששולמו ה-30 מיליון זה כבר ב-2016.

מרב מיכאלי: אתם אמרתם, וזה הדבר הכי חשוב לי להבין: ישראל, אתה אמרת שיהיו 250 מיליון שקל להעביר לניצולים שלא חישבתם אותם קודם.

מרב מיכאלי: זה מה שאני רוצה להבין: מתי יהיה לחלק אותם והאם אפשר יהיה גם לפצות את הניצולות והניצולים שלא קיבלו ברבעונים שמפוספסים, שזה לדעתי כבר רבעון שלישי.

<ישראל פלג: נכון, כך עשינו.

<ישראל פלג: אנחנו מדברים על 240 לפי החישובים שלנו.

<ישראל פלג: אמרת שזה 250 כי הסכומים הולכים וגדלים כי המניות של בנק לאומי הולכות וטופחות, לשמחת הניצולים והניצולות.

מרב מיכאלי: אה, זאת אומרת אם וכאשר יסתיים.

מרב מיכאלי: .. אז אין את זה.

מרב מיכאלי: הבנתי.

מרב מיכאלי: אז אני כבר חשבתי שיש חדשות.

עודד פורר: כל יום שהם רבים ביניהם מתים 60 ניצולי שואה.

משה גפני: מרב, רבותי.

מרב מיכאלי: אני חשבתי שאתה אומר משהו אחר.

מרב מיכאלי: בקיצור, לא משנה, אז אין לנו בינתיים מעבר ל-30 מיליון האלה שכבר הועברו לניצולים, אז אין כרגע עוד כסף.

<ישראל פלג: בסף הכל העברנו מן הגורן ומן היקב, והסכומים שהיו מנכסים של נספי שואה, מנכסים פרטיים, של נספי שואה כשהגענו למסקנה שלא נאתר את היורשים, את האבחנה בין ניצולים ליורשים כדאי שתעמוד, זה אני אומר לך במאמר מוסגר, העברנו השנה מתוך 150, 30 ועוד 45 – 75 מיליון.

<ישראל פלג: זאת אומרת, אנחנו חייבים עם דגש שברגע שנקבל נעביר, עוד 75 מיליון.

<ישראל פלג: אם היינו מקבלים מאוצר התיישבות היהודים על 2015 עוד 75 מיליון, הם היו עוברים באותו יום כפי שקרה ל-30 מיליון.

<ישראל פלג: בנוסף להם, יש לנו על פי החוק חובה לשלם אם יש כסף.

<ישראל פלג: המחוקק היה נבון, למרות ההערות שהושמעו פה, בהקשר הזה, שהוא הביא בחשבון שאולי יהיה בכל זאת יותר השבות מאשר כספים לנכסים שאין להם יורשים.

משה גפני: תודה.

מיקי לוי: אני שואל רק את היועצת המשפטית מתי פסק הדין אמור להינתן על ידי בית המשפט?

משה גפני: כשנגיע לסיכום ביניים.

מרב מיכאלי: אז רק לסיים: אין באמת מה להגיד.

מרב מיכאלי: בגדול אנחנו תקועות ותקועים באותו מקום ל-3 בנובמבר.

מרב מיכאלי: מה שהתקדמנו שבאמת התקבלה ההלוואה הזאת.

מרב מיכאלי: הצלחנו להביא את המצב לזה שתתקבל הלוואה ל-30 מיליון שקל אבל בעצם אנחנו תקועים באותו מקום וזה לא עומד להיפתר.

משה גפני: משרד המשפטים, אפשר משפט או שניים?

<לימור תוסייה כהן: אני מייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.

<לימור תוסייה כהן: האינטרס של ניצולי השואה הוא כמובן עומד בראש מעייניהם של כל העוסקים בדבר.

<לימור תוסייה כהן: כפי שראיתם במכתב התשובה שהוצאנו לחברת הכנסת גרמן מהיועץ המשפטי לממשלה, אנחנו גיבינו את החלטת דירקטוריון החברה שלא לממש את המניות של אוצר התיישבות היהודים בניכיון כה משמעותי כפי שניתן לעשות היום.

<לימור תוסייה כהן: אני שמעתי את הערות אוצר התיישבות היהודים לעניין הזה, ואני מכירה הערכות טיפה אחרות.

<לימור תוסייה כהן: זאת אומרת, סכומי הניכיון הם באמת משמעותיים.

<לימור תוסייה כהן: החברה החליטה שלא לממש בגלל הרצון לא לפגוע באינטרס של ניצולי השואה ולהשיא את ערך המניות ככל הניתן על מנת שניתן יהיה להעביר להם סכומים כמה שיותר גדולים.

משה גפני: שהם יישארו בחיים הכוונה.

יעל גרמן: 40 נפטרים כל יום.

יעל גרמן: כל יום.

משה גפני: רגע, כבר את מדברת.

<לימור תוסייה כהן: אם אני אוכל להשלים את הדברים: אנחנו בדיוק מודעים לדבר הזה ואנחנו מודעים ללחץ - -

משה גפני: אז למה אמרת את המשפט הזה?

משה גפני: לא אהבתי אותו.

<לימור תוסייה כהן: אז רק שניה - -

משה גפני: אני מאד מכבד את משרד המשפטים אבל זה היה משפט בעייתי.

<לימור תוסייה כהן: במקביל להחלטתה שלא לממש את הנכסים בניכיון, החברה החלה לנהל הליך משפטי מול אוצר התיישבות היהודים.

<לימור תוסייה כהן: ההליך המשפטי הזה מלווה בצמידות על ידי - -

משה גפני: מה עמדת משרד המשפטים בעניין הזה?

<לימור תוסייה כהן: - - ההליך המשפטי מלווה בצמידות על ידי נציג של היועץ המשפטי לממשלה, שהבהיר לבית המשפט את הדחיפות במתן ההחלטה.

משה גפני: גברת תוסייה כהן.

<לימור תוסייה כהן: עוד משפט וחצי, אני מתנצלת.

<לימור תוסייה כהן: המצב כרגע הוא שההלוואה עליה דובר בוועדת חוקה - -

משה גפני: מיכה, אתה שכחת שצריך לתת כבוד למשרד המשפטים?

<קריאה: הוא היה שר בעבר, מיכה.

משה גפני: כן, היה שר מצוין.

<לימור תוסייה כהן: המצב כרגע הוא שלפני מספר ימים הועברה ההלוואה.

<לימור תוסייה כהן: בו ביום הכספים הועברו לחשבונות של ניצולי השואה.

<לימור תוסייה כהן: מבחינת ההליך המשפטי, כפי שעודכנתי על ידי נציג היועץ המשפטי לממשלה בהליך, שלב הבאת הראיות הסתיים בשלב הזה.

<לימור תוסייה כהן: החברה שוקדת על סיכומיה, יש להם בערך חודש, חודש וחצי - -

משה גפני: אין חודש.

משה גפני: אני הולך ללכת פה באגרסיביות.

משה גפני: אין חודש, עם כל הכבוד למשרד המשפטים וגם לבית המשפט.

<לימור תוסייה כהן: חבר הכנסת גפני, רק להגיד שהקיום של הדיונים בוועדה הזאת, עם כל הכבוד לוועדה, שם את החברה - -

משה גפני: עם כל הכבוד למי?

<לימור תוסייה כהן: עם כל הכבוד לוועדה הנכבדת הזאת שעושה עבודה - -

משה גפני: איזה כבוד?

משה גפני: מי מדבר על כבוד?

משה גפני: אנחנו הולכים ללכת בכוח על זה.

<לימור תוסייה כהן: בסדר גמור.

<לימור תוסייה כהן: העניין הוא שהשופטת בשלב הזה באמת נמצאת בישורת האחרונה של פסק הדין.

<לימור תוסייה כהן: הבקשה שלנו שהוועדה תיקח את הדברים האלה בחשבון ותיתן איזו שהיא שהות נוספת כדי למצות את ההליך המשפטי.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אני חייבת לומר שאני בקושי נרגעת מפני שזה הדיון השלישי שבו אנחנו עדים לשתי חברות, חברה אחת שנוסדה על ידי הכנסת כדי להשיב את נכסי ניצולי השואה ולסייע לניצולים הקיימים, וחברה שנייה, ה"אוה"ה" – אוצר התיישבות היהודים שנוסדה ב-1898 על ידי הרצל, למי שלא יודע, ושתיהן רבות ביניהן, ומה שמעניין אותן זה המניות ומי ינצח.

יעל גרמן: זה הפך להיות פשוט מבחן של אגו.

יעל גרמן: זו רוצה לפרק את זו, וזו רוצה שזו תתפרק.

יעל גרמן: - -

משה גפני: אני לא הבנתי כך אבל לא חשוב.

יעל גרמן: אז כך אני הבנתי.

יעל גרמן: אני אסביר לך למה: כי ברגע שהם יקבלו את המניות בפועל, לא את המניות של אוצר התיישבות היהודים אלא את המניות של בל"ל שהם מחזיקים.

יעל גרמן: הרי אוצר התיישבות היהודים מחזיקים ב-4.9% ממניות בל"ל ששווין מיליארד.

יעל גרמן: הם מחזיקים ב-25% מאוצר התיישבות היהודים, כך הגענו ל-250 מיליון.

יעל גרמן: סתם אני רוצה שכולם ידעו על מה מדובר.

יעל גרמן: אז כאן יש מאבק בין שתי חברות שלא מעניין אותי.

יעל גרמן: מה שמעניין אותי זה ש-40 ניצולים נפטרים מדי יום ולא מקבלים את המגיע להם.

יעל גרמן: והחוב שלהם כרגע, אחרי שהם הוסיפו 30 מיליון, נגיד שזה ל-2015.

יעל גרמן: הם היו צריכים להעביר 150 והם העבירו 75, זאת אומרת שהם חייבים 85 מיליון ועוד 135 מיליון ל-2016.

יעל גרמן: ולכן, אדוני היושב ראש שאני כל כך שמחה שאתה דן בזה, יש לי סוויץ' בעלילה ואפילו פתרון.

יעל גרמן: והפתרון הוא כזה: שיריבו כמה שהם רוצים.

יעל גרמן: שהחברה תיקח הלוואה.

יעל גרמן: לא נותנים לה הלוואה?

יעל גרמן: בואו נפנה, כמו שאני פניתי אתמול לשר האוצר, ונבקש משר האוצר להעמיד ערבות מדינה עבור ההלוואה שתעבור במידית לניצולים.

יעל גרמן: 100% מהמניות של החברה הן בבעלות המדינה ואין שום סיבה שבעולם שהמדינה לא תיתן ערבות, שהם ייקחו את ההלוואה ושהניצולים יקבלו את מה שמגיע להם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: המשרד לאזרחים ותיקים, שרה זילברשטיין, אם אפשר במשפט בגלל שאנחנו עומדים לסיים וצריך לאפשר לכל מי שביקש.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני בהתלבטות קשה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אדוני, אני מכירה אותך מזה שנים ואני חושבת שהפנייה אליך כמי שיפתור את הבעיה זה הפתרון.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש, שאני מאד מבקשת את ההתערבות שלך כי שני הארגונים שיושבים פה הם לא צדיקים, אף אחד מהם - -

משה גפני: אנחנו לא נותנים פה ציונים לאף אחד.

<שרה זילברשטיין-היפש: אדוני, אני רוצה להגיד לך משהו:

<שרה זילברשטיין-היפש: אני אישה בת 62 - -

משה גפני: שתהיי בריאה.

<שרה זילברשטיין-היפש: תודה רבה.

<שרה זילברשטיין-היפש: - - ואני אומרת לך שאני בדיון הרביעי פה, עוד לא הייתי בדיונים בכנסת שהיה כזה ביזיון, שארבעה דיונים לא הצליחו לפתור לתת לאנשים האלה את הכספים שמדובר על ניצולי שואה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני רוצה להזכיר לך שאתה היית בדיונים ומאז התפתחו הרבה מאד דברים אבל הקבוצה המסוימת הזאת שדיברו עליה, ואני מעריכה את כל ניצולי השואה שלא קמו פה וזרקו את השולחן, אני אומרת לך אדוני, כי בסופו של דבר אנחנו מדברים על הקבוצה הזאת של ניצולי שואה - -

משה גפני: יש לך פתרון?

משה גפני: בסדר, אנחנו בקדנציה הקודמת שהייתי כאן עשינו כמה פתרונות גם מול בנקים חזקים, והוצאנו מהם את הכסף.

<שרה זילברשטיין-היפש: נכון אדוני.

משה גפני: ואני הולך לעשות את זה גם כאן.

<שרה זילברשטיין-היפש: אני מציעה שגם הבנק שלא שילם את הכספים בזמנו, הוא באמת יכול לתת את הכספים האלה.

<שרה זילברשטיין-היפש: בסופו של דבר - -

משה גפני: לא הבנתי, מי?

<שרה זילברשטיין-היפש: החברה להשבת רכוש עבדה קשה מאד שבנק ישראל יחזיר לשארים את הכספים האלה.

<שרה זילברשטיין-היפש: אז הוא יכול להיות גם ערב לכספים האלה שיועברו לניצולי השואה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: משפט: יש חודש עד לפסק הדין בחודש הבא - -

<שגית אפיק: לא, הם צריכים חודש לסיכומים.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: רק סיכומים?

מיקי לוי: תעבירו את הכסף חודש בחודשו עד שיגיע פסק הדין.

<קריאות: אין כסף.

מיקי לוי: אני מוכן, כמו שכאן נאמר, לבוא ולהגיד למשרד האוצר: תביא איזו שהיא הלוואה לשישה חודשים עד שהעסק הזה ימוצה.

מיקי לוי: אתם תביאו את כל מה שאתם יכולים לתת ערבות, אני מוכן להיות השליח שלכם במשרד האוצר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיכה חריש, בבקשה.

<מיכה חריש: אדוני היושב ראש, אתה פתחת באמירה בדיון שבעיניי היא מהותית, שצריך לדאוג לניצולי השואה.

<מיכה חריש: אלה שנשארו בחיים, כל עוד הם בחיים, שגם מצבם הבריאותי וגם מצבם האישי הולך ומתדרדר.

<מיכה חריש: וזאת צריכה להיות נקודת המוצא.

<מיכה חריש: החברה לאיתור והשבה טיפלה ב-11,200 אנשים, על פי האוצר, של המקרים הכי קשים.

<מיכה חריש: במשך השנים של קיומה של החברה, היא סייע ב-760,770 מיליון שקל.

<מיכה חריש: אנחנו הראשונים שמעוניינים לסייע בעניין הזה.

<מיכה חריש: המקור הזה נגמר מלבד הכסף הזה שיוכרע בחודש הבא בבית המשפט, זה הכסף האחרון שיש בחברה לאיתור והשבה לסיוע לניצולים.

<מיכה חריש: החברה עומדת להיסגר ב-2017 כי היא מילאה את משימתה על פי חוק הכנסת שנחקק בזמנו, והחברה יזמה את סגירתה - -

יעל גרמן: עד אז ימותו עוד 30,000, אז בא ניתן - -

משה גפני: יעל, אין לנו זמן.

משה גפני: אנחנו לא מסיימים את הדיון היום.

<מיכה חריש: יעל, שמעתי ותאמיני לי - -

משה גפני: מיכה, דבר אתי.

משה גפני: מה אתה מציע לעשות עכשיו?

<מיכה חריש: קודם כל, שוועדת הכספים – הייתי חבר ועדת הכספים והייתי היושב ראש אפילו, היא הוועדה בעלת העצמה הכי גדולה על תקציב המדינה.

<מיכה חריש: בעיני היא יכולה לפתור את כל הבעיה הזאת בהשפעת חברי הוועדה.

<מיכה חריש: יש לי מסר להגיד: אנחנו מוכנים להעמיד את כל הנתונים לרשות הוועדה.

<מיכה חריש: ההצעה של חברי, באמת חברי מיקי רוזנטל לגבי הלוואות – ניסינו בכל הבנקים - -

יעל גרמן: בערבות מדינה תוכלו לקבל הלוואה?

<מיכה חריש: רגע יעל, אני לא יכול לתת פתרון.

<מיכה חריש: אתם, חברי ועדת הכספים בעניין הזה יכולים לתת את הפתרון כאשר לוקחים את כל החוב שישנו ומתכננים אותו, וזה הפתרון.

<מיכה חריש: המקור הזה, לצערי, נגמר.

משה גפני: תודה רבה.

<מיכה חריש: עוד משפט אחד: ידידי, אין בונוסים.

<מיכה חריש: תרשו לי רק מילה אישית: התפרסם על ידי אומ"ץ, אריה אבנרי גם כן ידידי, שאני, כיושב ראש החברה - -

משה גפני: אתה צריך לבדוק את הידידים שלך.

<מיכה חריש: - - עומד לקבל 600 אלף שקל בונוס.

<מיכה חריש: זה הובא לוועדת החוקה, חוק ומשפט ביוזמתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי, וכנגד כל הנתונים אני לא מקבל בונוס, אני מקבל דמי דירקטור על פי רשות החברות הממשלתיות, ולא מקבל בונוס של שקל אחד.

<מיכה חריש: אז תפסיקו לדבר - -

מיקי לוי: אנחנו מאמינים לך.

עודד פורר: אמר אין בונוסים ובזה נגמר העניין.

משה גפני: מה זה משנה עכשיו?

משה גפני: זה בסדר, הוא אמר את דברו.

<מיכה חריש: הדבר השני, כדי שיהיה ברור: יש תכנית על פי רשות החברות הממשלתיות של שימור הבכירים עד סוף עבודתה של החברה, כי הם יברחו ואי אפשר יהיה לבצע את העבודה.

<מיכה חריש: זה הכל.

משה גפני: תודה רבה.

<מיכה חריש: הסכומים זניחים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברתה כנסת נורית קורן.

נורית קורן: אני מצטערת שפה השבויים הם ניצולי השואה, וזה פשוט מרגיז.

נורית קורן: הגיע הזמן לסגור את הסיפור הזה ולא להמשיך עם זה.

נורית קורן: אני הייתי מאד רוצה לדעת את כל הדוחות הכספיים שלכם, גם לדעת מי קיבל בונוס ומי לא ומי כן, שיהיה לנו בפנינו.

נורית קורן: אני רוצה שנגיע להסכם ולסגור את הסיפור הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: במשפט אחד, אדוני יושב הראש: הם יכולים לריב ביניהם גם עוד חמש שנים מבחינתנו.

עודד פורר: הצעתה של חברת הכנסת יעל גרמן, לדעתי, היא ההצעה שצריכה להיכנס לסיכום של הוועדה.

עודד פורר: יבוא משרד האוצר או אפילו שר האוצר, שיבוא לפה בשבוע הבא.

עודד פורר: תאמין לי, במשפט אחד הוא פותר את הבעיה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני מבקש כך: אני בשבוע הבא ממשיך את הדיון, אני לא מתכוון להרפות ממנו.

<אריאלה מלכה: ביום השואה הבינלאומי, לא?

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: את יודעת, את מכירה, את ותיקה בעניין.

משה גפני: את יודעת שכשאני "מתלבש" על משהו של השואה, אני לא מרפה עד שהעניין ייפתר כך או אחרת.

משה גפני: אנחנו בשבוע הבא נקיים דיון.

משה גפני: אני מבקש לבוא בדברים, עזוב את בית המשפט.

משה גפני: הוצעה שם הצעת פשרה, אפשר לקבל את הצעת הפשרה הזאת, אני אומרת את זה לאוצר התיישבות היהודים.

משה גפני: בסופו של דבר, הכסף אצלכם.

משה גפני: אני לא מבקש תגובה.

משה גפני: הכסף נמצא אצלכם, ואני מבקש שתבואו בדברים.

משה גפני: אתם כולם - -

מיקי לוי: תעבירו את הכסף, נו מה?

מיקי לוי: מה אתם מחזיקים את הכסף?

משה גפני: - - כולכם אמרתם שאתם דואגים לניצולי השואה, ואני מאמין לכל מילה.

משה גפני: הכסף הזה צריך לעבור, אני מקבל גם את ההצעה של יעל גרמן, אני הולך לדבר גם עם שר האוצר.

משה גפני: אני לא בטוח שאני הולך להצליח שם אבל בסדר, אני מקבל את ההצעה הזאת.

משה גפני: אנחנו לא סיימנו את הדיון.

משה גפני: אני מבקש, עורך דין פלד, אני לא טועה בשם?

<אמיר פלד: לא טועה בשם, טועה במסקנה ולא טועה בשם.

משה גפני: בסדר, אני בשר ודם, לא משנה.

משה גפני: אני טעיתי גם שישבו פה נציגי הבנקים ואמרו: אנחנו לא יכולים להעביר את הכסף, והם העבירו את הכסף.

<אמיר פלד: אנחנו לא בנקים.

משה גפני: עם כל הכבוד, הכסף הזה צריך להגיע לניצולי השואה.

מיקי לוי: הוא לא שלכם הכסף הזה.

מיקי לוי: תעבירו את הכסף לחלוקה, נו מה הסיפור?

משה גפני: מיקי, אם הם יוכלו לקחת הלוואה ומשרד האוצר ייתן להם אשראי או ערבות - מצוין.

משה גפני: אם התוצאה תהיה שניצולי השואה יקבלו את זה בדרך כזאת או אחרת, מבחינתי היינו הך, לא מעניין אותי, לא מעניין אף אחד מאתנו.

משה גפני: אנחנו רוצים את התוצאה.

משה גפני: אני מבקש שתבואו בדברים לפתור את הבעיה הזאת ביניכם, לפני בית המשפט.

משה גפני: בית המשפט, לפי דעתי, הציע הצעת פשרה שאולי אפשר לקבל אותה, שהכסף באמצעות זה יגיע לניצולים.

משה גפני: אני במקביל אדבר עם שר האוצר.

משה גפני: אני מבקש בפעם השלישית, מעבר לנושא של בית המשפט: תבואו בדברים ביניכם.

משה גפני: הסוף יהיה לא טוב מכיוון שתצטרכו לבוא לוועדת הכספים כמעט מדי שבוע.

משה גפני: אנחנו לא נרפה מהעניין הזה עד שהכסף הזה יגיע לניצולים.

משה גפני: תשבו ביניכם, אני אפנה לשר האוצר.

משה גפני: אני מודה לכם על הדיון הזה, הוא יימשך בשבוע הבא בעזרת השם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.