הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 76, 2016-01-18 09:00

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת - הוועדה לענייני ביקורת המדינה וועדת הפנים, היום 18 בינואר 2016, ח' בשבט התשע"ו.

קארין אלהרר: הנושא שלשמו התכנסנו הבוקר הוא: בקשה לחוות דעת מבקר המדינה בנושא עיריית ירושלים, פיטורי עובדים, סוגיות כוח-אדם, תקצוב מוסדות חינוך ורווחה בעיר והתייחסות למענק הבירה.

קארין אלהרר: הייתי רוצה לשמוע מה השתנה, מה התוכנית שסוכמה, ואיך היא מספקת את עיריית ירושלים.

קארין אלהרר: ומי מבטיח לנו שבעוד שבוע, בעוד שבועיים, בעוד חודש, בעוד חודשיים, לא נראה מצבים דומים.

קארין אלהרר: איך בעצם ההצגה התכליתית הזאת שראינו לא חוזרת לעיר הבירה, שחשובה כל כך לכולנו.

דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, גם אני מברך את העירייה, את ראש העיר, את החברים שלי פה, כמובן את הדרגים המקצועיים.

דוד אמסלם: בעצם הייתי מבקש קודם כול לשמוע מהאוצר מה הסיכומים שהגעתם אליהם, אחרי זה נשמע את העירייה, ואחרי זה אשאל כמה שאלות כדי לנתב את הדיון.

דוד אמסלם: בבקשה.

<אריאל יוצר: בוקר טוב, בשבועיים האחרונים ניהלנו משא-ומתן מעמיק, אינטנסיבי של לא מעט שעות ודיונים על תקציב עיריית ירושלים, על הכיוון שאמורה ללכת העיר קדימה, ועל איך תקציב המדינה יודע לתמוך ולסייע לעיר - פעם ראשונה להתאזן ופעם שנייה גם לראות קצת יותר רחוק מאשר שנת התקציב הנוכחית.

<אריאל יוצר: בדיון הזה נכנסנו פעם ראשונה עם התפיסה שבשנים האחרונות הממשלה עשתה לא מעט מאמצים תקציביים ושינוי סדרי עדיפויות, מן הסתם, על מנת לעזור לירושלים לצמצם פערים בינה לבין שאר הרשויות האחרות, שהן כמובן באותם סדרי גודל גם תקציביים וגם מבחינת היקף האוכלוסייה.

<אריאל יוצר: וכמובן ששינוי סדרי העדיפויות והגידול בתמיכה שהעברנו שמו את תקציב העירייה במקום אחר, וכמובן את הסיוע הממשלתי במקום אחר.

<אריאל יוצר: כשניגשנו לדיון הזה התמודדנו למעשה עם שתי סוגיות מרכזיות.

<אריאל יוצר: סוגיה ראשונה היא איך העירייה שומרת על תקציב מאוזן, שזאת חובתה בחוק, תוך ניסיון או הנחת עבודה שרמת שירותים – שדיברתי עליה לפני זה, שכמובן עלתה והשתפרה – לא נפגעת.

<אריאל יוצר: הנושא הזה הוא אתגר לא פשוט.

<אריאל יוצר: בעיריית ירושלים נפתח גירעון שנתי.

<אריאל יוצר: ברגע שהיא מבצעת מעבר משנה לשנה, זאת אומרת, גם אם לא עשו כלום - - -

ניר ברקת: זה לא גירעון.

<אלי זיטוק: זה לא גירעון, זה חוסר.

<אריאל יוצר: חוסר, בסדר.

ניר ברקת: זה פער תקציבי.

<אריאל יוצר: סליחה, מקבל את ההבהרה.

<אריאל יוצר: בסופו של דבר, העירייה – גם צריך להגיד בשבע-שמונה שנים האחרונות, זאת לפחות תקופת הבדיקה שלנו – סיימה תמיד מאוזנת.

דוד אמסלם: זה לפי חוק.

<אריאל יוצר: כמובן.

דוד אמסלם: אריאל, עזוב, תעבור למספרים.

דוד אמסלם: מה בעצם?

דוד אמסלם: מה המענק שנתתם לפני ארבע שנים, חמש שנים, שלוש שנים, שנתיים, והיום?

<אריאל יוצר: אלך, ברשותך, קצת פחות אחורה, כי אני לא זוכר כל כך.

דוד אמסלם: מהרגע שאתה זוכר.

<אריאל יוצר: בשנת 2013, למיטב זכרוני, מענק הבירה עמד על כ-200 מיליון שקל.

<אריאל יוצר: בשנת 2014 הוא עלה ל-380 מיליון שקל.

דוד אמסלם: למה הוא עלה?

<אריאל יוצר: הוא עלה פעם אחת בגלל שחלק מהסיוע ניתן בגין סופת שלג שהייתה באותה שנה, כשהעירייה נדרשה להתמודד עם העניין הזה.

דוד אמסלם: זה היה אירוע חד-פעמי?

<אריאל יוצר: אמת.

<אריאל יוצר: ופעם שנייה הוא עלה בגלל שהממשלה קיבלה החלטה לבצע שינוי בסדרי העדיפויות שלה, לתת תמיכה נוספת לעיר ירושלים דרך אותו מנגנון שקבוע בחוק שנקרא "מענק בירה".

דוד אמסלם: הבנתי.

<אריאל יוצר: ולכן, הסיוע עלה באותה שנה, למעשה כמעט הוכפל, מ-200 מיליון שקל ל-380 מיליון שקל.

<אריאל יוצר: בשנת 2015 הוא גדל באופן קצת יותר מתון - מ-380 ל-440.

<אריאל יוצר: והשנה, אתמול בלילה, הגענו לסיכום - - -

דוד אמסלם: רק שזה בעצם מענק הבירה שנכנס לתקציב השוטף והוא לא צבוע בשום נושא, אני מבין.

<אריאל יוצר: לא, הוא צבוע.

דוד אמסלם: על מה הוא צבוע?

<אריאל יוצר: הסיכום הזה מתחלק לשניים.

<אריאל יוצר: יש לו חלק של 260 מיליון שקל, שזוהי תקנת מענק הבירה, הוא עובר דרך משרד הפנים במנגנון של אחד חלקי 12.

<אריאל יוצר: החשב של משרד הפנים לוקח את הסכום, מחלק אותו ב-12, מעביר אותו כמענק עיוור, מה שנקרא.

<אריאל יוצר: כסף שוטף לעירייה כשהוא לא מותנה בשום דבר ולא צבוע לשום ייעוד.

<אריאל יוצר: זה תקציב בסך 260 מיליון שקל.

<אריאל יוצר: היתרה מועברת דרך משרדי הממשלה השונים, כאשר כל משרד ממשלתי מעביר אך ורק על הפעילות שהוא אחראי עליה: בין אם זה חינוך, בין אם זה תרבות, בין אם זה דברים אחרים.

<אריאל יוצר: ושם בתקנות האלה הרלוונטיות כמובן יש קריטריונים אחרים, כללים אחרים.

<אריאל יוצר: הכסף מועבר בגין פעילות, ביקורת ודיווחים שהעירייה מעבירה, וזאת למעשה היתרה.

<אריאל יוצר: אם אקח את הסיכום של שנת 2015 כאיזשהו בנצ'מרק שעמד על 440 מיליון שקל, 260 מיליון שקל עבר כמענק הבירה.

קארין אלהרר: זאת הייתה הבקשה שלך, אדוני ראש העיר?

ניר ברקת: הבקשה שלנו היא יותר ממה שנתנו לנו.

<אריאל יוצר: מן הסתם זה טיבו של משא-ומתן, אחרת זה היה נגמר מזמן.

דוד אמסלם: זאת אומרת, 260 מיליון שקל זה בעצם השוטף.

<אריאל יוצר: הכול לשוטף, אבל 260 מיליון - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני אומר ש-260 מיליון שקל לא צבוע.

<אריאל יוצר: לא צבוע.

<אריאל יוצר: מה שנקרא "כסף לאיזון".

<אריאל יוצר: 260 מיליון שקל דרך משרד הפנים.

<אריאל יוצר: שאר הכסף מועבר גם הוא לתקציב השוטף, אבל מוגדר בגין פעילויות ספציפיות.

דוד אמסלם: הבנתי.

<אריאל יוצר: זה היה עוד 180 מיליון שקל, זה הביא ל-440 מיליון שקל ל-2015.

דוד אמסלם: זה 440 ל-2015.

<אריאל יוצר: נכון.

דוד אמסלם: ומה היה השנה?

דוד אמסלם: ב-2016?

<אריאל יוצר: לשנת 2016 - אתמול בשעה שתיים-עשרה וחצי בלילה סוכם על סכום בסך 499 מיליון שקל.

דוד אמסלם: 499 מיליון ש"ח.

<אריאל יוצר: אמת.

<קריאה: למה 499?

<קריאה: שזה ייראה יותר יפה?

<אריאל יוצר: זה כמו מבצע בסופר.

מיקי לוי: חצי מיליארד שקל.

<אריאל יוצר: אמת.

<אריאל יוצר: כשהחלוקה שדיברתי עליה קודם כרגע לא סוכמה.

<אריאל יוצר: זאת אומרת, בסופו של דבר איך הכסף מתחלק בין מענק בירה קלאסי וסיוע דרך משרדי ממשלה - אני כבר אומר כאן בפני הוועדה.

<אריאל יוצר: השאיפה שלנו היא לא לחרוג מאותה חלוקה, פחות או יותר, שסוכמה בשנה שעברה.

דוד אמסלם: וכמה בתשתיות אחרות?

דוד אמסלם: כמה אתם מעבירים דרך הרל"י דרך - - - ?

<אריאל יוצר: מעבר לסיוע השוטף שמקבלת עיריית ירושלים, כרגע מאושרות בהחלטות ממשלה שלוש תוכניות נקודתיות לעיר ירושלים, הן מסתכמות במיליארד שקל - 350 מיליון שקל לאגן העיר העתיקה, 350 מיליון - - -

דוד אמסלם: מיליארד שקל למה?

דוד אמסלם: זה משהו רב-שנתי?

<אריאל יוצר: רב-שנתי.

<אריאל יוצר: שתי תוכניות הן תוכניות חומש ועוד תוכנית אחת היא תוכנית ארבע שנתית, שתי דקות אפרט עליהן.

<אריאל יוצר: תוכנית אחת היא תוכנית לאגן העיר העתיקה בסך 350 מיליון שקל, תוכנית נוספת היא - - -

דוד אמסלם: שמה זה כולל?

<אריאל יוצר: זה כולל פעילות של תשתיות באזור - - -

דוד אמסלם: זה כולל גם תחזוקה?

<אריאל יוצר: תחזוקה של מה?

דוד אמסלם: של העיר העתיקה, ניקיון וכו'.

<אריאל יוצר: יש שם גם חלקים לטובת ניקיון.

דוד אמסלם: אוקיי.

<אריאל יוצר: בעיקר תשתית, אבל יש שם גם כסף שאמור לטפל בניקיון.

דוד אמסלם: זאת תוכנית תלת-שנתית?

דוד אמסלם: לכמה שנים?

<אריאל יוצר: חמש.

<אריאל יוצר: חומש - 350 מיליון שקל; תוכנית נוספת היא תוכנית "מרום" שאמורה לעודד צמיחה כלכלית תיירותית תרבותית בעיר, גם היא לחומש, אמורה להיגמר השנה.

<אריאל יוצר: למעשה, בסך 350 מיליון שקל נוספים; ועוד כ-200 מיליון שקל לטובת תוכנית נקודתית למזרח ירושלים.

דוד אמסלם: מה זה תוכנית נקודתית?

<אריאל יוצר: כולן נקודתיות.

דוד אמסלם: אבל מה הכוונה מזרח ירושלים?

<אריאל יוצר: מזרח ירושלים היא תוכנית שממוקדת - - -

דוד אמסלם: העיר העתיקה היא גם מזרח ירושלים, למה אתה מתכוון?

<אריאל יוצר: זאת תוכנית שממוקדת אך ורק במזרח ירושלים, מן הסתם.

דוד אמסלם: מה עושים עם זה?

דוד אמסלם: קונים וופלים?

<אריאל יוצר: יש שם גם הגברת הביטחון האישי, יש שם גם נושאי חינוך, יש שם גם נושאי מוסדות ציבור, יש שם גם נושאי שיפור רמת החיים באזור מזרח ירושלים.

<איציק אליישר: נושאי רווחה.

<אריאל יוצר: גם נושאי רווחה, נכון, תודה על התוספת.

דוד אמסלם: כמה משרד התחבורה משקיע בירושלים?

<אריאל יוצר: עשינו בדיקה במסגרת הדיונים, משרד התחבורה משקיע סדרי גודל של מיליארדי שקלים בחמש שנים האחרונות.

קארין אלהרר: מה זה מיליארדי שקלים?

<אריאל יוצר: מיליארדי שקלים, להגיד לכם מספר מדויק, זה - - -

ניר ברקת: - - -

קארין אלהרר: לא, אני רוצה מספר.

קארין אלהרר: מיליארדי, זה יכול להיות שניים וזה יכול להיות 300.

<קריאה: בין אחד ל-100 בערך.

<אריאל יוצר: זה מאוד תלוי.

<אריאל יוצר: זה יכול להיות עשרות מיליארדי שקלים אם אני מחבר את הרכבת המהירה לירושלים ואת הרכבת הקלה ואת העבודה על מחלף בגין.

דוד אמסלם: לא, דבר רק על הכבישים בירושלים.

<אריאל יוצר: על הכבישים בירושלים, אז אנחנו מדברים על הכבישים הפנימיים.

דוד אמסלם: כן.

<אריאל יוצר: מאות מיליוני שקלים.

<אריאל יוצר: יש לנו תוכנית של 200 מיליון שקל שעובדת כרגע, גם היא ממוקדת בעיקר במזרח ירושלים ועובדת בשיתוף עם חברת "מוריה" של העיר.

דוד אמסלם: זאת השקעה במזרח ירושלים במה?

<אריאל יוצר: זאת השקעה בין היתר בכבישים עירוניים במזרח ירושלים.

דוד אמסלם: כמה?

דוד אמסלם: מה הסכום שהם משקיעים?

<אריאל יוצר: 200 מיליון.

דוד אמסלם: 200 מיליון.

דוד אמסלם: כביש 4 דרום כמה?

<אריאל יוצר: לא יודע להגיד סכום מדויק.

<אריאל יוצר: אני יכול לבדוק ולחזור.

דוד אמסלם: כמה בעצם משרד התחבורה משקיע דרך "מוריה"?

<אריאל יוצר: התוכנית שדיברתי עליה היא 200 מיליון שקל, האם זה כל הסכום?

<אריאל יוצר: אני מניח שלא, ואני חושב שיש סכומים נוספים.

<אריאל יוצר: אני יכול לבדוק אותם אם זה חשוב לכם.

דוד אמסלם: יש לי רק שאלה, ברשותך.

דוד אמסלם: כמה תקציב מענק האיזון בכל מדינת ישראל?

<אריאל יוצר: לשנת 2016 - 3.1.

דוד אמסלם: וכמה בסך הכול השקענו בעיריית ירושלים?

דוד אמסלם: הממשלה.

<אריאל יוצר: שוטף?

דוד אמסלם: כן.

<אריאל יוצר: התקציב של עיריית ירושלים בשנת 2015, העברות ממשלתיות, לא רק איזון, אני מכניס פנימה - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע - - -

<אריאל יוצר: תקציב האיזון, אם אתה רוצה להקביל אותו למענקי האיזון, הוא 440 מיליון שקל.

דוד אמסלם: עכשיו דיברת על 499 מיליון, כמעט חצי מיליון שקל.

<אריאל יוצר: אם אתה מדבר על 2016 - 3.1 ל-499, זה נכון.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אם חשבתם להעלות את זה ל-499 מיליון שקל, אז למה מראש נתתם רק 440?

<אריאל יוצר: מה זאת אומרת?

<אריאל יוצר: מתי נתנו 440?

דוד אמסלם: לכאורה, סגרתם בעצם עם עיריית ירושלים 440 מיליון שקל שהם לא הסכימו.

<קריאה: שנה שעברה.

<אריאל יוצר: לא.

<אריאל יוצר: ב-2015, בשנה שעברה.

דוד אמסלם: שנה שעברה, אין בעיה.

דוד אמסלם: כמה בתקציב המדינה יש תקציב מאושר?

<אריאל יוצר: לעיריית ירושלים?

<אריאל יוצר: 260.

דוד אמסלם: איך הגדלתם את זה ל-490?

דוד אמסלם: מאיפה הבאתם את הכסף?

<אריאל יוצר: אסביר.

<אריאל יוצר: בסופו של דבר, אחד מהאתגרים בסיכום הזה היה שבהתאם לסיכום בינינו לבין העירייה היה כתוב שהסכום של 260 מיליון שקל הוא סכום רב-שנתי, ושאר הסכומים, אותם 180 מיליון שקל, הם סכומים חד-פעמיים.

<אריאל יוצר: ברגע שנכנסנו לדיון והצדדים דנו במשא-ומתן והגענו למספר 499, היה צורך להשלים את המקורות.

<אריאל יוצר: לא מעט זמן הושקע על-ידינו, כי זה כביכול לא בעיה של העירייה למצוא מקורות לעניין הזה.

<מיכל שלם: זה לא כביכול, זה באמת.

קארין אלהרר: בשנה הבאה זה יהיה אותו דבר?

<אריאל יוצר: לא, רגע, רק אשלים את התשובה.

<אריאל יוצר: רוב הכסף מגיע ממקורות תקציביים משאר משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: כמה יש בבסיס התקציב?

דוד אמסלם: 260?

<אריאל יוצר: 260.

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול אותך עוד שאלה, ברשותך.

דוד אמסלם: איזה בקרה אתם עושים על הכסף חוץ מלשלוח את הצ'ק?

<אריאל יוצר: באופן עקרוני מענקי איזון סלש מענק בירה – אותו מענק קלאסי בסך 260 מיליון שקל בהתאם לכללי חשבות – הוא כסף שניתן לאיזון וניתן ללא בקרה.

<אריאל יוצר: אני מדבר על שנת 2015.

<אריאל יוצר: מאחר שהסכום שאנחנו מגיעים אליו בשנת 2016, ומאחר שבסיכום הזה יהיו לא מעט דרישות גם מהעירייה – אתמול סוכם כחלק מהעקרונות שהכסף יעבור בגין יעדים ומדדים שיינתנו לעירייה, בין אם זה שיעורי גבייה, בין אם זה צעדים כאלה – ואחרי שהעירייה במהלך המשא-ומתן התחייבה לעמוד בהם, וזה למעשה במידה מסוימת הקשחה של הכללים והבקרות - - -

דוד אמסלם: תפרט לנו את הכללים, תפרט לנו את הסיכומים.

<אריאל יוצר: את הסיכומים שדיברתי עליהם?

דוד אמסלם: כן.

<אריאל יוצר: תראו, אחד מהדברים שבחנו, לצורך העניין, זה שבסופו של דבר בתפיסה המקצועית שלנו - עירייה טובה זאת בסופו של דבר עירייה שמידת העצמאות והאיתנות שלה הולכות ועולות, קרי, מה היקף ההכנסות העצמיות שהיא מגיעה אליהן.

<אריאל יוצר: ושם סברנו שעיריית ירושלים יכולה לעשות שיפור מסוים.

<אריאל יוצר: חלק מהסיכומים הגיעו גם על-ידי אמירה של העירייה: אני יכולה לקחת את האתגר הזה על עצמי ולראות איך אני מגדילה במידה מסוימת את ההכנסות העצמיות.

דוד אמסלם: יש סיכום בכתב בעניין?

<אריאל יוצר: בעניין הזה?

דוד אמסלם: כן.

<אריאל יוצר: לא.

<אריאל יוצר: יש סיכומים - - -

דוד אמסלם: אנחנו מבקשים לקבל את הסיכומים, אני מבקש להעביר לוועדה תוך יומיים.

<אריאל יוצר: אין שום בעיה, הסיכום יהיה פומבי.

דוד אמסלם: את הסיכום הכתוב בכתב בין האוצר לבין עיריית ירושלים.

<אריאל יוצר: מאה אחוז.

דוד אמסלם: עכשיו אליך, אדוני ראש העיר, יש לי כמה שאלות, ברשותך.

ניר ברקת: ביקשתי לפני השאלות, ברשותך, אם אפשר לעשות מצגת שתיתן קצת פרספקטיבה לאתגר "ירושלים לאן".

ניר ברקת: אחרי זה יהיה הרבה יותר קל לכולם להבין את - - -

דוד אמסלם: זה לא הדיון, אבל לא חשוב.

קארין אלהרר: בבקשה.

ניר ברקת: זה נותן קונטקסט לדיון, ויסביר לנו על מה מדובר.

דוד אמסלם: בבקשה.

ניר ברקת: אז קודם כול אני באמת רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה קארין אלהרר וליושב-ראש הוועדה דוד אמסלם, חברי הכנסת, ולחברי הכנסת הנוספים, בוקר טוב.

ניר ברקת: ובאמת, קודם כול להתחיל בוקר של בשורה.

ניר ברקת: אני חושב שאנחנו צריכים – אני אישית רוצה להודות לשר האוצר ולמשרדו, ולשר אלקין ולמשרדו, לשר האוצר שבסוף באמת נעתר לאתגר הגדול שיש לנו פה בירושלים בחיזוק בירת ישראל.

ניר ברקת: ואכן, הסיכומים שאליהם הגענו, שמעבר לאיזון התקציבי תהיה לנו גם תוספת משאבים להמשך פיתוח העיר, כפי שנעשה בשנים האחרונות.

ניר ברקת: על מנת לתת קונטקסט יותר טוב לשאלה ששאלתם, ברשותכם, אני רוצה להציג מצגת קצרה.

ניר ברקת: השאלה שאנחנו רוצים לשאול את עצמנו: איפה אנחנו רוצים לראות את ירושלים בעוד עשור מהיום?

ניר ברקת: ואנחנו צריכים להבין שנקודת המוצא היא לא רק לבחון את ירושלים יחסית לשנים קודמות משנה לשנה, אלא גם להבין שירושלים מתחרה על צעירים, על עסקים, על מבקרים, אל מול ערים אחרות.

ניר ברקת: והאתגר והקונטקסט, שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו כל הזמן, זה איך אנחנו מתקדמים יחסית לעצמנו בשנים קודמות ויחסית לדומים לנו.

ניר ברקת: ובחרנו כמשל להשוואה, ואני חושב שזהו משל ראוי, את פורום 15 הערים החזקות במדינה.

ניר ברקת: פורום ה-15, מאוגדים בשלטון המקומי, ואנחנו שואלים את עצמנו איפה אנחנו רוצים לראות את עצמנו מולם.

ניר ברקת: ברשותכם, כמה שקפים.

ניר ברקת: אני רוצה רגע להזכיר מה כתב גדיש, זכרו לברכה, כשהוא כתב את נוסחת מענקי האיזון.

ניר ברקת: כשהם עשו את החשבונות הם הבינו, שמענקי האיזון הקלאסיים שעל-פיהם עובד האוצר כבר כמעט 14 שנה, שאת ירושלים חייבים להחריג בשני ממדים.

ניר ברקת: אני מצטט רק את הסיום של המכתב שלו - שירושלים חייבת לקבל מענק איזון מיוחד בהתאם לצרכיה המיוחדים לפי שיקול דעת המשרד, זאת מלבד מענק הבירה.

ניר ברקת: והוא עשה הבחנה בין מענק שמאזן את תקציב העירייה, שכן היא מתחילה עם פער תקציבי של כ-2% משנה לשנה – מייד אסביר מדוע – יחסית לערים אחרות.

ניר ברקת: יש ערים שיש להן פער חיובי של 2%, ואנחנו בפער תקציבי של 2% בדיוני תקציב כל שנה.

ניר ברקת: זאת תפיסת עולמו של גדיש, שנכון להיום, בשנים האחרונות, לא ממומש ואין נוסחה.

ניר ברקת: כשאתה שואל את אריאל יוצר באוצר איך מחליטים לשנה הבאה?

ניר ברקת: עד היום, 14 שנה, לירושלים לא נקבעה נוסחה למענקי האיזון המיוחדים, ולא נקבעה נוסחה למענקי הבירה.

ניר ברקת: ולכן, לכאורה, כל מספר זוכה.

ניר ברקת: זה תלוי בקשר, תלוי בשתדלנות שעושה העירייה באוצר, ואני חושב שצריך לשנות את זה.

ניר ברקת: סוכם במהלך השבועות האחרונים שנרצה לשנים הבאות לקבע את זה בנוסחה שכולם מסכימים עליה, שעושה שכל.

דוד אמסלם: דרך אגב, רק בשביל ההיסטוריה, באמת היו שני מספרים בזמנו שריכזו אותם למספר אחד, ככה שזה אותו מספר שמכיל את שניהם.

דוד אמסלם: אבל בוא נתקדם.

ניר ברקת: אני רוצה לתת פה פרספקטיבה להשוואתיות.

ניר ברקת: בשנים האחרונות – אם מסתכלים על 2013, 2014, 2015, אם משווים – איך מנרמלים תקציב של עיר?

ניר ברקת: לוקחים את התקציב, מחלקים אותו בכמות התושבים.

ניר ברקת: אז אתם רואים שבשנים האחרונות, אומנם ירושלים התקדמה משנה לשנה בסך התקציב פר תושב בכ-350-300 שקל לתושב, אבל גם פורום ה-15 שמצוין בקו האדום שם שתיארתי, גם הוא צומח משנה לשנה.

ניר ברקת: וכנ"ל, אם מסתכלים על עוד השוואתיות, לחיפה, לבאר-שבע ולתל-אביב, שלושת המטרופולינים הגדולים במדינה, הפער הוא ענק פר תושב.

ניר ברקת: כלומר, העיר ירושלים, על כל שקל שלנו יש בברוטו, בנטו זה עוד יותר גרוע.

ניר ברקת: לטובת העניין, לערים אחרות יש כ-30% יותר, 50% יותר משאבים.

ניר ברקת: ואם אנחנו מדברים על הקונטקסט התחרותי, שהוא יכול בהחלט להכריע היכן ירושלים יחסית לערים אחרות, בהגירה שלילית, באטרקטיביות של ערים אחרות, אנחנו בפער שעדיין לא הצטמצם בשנים האחרונות.

ניר ברקת: ואז השאלה הבאה היא - איפה אנחנו רוצים לראות את ירושלים בשנים הבאות?

ניר ברקת: ללא סיוע של הממשלה אנחנו מתקדמים בכ-200 שקל לתושב לשנה פלוס-מינוס.

ניר ברקת: הערים האחרות מתקדמות ב-300-250 שקל לשנה.

ניר ברקת: כלומר, ללא סיוע של המדינה נראה את עצמנו בעוד עשור מהיום בפער שהולך וצומח בין ירושלים לערים אחרות.

ניר ברקת: ניתן, כפי שקיבלנו עכשיו, לאזן בתוספת קלה ששומרת את הפער בין ערים אחרות לבין ירושלים.

ניר ברקת: אבל אז באופן קבוע החברים צריכים לדעת שירושלים לא התקדמה יחסית לערים אחרות, ואפשר לקבוע יעד אחר.

ניר ברקת: אפשר לקבוע יעד שתוך עשור ירושלים תגיע לממוצע פורום ה-15.

ניר ברקת: אני, אגב, חושב שזה היעד הנכון להציב ברמה הלאומית.

ניר ברקת: הדיון הזה לא נעשה ברמה הלאומית, עדיין.

ניר ברקת: אני חושב שראוי ונכון שיוגדר היכן אנחנו רוצים לראות את ירושלים.

ניר ברקת: יש חלופות שונות, והקונטקסט של היכן אנחנו רוצים לראות את ירושלים הוא מפתח לשיח שלנו עם האוצר ועם הכנסת.

ניר ברקת: רק לסבר את האוזן, איפה אנחנו כן נמצאים במדד התחרותיות.

ניר ברקת: אחד המדדים שמגדיר את העצמאות של העיר, את המשאבים שלה, אלו ההכנסות העצמיות.

ניר ברקת: ההכנסות העצמיות של כל עיר זה בעיקר מעסקים.

ניר ברקת: במטר מרובע לעסקים פר תושב, ירושלים נמצאת עמוק בתחתית יחסית לפורום ה-15.

ניר ברקת: זה אגב יסביר לכם - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, ויחסית לערים אחרות מה קורה?

דוד אמסלם: חוץ מפורום ה-15.

ניר ברקת: אני משווה אותנו לפורום ה-15.

דוד אמסלם: אני שואל.

ניר ברקת: אני בחרתי מדד.

ניר ברקת: לא עשיתי בדיקה לכללי, אבל אני חושב שראוי לבחון את ירושלים יחסית לפורום ה-15.

ניר ברקת: והנה, אתם יכולים להבין שכל מי שההכנסות העצמיות שלו גבוה יותר הוא באמת עצמאי ולא עובר דרך משרד האוצר כשהוא עושה דיוני תקציב, כי ההכנסות מול ההוצאות שלו כל שנה בפוזיטיב, בחיובי.

ניר ברקת: יש כ-50 ערים כאלה, ואנחנו ממש ממש רחוקים משם.

דוד אמסלם: אגב, פורום ה-15 לא מקבל שום שקל מהמדינה, אתה יודע.

ניר ברקת: נכון מאוד.

דוד אמסלם: בוא נתרכז, זה לא הדיון.

דוד אמסלם: אני נותן לך פה באמת, אבל בוא נתכנס.

ניר ברקת: מייד אני מסיים את השקפים.

ניר ברקת: בהפוך, אתם יכולים לראות שהארנונה העסקית של העיר ירושלים, לפחות תעריף הארנונה, מהגבוהים במדינה.

ניר ברקת: והיום הכדאיות הכלכלית לעשות עסקים בירושלים היא, לצערי הרב, לא מספיק תחרותית.

ניר ברקת: ועל כך אנחנו גם כן פועלים, לשחוק את הארנונה העסקית על מנת לייצר את ירושלים יותר אטרקטיבית לעסקים.

ניר ברקת: בהיקפי השירותיות שלנו אנחנו היום בהשוואה לכל עיר אחרת - רמת השירותיות היא מאוד נמוכה.

ניר ברקת: ואחת ההשוואות זה, למשל, עובדי תברואה - משרות תברואה לתושב, אנחנו חצי מתל-אביב.

ניר ברקת: יש עוד מדד אם אתם רוצים להשוות - אגף התקציבים אצלנו בעירייה, אגף החשבות הוא כ-250 עובדים, בתל-אביב 1,200 עובדים על חצי כמות התושבים.

ניר ברקת: בכל מדד השוואתי אנחנו יכולים להפגין - - -

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: לא להפריע לראש העיר.

ניר ברקת: אנחנו יכולים להפגין את היעילות העירונית מבחינת המשאבים שאנחנו משקיעים, בהתאם לתוצאות שאנחנו רוצים להביא.

ניר ברקת: עוד מדד מעניין, הנחות בארנונה לפי שנים.

ניר ברקת: אתם יכולים לראות את הארנונה למוסדות ואת הארנונה למגורים.

ניר ברקת: ההחלטות על היקפי הארנונה מתקבלות כאן בכנסת.

ניר ברקת: ל-600 פלוס מיליון שקלים שירושלים מחויבות לפטורים על-פי החלטות הכנסת אין לנו שיפוי מהמדינה, רק זה לבד גדול יותר מכל הסיוע שאנחנו מקבלים ממדינת ישראל.

ניר ברקת: מי שרוצה לדעת אחוז גבייה בפועל - מאז שאני ראש עיר ב-2008 אחוז הגבייה שלנו משתפר משנה לשנה בצורה יוצאת דופן לחיוב, השנה סיימנו ב-8%.

ניר ברקת: וזה לא רק שאחוז הגבייה עולה, אלא אנחנו גם מכניסים יותר ויותר מערכות ממבנים שלא היו רשומים בארנונה בעיריית ירושלים בעבר במזרח העיר, אנחנו גם מוסיפים לא מעט מבנים לתוך המאגר העירוני.

ניר ברקת: בתקציב העירוני אין הרבה גמישות, מי שלא יודע, הוא מביא אותנו לנושא הבא של מה קורה כשאין לנו מספיק כסף.

ניר ברקת: על התקציב הקשיח אין לנו שליטה.

דוד אמסלם: לא, אדוני ראש העיר, קח לך דקה לסיים את המצגת בגלל שאני רוצה להתקדם בדיון.

ניר ברקת: בבקשה.

ניר ברקת: אמרתי שאני מייד מסיים את המצגת, זה לקראת הסוף.

דוד אמסלם: בבקשה.

ניר ברקת: אז התקציב הגמיש הוא יחסית מאוד מאוד קטן.

ניר ברקת: אסכם.

ניר ברקת: לשמחתי הרבה הגענו להסדר 2016, מטרתו איזון, שלא נצטרך לפגוע בשערה מראשו של עובד עירייה ותושב העיר ירושלים.

ניר ברקת: זה היה אחד היעדים שבגינם ביקשתי שנהיה יותר מאשר בתקציב מאוזן, ויש לנו גם משאבים, אומנם פחות ממה שביקשנו, אבל משאבים שיאפשרו לנו להמשיך לקדם את העיר קדימה.

ניר ברקת: אני חושב שהמדינה חייבת להגדיר את היעד "ירושלים לאן", וממנו תיגזר נוסחה תקציבית ארוכת טווח שמבוססת מענק איזון ומענק בירה ברוח גדיש, ולא לשכוח אותנו, זאת בירת ישראל.

ניר ברקת: כשבירת ישראל חזקה, כל המדינה חזקה.

ניר ברקת: כולנו יודעים, ואני מדבר עם הרבה ראשי ערים, לבדל את ירושלים מערים אחרות, להעלות אותה על ראש שמחתנו, וכך נגרום לעיר שלנו להצליח בעתיד.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אדוני ראש העיר, קודם כול תודה על הדברים האלו.

קארין אלהרר: באמת, כמו שאמרתי בתחילת הדברים, אני שמחה על ההסכמה שהושגה.

קארין אלהרר: אבל יש דבר אחד שאני חייבת להודות שמאוד מטריד אותי.

קארין אלהרר: בסוף, כשלא הייתה הסכמה, האנשים שבהם היה ניסיון לפגוע הם האנשים הכי מוחלשים בעיריית ירושלים.

ניר ברקת: זה לא נכון.

קארין אלהרר: כן, זה אנשים שהם עובדי קבלן שאותם איימת לפטר.

קארין אלהרר: בסופו של דבר, מה שהיה בסכנה זה תקציב אבטחת מוסדות החינוך.

קארין אלהרר: אני רוצה להאמין, ואני מקווה שכך, שבאמת הדבר שעומד לנגד עיניך ועיני אנשי העירייה אלו אותם תושבים שלהם אתם רוצים לדאוג.

קארין אלהרר: הרי התקציבים הם לא המטרה.

קארין אלהרר: התקציבים הם איזשהו אמצעי כדי לשפר את איכות חייהם של תושבי ירושלים.

קארין אלהרר: בסופו של דבר ראינו זבל נערם ברחובות, אני מקווה שזה לא בגלל כמות עובדי התברואה המצומצם שיש, ראינו מצב שבו עובדים חרדים למקום עבודתם.

קארין אלהרר: אני, אתה יודע, אופטימית ככל שאהיה, אני מניחה שעוד צפויות מחלוקות בין עיריית ירושלים לבין האוצר.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין איך אנחנו יכולים לדאוג לכך שבפעם הבאה שמתגלעת מחלוקת, וסביר שהיא תתגלע, איך האנשים המאוימים, אלה שהם בחוסר ביטחון, יהיו היותר חזקים, או שהצמצומים ייעשו באמת מהמקומות שבהם באמת צריך לצמצם ולא מאותם עובדים.

דוד אמסלם: אני רוצה, ברשותך, לחדד את השאלה של קארין, אני אקח אותה קצת יותר קדימה.

ניר ברקת: בבקשה.

דוד אמסלם: כידוע לך, עבדתי בעיריית ירושלים 20 שנה, דרך אגב, מעולם עיריית ירושלים לא שבתה באמצעות ההנהלה, לא היה דבר כזה.

דוד אמסלם: מעולם.

דוד אמסלם: הנהלת העירייה, גם אם היו לה ויכוחים עם האוצר, לא השביתה את העירייה וגם לא רמזה לוועד העובדים להשבית את העירייה.

דוד אמסלם: מעולם זה לא היה.

דוד אמסלם: זה לגיטימי שיש ויכוחים, זה בסדר.

דוד אמסלם: ירושלים חשובה לנו מאוד.

רחל עזריה: סליחה, גם לא לוועד ההורים.

רחל עזריה: אני אומרת גם לא ועד ההורים, גם זה לא.

דוד אמסלם: אני אומר, מעולם זה לא היה.

דוד אמסלם: באמת זה לגיטימי להתווכח וכו', אבל יש פה איזו שיטה שלדעתי היא לא נכונה, היא גם לא מתקבלת על הדעת, וזאת שיטה שאתה מוביל אותה.

דוד אמסלם: זה שאם לא מקבלים את עמדתך אז ישר: הפגנה, שביתה, שלטים.

דוד אמסלם: אז זה התחיל עם ראש הממשלה לפני כשלוש-ארבע שנים, וזה מכספי עירייה, דרך אגב, לא מהכסף הפרטי שלך.

דוד אמסלם: אתה בוכה על זה שאין מספיק כסף לעירייה, וזה בסדר, אבל לא הגיוני שמצד שני אתה מוציא כספים על הפגנות.

דוד אמסלם: יצאתי כאן למטה, ראיתי משאיות תברואה עומדות כאן, מאות עובדי עירייה, שלטים, הפניתי מכתב למבקרת העירייה, ועדיין לא קיבלתי תשובה - מי בכלל נתן את האישורים, מי נותן אישורים לשלטים כאלה.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר זה סוג של לכלוך, שאני מניח שאם משרד כזה או אחר היה רוצה לתלות שלטים כאלה, אז היו שולחים אליו פקחי עירייה כדי שיוריד אותם.

דוד אמסלם: לכן, אני אומר לך, מדובר בהרבה מאוד כספים.

דוד אמסלם: יש פה שיטה שהיא לא הגיונית, היא לא מתקבלת.

דוד אמסלם: אתמול הייתי בביתר-עילית, יש שם קטסטרופה תקציבית.

דוד אמסלם: קטסטרופה.

דוד אמסלם: פשוט קטסטרופה.

דוד אמסלם: לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: במדינת ישראל יש עוד אזרחים.

דוד אמסלם: לירושלים יש שני כובעים, יש כובעים של תושבים שגרים פה, ויש לה כובע כעיר בירה.

דוד אמסלם: אבל כשאני בא מהכובע של התושבים, לא משנה, תושב ירושלמי הוא בדיוק זהה לתושב מביתר-עילית ומדימונה, זה לא משנה, כתושב.

דוד אמסלם: אז שם יש קטסטרופה במענקי האיזון, זה דבר שאעשה עליו דיון כשלעצמו מולכם באוצר, בגלל שיש שם באמת קטסטרופה.

דוד אמסלם: 3 מיליארד שקל זה בעצם התקציב של כל המדינה, כשירושלים מקבלת חצי מיליארד שקל.

דוד אמסלם: אני בעמדה שתקבל גם מיליארד, זה בסדר, אני לא בא משם, אבל קודם כול יש לי בעיה עם השיטה.

דוד אמסלם: אם אתה כועס על מישהו שאתה לא חולק אתו זה בסדר, אני מניח שגם אם מישהו בעירייה חולק עליך הוא לא משבית את העירייה, לא משבית את האגף שלו.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: דבר שני, השאלה היא לא האם ירושלים צריכה לקבל תקציבים, כי האמת, היא צריכה לקבל תקציבים, היא יקרה לכולנו.

דוד אמסלם: השאלה היא לאן הולכים התקציבים, זאת שאלת המפתח כאן.

דוד אמסלם: חצי מיליארד שקל זה סכום דמיוני.

דוד אמסלם: צריך להבין, זה תקציב של שני ערים גדולות במדינת ישראל בקומפלט.

דוד אמסלם: אנשים לפעמים לא מבינים.

דוד אמסלם: אפילו ב"מונופול" לא ראיתי חצי מיליארד שקל.

דוד אמסלם: כאן בעצם השאלה היא לאן הכסף הולך, לאן צובעים אותו.

דוד אמסלם: אני חושב שאין תקדים כזה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אוצר, לדעתי, לא מחלק לאף גוף, לאף גוף, חצי מיליארד שקל בלי לבדוק אתו לאן הכסף הולך עם סעיפים מסומנים.

<קריאה: צבועים.

דוד אמסלם: צבועים.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: לכן, זאת בעצם - - -

ניר ברקת: סיימת או?

דוד אמסלם: כשאני אסיים - - -

ניר ברקת: בבקשה, קח את הזמן שלך.

דוד אמסלם: אדוני ראש העיר, אתה בעירייה תנהל את הישיבה שלך איך שאתה רוצה.

ניר ברקת: יש לי זמן, אני פה.

דוד אמסלם: אלה הבעיות שבעצם בגינן חשבתי שקארין דיברה אתי, בגלל זה חשבתי שהדיון הוא מאוד מאוד חשוב.

ניר ברקת: ממש.

ניר ברקת: ממש כן.

דוד אמסלם: לכן, הייתי רוצה לשמוע ממך קודם כול מה קרה בין 2014 ו-2015 שבעצם נתנו לך את התוספת של ה-200 מיליון.

דוד אמסלם: מה עשית אתם?

דוד אמסלם: הרי חיינו 20 שנה עם 200 מיליון.

דוד אמסלם: אחרי שבעצם החליטו לא להוסיף עוד, למה בעצם החלטת להשבית?

דוד אמסלם: מה קרה?

דוד אמסלם: הרי אני מניח שאם לא היו נותנים לפני שלוש שנים את ה-200 אז לא היית משבית בכלל, אז בוא תספר לנו מה עשית עם הכסף.

ניר ברקת: קודם כול אני רוצה להתחיל בזה שאני גאה ביחסים שיש לנו עם ההסתדרות, וגאה ביחסים שיש לנו עם המינהלים הקהילתיים, עם החברה האזרחית, עם ועד ההורים המחוזי, אני גאה בכך שהם מבינים את האתגר הגדול שיש בעיר.

ניר ברקת: אני לא בטוח שאתה הבנת אותו, אדוני חבר הכנסת דודי אמסלם, כי במקום לבוא ולשאול איך לעזור לעיר ירושלים אתה פעם אחר פעם יושב ומחפש מה לא בסדר.

ניר ברקת: אני חושב שהדבר הנכון זה להסתכל על עיר שמנוהלת עם קואליציה של 29 מ-31 חברי מועצה, מאוזנת תקציב שבע שנים, הבקרים שלנו זה משרד הפנים, אין להם טענות כלפינו, מערכות היחסים שיש לנו עם משרד האוצר היו מצוינות, ואני מקווה ומאמין שיהיו מצוינות.

ניר ברקת: הייתה לנו מחלוקת על היקפי התקציב, וכששמו לנו תקציב שהפער התקציבי מחייב קיצוץ של 200 מיליון שקל, גב' קארין אלהרר, לא משנה מה תעשי, 200 מיליון שקל זה כ-2,000 משרות.

ניר ברקת: ואם אנחנו צריכים, לא משנה מה נעשה, להקטין את תקציב העירייה בשביל שיהיה מאוזן, בשביל שנעמוד בו מאוזנים - - -

קארין אלהרר: כן, אבל אדוני - - -

ניר ברקת: 200 מיליון שקל זה 2,000 עובדים.

קארין אלהרר: אדוני ראש העירייה, אתה מסכים אתי - - -

ניר ברקת: ואני לא רוצה שאחד יפוטר.

קארין אלהרר: אתה מסכים אתי ש-2,000 משרות זה נגזרת של כמה משתכר העובד.

ניר ברקת: 100,000 בממוצע.

קארין אלהרר: אם אתה הולך לעובדי הקבלן שמשתכרים את השכר הנמוך ביותר, תצטרך לפטר הרבה מהם כדי להגיע לסכום.

ניר ברקת: אבל, רק שנייה, קארין, אבל למה את שואלת בכלל את השאלה מדוע צריך לפטר עובד אחד?

ניר ברקת: שבע שנים אני ראש עיר, לא פיטרנו.

קארין אלהרר: לא צריך לפטר.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

ניר ברקת: אז למה בכלל להגיע לסיטואציה של לפטר?

קארין אלהרר: בסדר, אבל אפשר להגיע - - -

ניר ברקת: אז במקום לדבר על הפיטורים, תשאלו למה לא להגיע לתוספת תקציבית.

ניר ברקת: וזה בדיוק הסכום שהיה לנו.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה.

קארין אלהרר: אין שאלה.

קארין אלהרר: אין שאלה בעניין הזה.

ניר ברקת: נכון מאוד.

ניר ברקת: אז אולי תעזרו לנו.

ניר ברקת: למה בכלל היה צריך לפטר?

קארין אלהרר: אין שאלה.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה, רק שנייה.

ניר ברקת: אל תסביר לי.

ניר ברקת: תבוא תעזור לנו במקום - - - כל הזמן.

דוד אמסלם: תראה, אדוני - - -

מיקי לוי: שנייה, אדוני, שנייה אחת, בבקשה.

מיקי לוי: לנו מותר להתכנס.

מיקי לוי: קודם כול, אדוני ראש העיר, שתבין שהישיבה הזאת היא לטובת ירושלים.

מיקי לוי: שני יושבי-הראש נענו לבקשתי לדיון מהיר, לא ידענו שאתמול בלילה תשבו עם האוצר ותסכמו.

מיקי לוי: אז קודם כול תודה להם שנענו, כי כל הדיון הזה הוא לטובת ירושלים.

מיקי לוי: זה שסיכמו אתמול זה עניין אחר.

מיקי לוי: עכשיו, לגיטימי מאוד שחברי הכנסת, אחרי שהמדינה נותנת חצי מיליארד שקל, ישאלו שאלות קשות, כולל יושבי-הראש.

ניר ברקת: זאת פוליטיקה.

ניר ברקת: זה לא מספיק.

מיקי לוי: ולכן, כל הדיון הזה נעשה מלכתחילה – הבסיס שלו היה לטובת העיר ירושלים, ולא לשום דבר אחר.

ניר ברקת: תרשה לי לחלוק.

ניר ברקת: עליך אני בטוח שזה נכון.

מיקי לוי: אני זימנתי את הדיון.

מיקי לוי: אין טענות אחרות.

מיקי לוי: אני ביקשתי את הדיון המהיר.

ניר ברקת: עליך אין לי ויכוח.

דוד אמסלם: אדוני ראש העיר, העמדה שלך האישית היא בסדר.

ניר ברקת: בסדר, יש לי עמדה אישית.

דוד אמסלם: תחשוב את מחשבותיך, זה בסדר.

דוד אמסלם: אנחנו כאן לא לחלוק מחשבות עכשיו למה קיימנו דיון.

דוד אמסלם: אנחנו בכנסת מחליטים לערוך דיון, וזה בסדר, זה לגיטימי.

ניר ברקת: בבקשה.

דוד אמסלם: רק שאלתי שאלה מאוד פשוטה.

דוד אמסלם: 2,000 העובדים האלה גויסו בין 2013 ל-2014 בקפיצה של ה-200 מיליון שקל?

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: מה קרה בשנתיים האחרונות שגייסת עוד 2,000 עובדים?

ניר ברקת: בשש-שבע שנים שאני ראש עיר גויסו כ-1,200 עובדים, מתוכם 700 הם ייעודיים, משרות של חינוך - - -

דוד אמסלם: אבל קיבלת 200 מיליון.

ניר ברקת: אסביר לך.

ניר ברקת: זה לא קשור.

ניר ברקת: הגדלתי את הפעילויות, לא את העובדים.

דוד אמסלם: לא, אבל אתה בעצם - - -

ניר ברקת: מייד אענה לך, תרשה לי לסיים את התשובה, אחרת לא אענה לך.

ניר ברקת: אם אתה לא רוצה תשובה, אז בסדר.

דוד אמסלם: אז אחדד את השאלה, אולי לא הבנת אותי.

דוד אמסלם: הרי הגידול – עד 2013 היינו מקבלים 200 מיליון.

דוד אמסלם: סליחה, עד 2014.

ניר ברקת: אתה שואל לא נכון את השאלה, ברשותך, אסביר.

ניר ברקת: הצמיחה של העיר ירושלים היא: חלק מהמשאבים שמקבלים זה לאיזון וחלק זה לצמיחה.

ניר ברקת: החלק של הצמיחה זה לא למאות מיליוני שקלים, זה היה במשורה פחות מ-100 מיליון שקל תוספתי כל שנה - 80 מיליון, 70 מיליון שקל תוספתי כל שנה אחרי תהליך האיזון.

ניר ברקת: הרי גדיש מדבר על איזון, שזאת הפאזה הראשונה, ואיזושהי תוספת.

ניר ברקת: אז במשורה, בעמל רב, הגדלנו את השירותיות של העיר ירושלים, הוספנו עובדי טיאוט ידני, הוספנו עוד פעילות חינוכית, הגדלנו את המשאבים במינהלים הקהילתיים.

דוד אמסלם: זה עד 2014.

ניר ברקת: כל שנה.

ניר ברקת: לפני זה גם כן, נכון.

דוד אמסלם: והרי היית מאוזן.

דוד אמסלם: כל שנה היית מאוזן.

ניר ברקת: כל שנה היינו מאוזנים.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: אז אני שואל.

דוד אמסלם: זאת השאלה שאותי מעניינת.

דוד אמסלם: הרי עד 2015 עיריית ירושלים קיבלה מענקי איזון בסך 200 מיליון שקל והיא הייתה מאוזנת כל השנים.

ניר ברקת: היא מאוזנת ולא תחרותית.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: רק שנייה.

ניר ברקת: ולא תחרותית.

ניר ברקת: אני צריך לעשות אותה גם מאוזנת וגם תחרותית.

דוד אמסלם: אין בעיה, זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: בשנה הקודמת זה קפץ ל-400.

<אלי זיטוק: זה היה 260, 380, 440, שמעת עכשיו את אריאל.

ניר ברקת: זה לא נכון.

דוד אמסלם: זה מה שהוא אמר.

ניר ברקת: לא, אתה לא מבין את המספרים, מה לעשות.

<אלי זיטוק: זה עבר אישורים.

<אלי זיטוק: הוא אמר שזה היה 280 - - -

קארין אלהרר: רגע, אבל לא קיבלתי תשובה לשאלה שלי.

דוד אמסלם: רק שנייה, הוא טוען ש-2015 היה 440.

דוד אמסלם: זה מה שהוא אמר, לא אני.

ניר ברקת: זיטוק, תודה.

ניר ברקת: לא צריך.

דוד אמסלם: 440.

דוד אמסלם: 2013 בעצם עמדה על 200 מיליון, הוא אמר שהתקציב – כמה תקציב האיזון היה - - -

ניר ברקת: דוד אמסלם, חבר הכנסת, ברשותך, עיריית ירושלים צומחת משנה לשנה - - -

דוד אמסלם: לא, אני רוצה לשאול את שאלת הנתונים כדי שתוכל לשמוע אותם שוב פעם.

<אריאל יוצר: אני עונה.

<אריאל יוצר: כמו שאמרת, 2013 - 200 מיליון שקל.

דוד אמסלם: 200 מיליון שקל.

<אריאל יוצר: אמת.

<אריאל יוצר: 2014 - 380 מיליון שקל.

דוד אמסלם: 380 מיליון שקל.

<אריאל יוצר: 2015 - 440 מיליון שקל, ו-2016 - 499.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: מ-2013 ועד היום, בעצם בשנתיים האחרונות גייסתם 2,000 עובדים, הרי הייתה קפיצה של כמעט 200 מיליון.

ניר ברקת: התשובה היא לא.

ניר ברקת: אתה כנראה לא מבין מה אני אומר.

ניר ברקת: הוספנו עובדים במשורה, וקיצוץ של 200 מיליון שקל הוא יותר גדול מכמות העובדים שהוספנו משנה לשנה בשנים האחרונות.

ניר ברקת: וזה בעיקר בפן הרך בתקציב - - -

דוד אמסלם: אז איך מימנת אותם?

דוד אמסלם: הרי אתה מאוזן.

דוד אמסלם: איך מימנת אותם במהלך השנים?

ניר ברקת: אתה לא מבין שכשמקצצים לך שפתאום בפער של 200 מיליון שקל אתה צריך ללכת אחורה?

ניר ברקת: שני צעדים אחורה?

ניר ברקת: אתה לא מבין את זה?

ניר ברקת: מה כזה מסובך להבין?

ניר ברקת: אם לא רוצים להבין, לא מבינים.

ניר ברקת: אבל האוצר מבין וכל בר-דעת מבין שצריך חלק איזון.

ניר ברקת: אם אין את האיזון, את הבסיס של האיזון, אתה הולך אחורה ואתה צריך לקצץ, להיכנס למסגרות.

דוד אמסלם: כמה עובדי ניקיון הוספתם בשנים האלה?

ניר ברקת: 170 עובדי ניקיון, טיאוט ידני.

דוד אמסלם: וכמה עובדים בגננות?

ניר ברקת: התחלתי לדבר, ואתה לא רוצה לשמוע.

ניר ברקת: הוספנו - - -

דוד אמסלם: אתה כל הזמן אומר שאני לא רוצה לשמוע.

ניר ברקת: כיוון שאני מכיר אותך קצת, ואני יודע שאתה לא רוצה לשמוע, סליחה.

קארין אלהרר: סליחה, רגע, רגע, אני מאוד מצטערת, הדיון פה - - -

ניר ברקת: מה לעשות.

ניר ברקת: קארין, תכירי בזה שהבן-אדם לא מחפש את טובתנו לעזור לנו.

דוד אמסלם: למה אתה חושב ככה?

קארין אלהרר: אדוני ראש העיר, הדיון פה הוא ענייני.

ניר ברקת: - - -

דוד אמסלם: למה אתה לא חושב שאני חושב שהחצי מיליארד שקל, כמו – אני לא רוצה לרדת לפסים האישיים כמו שאתה מדבר אלי – אבל אני שואל שאלות לגיטימיות.

דוד אמסלם: אתה מקבל – עיריית ירושלים מקבלת 490 מיליון שקל, כמעט חצי מיליארד שקל.

ניר ברקת: מעט מדי.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אין בעיה, אבל בוא נשמע למה, במה אתה צריך עוד כסף?

ניר ברקת: אני לא צריך את הכסף.

ניר ברקת: זה כסף - - -

דוד אמסלם: אראה לך, יש לי פה דוח.

ניר ברקת: הכסף הולך לתקציב עיריית ירושלים - - -

דוד אמסלם: אז אני אספר לך מה יש לי פה בדוח.

ניר ברקת: בבקשה.

ניר ברקת: אתה יכול להציג את זה איך שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אני לוקח פה - - -

ניר ברקת: אבל הוא מאושר על-ידי משרד הפנים, ומאושר על-ידי משרד האוצר, והתקציב שקוף ופתוח לכולם.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: הטענה שלי, דרך אגב, היא בראש ובראשונה למשרד הפנים ולאוצר, לא אליך.

ניר ברקת: בסדר.

ניר ברקת: אנחנו מעבירים תקציב בשקיפות מוחלטת.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: בגלל זה אני - - -

ניר ברקת: אני, אגב, גאה בו, אני חושב שהוא תקציב מהיפים שיש בארץ.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני, למשל, רוצה סתם לקחת למשל כדוגמה, כבסיס להשוואה את התקציב של הלשכה שלך אפילו, שזה מבוסס על אותם כספים, זה אותו כסף.

ניר ברקת: דוד אמסלם, אין שינוי במהות התקציב של הלשכה שלי בשבע השנים האחרונות, אתה יודע את זה?

דוד אמסלם: אני רוצה לתת לך את התקציב שלך, זה ספרים שלכם, לא שלי.

ניר ברקת: בבקשה.

ניר ברקת: אם לרמה הזאת אתה יורד, אז אני חושב שאתה צריך ממש להתבייש בהתנהלות שלך.

קארין אלהרר: לא, לא.

מיקי לוי: לא, לא.

קארין אלהרר: סליחה, עם כל הכבוד.

דוד אמסלם: זאת בדיוק, אדוני ראש העיר, הבעיה.

ניר ברקת: זה מה שרצית שאגיד, אמרתי לך.

קארין אלהרר: לא, תקשיבו.

דוד אמסלם: אסביר לך.

דוד אמסלם: תני לי רק שנייה, זאת בדיוק הבעיה.

דוד אמסלם: אני חושב שבכסף ציבורי צריך לנהוג באחריות.

ניר ברקת: בבקשה, תפרט.

<קריאה: לשכת מנכ"ל, זה נבדק - - -

<קריאות: - - -

מיקי לוי: חברים, אם אתם לא מבינים - ועדות הכנסת אמורות לפקח על העבודה.

קארין אלהרר: זאת ועדת ביקורת המדינה שחייבת לפקח.

מיקי לוי: חד-משמעית.

מיקי לוי: מחובת

מיקי לוי: כם להשיב על כל השאלות, כולל פקידי אוצר, שלא יהיו כאן אי-הבנות.

דוד אמסלם: אתן לך דוגמה מספרי תקציב.

דוד אמסלם: תקציב 2008 - אני מקריא לך, התקנים של לשכת ראש העיר - 7.5 תקנים, מראה לך.

דוד אמסלם: אלו ספרי העירייה, לא שלי.

ניר ברקת: מייד יתנו לך את התשובה על הטעות שלך.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אשמח מאוד לשמוע.

דוד אמסלם: סך הכול הלשכה עלתה מיליון 914,272 שקלים, זה מספרי העירייה.

דוד אמסלם: אני לוקח את אותם ספרים מתקציב 2015, לשכת ראש העיר - 17 תקנים, שניים שעתיים, זאת אומרת, 19 תקנים.

דוד אמסלם: תקציב יועצים - 637,000 שקלים.

דוד אמסלם: בסך הכול הלשכה עלתה 6 מיליון 804,000 שקלים.

ניר ברקת: אתה רוצה הסבר?

דוד אמסלם: כן, בוודאי.

ניר ברקת: בבקשה.

ניר ברקת: תן לחיים גבאי, אחראי כוח-אדם, שיסביר לך מה קרה, בבקשה.

דוד אמסלם: מה קרה, חיים?

<חיים גבאי: בוקר טוב, אנחנו את התשובה הזאת כבר פעם עשירית ממחזרים, אבל אחזור עליה שוב.

קארין אלהרר: תקשיב, רק שנייה, סליחה, אני ממש מבקשת, לא הייתי פה תשע פעמים קודמות.

קארין אלהרר: נשאלה שאלה, למה צריך - - -

ניר ברקת: אבל כל שנה שואלים אותו.

קארין אלהרר: למה צריך להיות ציניים?

קארין אלהרר: סליחה.

ניר ברקת: כי כשתשמעי את התשובה שאומרים אותה תשע-עשר פעמים תביני למה.

קארין אלהרר: למה הציניות?

קארין אלהרר: מה הבעיה?

ניר ברקת: מייד תשמעי את התשובה ותביני.

דוד אמסלם: אנחנו כבר עשר שנים פה שואלים כל שנה את אותה שאלה.

ניר ברקת: נכון.

ניר ברקת: ומקבלים את אותה תשובה.

דוד אמסלם: אנחנו כולה חצי שנה פה.

<חיים גבאי: אני מתנצל, אני חוזר, אין בעיה.

קארין אלהרר: אני פה שלוש שנים, אני לא פה עשר שנים.

<חיים גבאי: לפני חודשיים הייתי פה בוועדת הפנים ונתתי את התשובה, אז בגלל זה אמרתי.

<חיים גבאי: אני מתנצל, אין בעיה.

קארין אלהרר: יופי.

קארין אלהרר: אני הייתי בוועדת הפנים?

קארין אלהרר: לא.

מיקי לוי: אתם בוועדת ביקורת המדינה.

<חיים גבאי: אין בעיה, בסדר גמור.

קארין אלהרר: די, תוותרו על הציניות, היא לא מתאימה.

<חיים גבאי: אז אני אומר, אני מתנצל.

ניר ברקת: קארין.

קארין אלהרר: לא, אבל מה?

קארין אלהרר: מישהו פה נגדכם?

ניר ברקת: כן.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: לא נכון.

ניר ברקת: טוב, בסדר.

<חיים גבאי: קודם כול בנושא של לשכת ראש העיר, ואני מדבר גם על משאבי אנוש בכלל בעיריית ירושלים, רמת הרזולוציה שאנחנו יורדים אליה מול משרד הפנים ומשרד האוצר, יגידו לך החברים, הלוואי על כל הרשויות המקומיות, כולל משרדי הממשלה במדינה.

<חיים גבאי: לגבי לשכת ראש העיר - לשכת ראש העיר מושווית ללשכה של שר במדינת ישראל.

<חיים גבאי: יש לו כאן שישה תקנים, כאשר העלות החודשית של התקנים היא בערך 80,000, 81,000 שקל לחודש כאשר לשכה של שר זה משהו בסביבות 90,000 שקל.

<חיים גבאי: זאת עלות מאושרת על-ידי משרד הפנים ועל-ידי משרד האוצר בדיוק כמו לשכה של שר, כל התקינה של לשכת ראש העיר.

<חיים גבאי: הפער בין התקינה שהייתה ב-2008 להיום, זה היה הסדרת תקינה פנימית בתוך העיר, זה מוסבר בספר התקציב.

<חיים גבאי: בזמנו לשכת ראש העיר - - -

ניר ברקת: תסביר.

ניר ברקת: תפרט טיפה קצת יותר.

ניר ברקת: העלות היא הרבה יותר גדולה ממה שהיה קודם?

<חיים גבאי: לא.

<חיים גבאי: ממש לא.

ניר ברקת: אז תסביר.

דוד אמסלם: חיים, רק שכחת דבר אחד, הייתי בעיריית ירושלים, אני מכיר את הלשכה הקודמת, אני מכיר את מי שעבד בלשכה, אני גם יודע מי עובד בלשכה שלו עכשיו.

ניר ברקת: אבל תקשיב.

ניר ברקת: עכשיו תקשיב.

דוד אמסלם: אז היו ארבעה אנשים.

דוד אמסלם: היום אני אראה לך במשרדים, אז איך שלא תספר את זה אני יודע את מספר האנשים.

<חיים גבאי: דודי, ידידי, בזמנו, תבין שהיה אורי לופוליאנסקי, היו לו ארבעה עוזרים שהשתכרו יותר.

<חיים גבאי: כל אחד באופן אישי השתכר שכר צמוד מנכ"ל.

<חיים גבאי: באנו לממונה על השכר באוצר, הוא אמר אין בעיה, אין לי בעיה שיהיו יותר פקידים כמו לשכה של שר, אבל העלות לא תעבור את ה-100,000 בחודש.

<חיים גבאי: ואני אומר שכרגע אנחנו עומדים על 81,000 שקל.

דוד אמסלם: וכמה מועמסים על אגפים אחרים?

<חיים גבאי: מי מועמס על אגפים אחרים?

דוד אמסלם: אני שואל כמה משרות מחושבות במקומות אחרים כשהם יושבים בלשכת ראש העיר?

<חיים גבאי: אין דבר כזה, דודי.

<חיים גבאי: אין דבר כזה.

דוד אמסלם: טוב.

<תומר רוזנר: אבל מה זה 17 משרות?

דוד אמסלם: אבל מה זה ה-17 משרות שרשומות פה?

דוד אמסלם: איך שלא תביא, יש פער בין 7.5 משרות לבין 17 משרות.

דוד אמסלם: תספר.

דוד אמסלם: 19.

<חיים גבאי: תסתכל, דודי, סליחה, לשכה של שר, עד שש משרות, שישה עוזרים בשכר מרבי של 92,000 שקלים.

<חיים גבאי: מנהלת לשכה, חמש מזכירות - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, בעיריית ירושלים מה זה ראש סגל?

דוד אמסלם: יש דבר כזה במדינה?

<חיים גבאי: אענה לך.

<חיים גבאי: קודם כול, התפקיד של ראש הסגל אושר על-ידי הממונה על השכר באוצר ובמשרד הפנים - - -

דוד אמסלם: לא שאלתי אם אושר.

<חיים גבאי: אגיד לך למה.

<חיים גבאי: ראש הסגל זה תפקיד שהיה, זה ראשת מינהל לכל דבר ועניין.

<חיים גבאי: היה לנו ראש מינהל דוברות והסברה, גיל שפר בתקופה של אורי לופוליאנסקי, יש ראש מינהל דוברות והסברה בתל-אביב ובכל רשות גדולה.

<חיים גבאי: ראש מינהל היא האחראית לא רק על עבודה מול נבחרי הציבור, אלא על מחלקת הטקסים, על כל אגף הדוברות וההסברה ועל ארכיון העיר.

<חיים גבאי: היה ראש מינהל דוברות והסברה ונשאר ראש מינהל דוברות והסברה, וכמובן אגף - - -

דוד אמסלם: ראש מינהל דוברות והסברה זה חלק מסד"כ העירייה בקטע האדמיניסטרטיבי.

<חיים גבאי: אין פה כפילות, דודי.

<חיים גבאי: אין לנו תפקיד שנקרא ראש מינהל דוברות והסברה.

דוד אמסלם: אז לקחתם אותו ושמתם אותו בלשכת ראש העיר.

<חיים גבאי: אבל ראשת הסגל היא אחראית עליהם מינהלית ומקצועית.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: טוב.

ניר ברקת: הבעיה שלך היא תקציבית או ארגונית?

ניר ברקת: המבנה הארגוני היום הרבה יותר יעיל.

דוד אמסלם: אדון ראש העיר, אני אגיד לך משהו, אני פשוט מכיר את העירייה לא פחות ממך.

ניר ברקת: נכון, אתה מכיר, אתה - - -

דוד אמסלם: תקשיב, אני גם מכיר את האבולוציה, אמרתי.

ניר ברקת: בסדר.

ניר ברקת: לא, זאת לא העירייה שאתה מכיר, לא בהתנהלות שלה ולא בהתייעלות שלה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה, אני לא מעליב אותך.

ניר ברקת: ואני לא בטוח שזה המקום לדבר על זה.

דוד אמסלם: אני לא מעליב אותך, אבל אתה כל הזמן יורד לפסים אישיים, ואני משתדל להתאפק.

ניר ברקת: אני מתנצל.

ניר ברקת: זה לא אישי.

ניר ברקת: אני מריח - - -

דוד אמסלם: תראה, לא אמרתי דבר אחד בגנותך, אחד.

דוד אמסלם: לא דיברתי עליך באישי, אבל אתה לא מבין כנראה מה התפקיד שלנו כאן, ואתה גם לא רגיל ששואלים אותך שאלות.

דוד אמסלם: אבל מה לעשות, שבן-אדם - - -

ניר ברקת: קיבלת תשובה.

ניר ברקת: אתה לא אוהב לשמוע אותה.

דוד אמסלם: אמרתי, שמעתי את התשובה, התשובה לדעתי אפילו לא מספקת והיא גם לא הגיונית.

ניר ברקת: אוקיי.

דוד אמסלם: הפער – אני מבין שעל אותם 7.5 משרות יושבים היום 19 אנשים, זה מה שאתה אומר לי.

ניר ברקת: חיים.

<חיים גבאי: אתה מדבר על המזכירות, זה כולל חמש מזכירות, זה כולל נהג, כולל מנהלת לשכה, כולל שישה עוזרים, כל התפקידים האלה ביחד, דודי, כל אלה ביחד כמו תקינה של לשכת שר.

דוד אמסלם: חיים, אני לוקח תקציב 2008, תקציב עירייה, אני מסביר לך, אבל, אתה יודע מה, בוא נעבור.

<חיים גבאי: אבל אני מסביר לך, דודי, בזמנו בתקציב של לשכת ראש העיר עשו הפרדה, היו פקידים נבחרים שישבו בתקינה של סגני ראש עיר והועמסו על לשכת ראש העיר.

<חיים גבאי: עשו הסדרה של התקינה, פרטו את זה פירוט מלא בספר התקציב.

קארין אלהרר: אז השבע זה כמו ה-17 או ה-19?

קארין אלהרר: זה מה שהוא שואל.

<מיכל שלם: יש סעיפים שאוחדו.

<מיכל שלם: היה סעיף של מזכירות שהיה בנפרד, למען השקיפות, אני חושבת שזה היה בשנת 2009, עשינו את ההסדרה?

<קריאה: 2010.

<מיכל שלם: ב-2010 עשינו את ההסדרה בשקיפות מלאה בספר התקציב, איחדנו את שני התקציבים.

ניר ברקת: איזה תקציבים?

ניר ברקת: תסבירי עוד פעם איזה.

<מיכל שלם: את תקציב המזכירות ואת תקציב היועצים.

ניר ברקת: אז כמה היו בתקופתו של קודמי במזכירות וביועצים ביחד, וכמה זה היום?

<מיכל שלם: מבחינת מספר התקנים פחות או יותר אותו דבר, לא עלינו על התקציב, להיפך, לדעתי אפילו ירדנו ממנו.

<מיכל שלם: לא הגענו למקסימום של התקציב.

ניר ברקת: לקחנו שני סעיפים, איחדנו אותם.

ניר ברקת: לשכת ראש העיר לא צמחה שבע שנים.

ניר ברקת: זאת אומרת, השאלה ששואל עכשיו חבר הכנסת אמסלם נשאלה ב-2010, ששם עשינו שינוי מבני-ארגוני מהתחלת הקדנציה שלי, שינוי מבני-ארגוני, היה רי-סטרקצ'רינג.

ניר ברקת: ראש סגל החליף דוברות והסברה באותו תפקיד.

ניר ברקת: לקחנו שני סעיפים, איחדנו אותם ביחד, כי זה מייעל את המהלך.

ניר ברקת: בשורה תחתונה, בהיקפי העלויות, אני גם לא אדבר על עצמי, אבל בשורה התחתונה אנחנו מאוד מאוד רגישים לעלויות, ולשכת ראש עיר לא השתנתה שבע שנים במהות לעומת התקציבים שצומחים ל-6%, ל-7% ל-8% משנה לשנה.

דוד אמסלם: כמה בעצם הגידול בכוח – דרך אגב, נכנסת לתפקיד ב-2008, לא ב-2010.

<מיכל שלם: בסוף 2008.

ניר ברקת: נכון, בסוף 2008.

דוד אמסלם: ב-2008 עיריית ירושלים הייתה בסוף תוכנית הבראה של שלוש שנים, היית באופוזיציה אז.

דוד אמסלם: העירייה מחקה כמעט 1,000 תקנים.

<אלי זיטוק: 680 תקנים.

דוד אמסלם: נכון, שזה 1,000 אנשים.

דוד אמסלם: היו גם חצאי משרות, עשינו את זה בשלוש שנים כדי להבריא את העירייה.

דוד אמסלם: דרך אגב, בזמנו כשהעירייה הייתה נקלעת למשבר מסוים היא הייתה עושה תוכנית הבראה.

דוד אמסלם: עמדנו אז על שיא כוח-אדם, לדעתי על 6,800 אנשים.

דוד אמסלם: הרי ידוע, כל מי שבקיא קצת בניהול מבין שכוח-אדם זאת בעצם ההוצאה הכי קשיחה והכי בעייתית.

דוד אמסלם: מה מצבת כוח-האדם היום בעירייה, חיים?

<חיים גבאי: בשבע שנים האחרונות שיא כוח-האדם של העירייה גדל בקרוב ל-1,100 משרות, מתוכם, מתוך 1,100 משרות, 600 משרות הן משרות ייעודיות.

<חיים גבאי: מה זה משרות ייעודיות?

<חיים גבאי: משרות שממומנות בחלקן או במלואן על-ידי משרדי ממשלה, זה משרות של חינוך, רווחה, וכיוצא בזה.

<חיים גבאי: כמובן שאנחנו אדישים בפעולה הזאת, מאשרים אותה.

<חיים גבאי: מתוך 500 - - -

דוד אמסלם: מה שיא כוח-האדם היום?

<חיים גבאי: אני אומר, הוא גדל ב-1,100 משרות - קרוב ל-8,000.

דוד אמסלם: וכמה בעצם דרך העמותות העירוניות?

<חיים גבאי: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: כמה זה עלה ברנה-קאסן – מה היקף המשרות שאתם - - -

ניר ברקת: קניית שירותים.

דוד אמסלם: קניית שירותים שאתה קונים דרך העמותות.

<חיים גבאי: אני לא יודע את הנתון, אבל זה משהו אחר, דודי.

ניר ברקת: רק שנייה, תן לי לענות, חיים, ברשותך.

ניר ברקת: קודם כול, השירותיות של העיר ירושלים במחסור ענק יחסית לאיפה שהיא צריכה להיות.

ניר ברקת: בוא נתחיל בזה שהבעיה היא לא צמצום כוח-אדם, אלא איך אנחנו מגדילים את כוח-האדם, את השירותיות בתוך העירייה, ולחליפין בחברות העירוניות.

ניר ברקת: וזאת פעם ראשונה, אז כולנו צריכים להבין שבשביל שירושלים תהיה תחרותית היא צריכה להוסיף תקנים ומשאבים.

ניר ברקת: ה-1,100, 1,200 משרות שנוספו, כ-600, 700 הן ייעודיות, כלומר: חינוך, רווחה, דברים אוטומטיים מול המדינה.

ניר ברקת: ה-500 שנשארו - כ-200 עובדי טיאוט ידני שהוספנו, עוד כ-150 - - -

<אלי זיטוק: - - -

ניר ברקת: בסדר.

ניר ברקת: עוד כ-100 פלוס - אלו משרות שהיו משרות קבלן או לחליפין בחברות העירוניות, שהמרנו אותן ללא תוספת עלות להיות עובדי עיריית ירושלים בהסדר רב-שנתי שיש לנו עם ההסתדרות ועם הוועד, וכ-150-120, כמדומני, משרות שהוספנו על שש-שבע שנים.

ניר ברקת: זה אומר שבממוצע 30-20 עובדים בשנה.

ניר ברקת: רובם הולך או להגדלת הכנסה, להעמקת הגבייה – הגדלנו את היכולת שלנו לגבות משאבים – או למקומות שבהם הייתה שירותיות מאוד מאוד בעייתית, כמו רישוי, ומקומות שאנחנו חושבים שצריך להוסיף תקנים על מנת לתת שירותיות גבוהה יותר.

ניר ברקת: התוספת של ארבעה פרומיל של עובדי עירייה, אני מעריך שתבדקו יחסית לערים אחרות, מהצנועים אם לא מהצנוע ביותר במדינת ישראל.

ניר ברקת: וזה לאור גידול יפה של התקציב.

ניר ברקת: רוב הכסף הלך לפעולות.

ניר ברקת: פעולות זה אומר: יותר שעות בבתי-הספר, יותר שעות בחינוך, ברווחה, הגדלנו את תקציבי התרבות, הגדלנו את תקציבי הניקיון, הגדלנו את תקציבי אגודות הספורט.

קארין אלהרר: אדוני ראש העיר, באמת, עיני אינה צרה, חלילה, להפך, מצדי שיגדילו ויגדילו ויגדילו, העיר ירושלים היא עיר הבירה.

קארין אלהרר: אבל עדיין לא קיבלתי תשובה לשאלה הראשונית שלי - מה יקרה במשבר הבא?

קארין אלהרר: והאם אתה יכול להתחייב שלא תאיים לפטר עובדים, לא תאיים לסגור את הברזים של תקציבי האבטחה?

קארין אלהרר: ואני רוצה לשאול גם את מבקרת העירייה.

קארין אלהרר: הבנתי שעד ה-18 בדצמבר הייתה אמורה להיות חוות דעת בנושא, ואני לא יודעת - - -

ניר ברקת: חוות דעת של מה?

קארין אלהרר: חוות דעת בנושא של השימוש בכספי הציבור לעניין - - -

ניר ברקת: איזו מין שאלה?

ניר ברקת: חברת הכנסת, לא הבנתי.

ניר ברקת: יש לנו תקציב עירייה, מה, לא הבנתי על מה את מדברת.

ניר ברקת: מה השאלה?

קארין אלהרר: סליחה, רגע, אבל בסופו של דבר השתמשתם בכספי ציבור כדי להתנגח בממשלה.

ניר ברקת: אה, זה, אין בעיה.

ניר ברקת: מותר לפי החוק.

קארין אלהרר: הייתה חוות דעת שהתבקשה.

ניר ברקת: רק, ברשותך, לפני המבקרת, אני רוצה לענות לך על השאלה.

ניר ברקת: שאלת שאלה טובה.

קארין אלהרר: אדוני, תן לי רק לסיים.

ניר ברקת: שאלת אותי שאלה, ואותה.

קארין אלהרר: אדוני, אבל אפילו מכוח הנימוס, תן לי לסיים את הדברים שלי.

ניר ברקת: בבקשה.

קארין אלהרר: בסדר?

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני רק מבקשת לדעת האם יש חוות דעת כזאת, ואם כן, האם ניתן לקבל אותה היום, עכשיו?

קארין אלהרר: ודבר שני, כן, אשמח לתגובתך לעניין ההתחייבות שלך לא לאיים.

קארין אלהרר: הרי בסוף הגעתם לסיכום.

קארין אלהרר: אני מבינה שהסיכום אפילו ברובו לשביעות רצונך.

קארין אלהרר: האם באמת היינו צריכים את כל הסאגה הזאת?

קארין אלהרר: ומה אנחנו עושים להבא?

קארין אלהרר: כי יהיו עוד מחלוקות, אני כבר חותמת על זה.

ניר ברקת: קודם כול, שבע שנים אני ראש עיר.

ניר ברקת: אני מבטיח לעשות דבר אחד, לשים את ירושלים על ראש שמחתנו, ואותי מעניין רק איך ירושלים מתקדמת.

ניר ברקת: ברגע שיש פער גדול – ולפני שלושה חודשים כשהחל המשבר הודיעו לי אנשי האוצר שלא נקבל תוספת השנה, שלא נקבל סיוע – אותם 205 מיליון שקל פער, הבהיר לי אמיר לוי מנהל אגף תקציבים שהשנה הוא לא יודע לעזור.

ניר ברקת: אם הכנסת והממשלה יכולים להתחייב, כפי שהיה לי בשנים האחרונות, שירושלים לא רק מאוזנת, אלא שיש תוספת תקציבים בשביל לקדם את העיר ירושלים, בשביל להפוך אותה ליותר תחרותית, בוודאי שלא הייתה בעיה ולא צריכה להיות בעיה.

ניר ברקת: אני מפנה את השאלה שלך חזרה לממשלת ישראל, למשרד האוצר, אם הם יכולים להתחייב שירושלים לא תלך אחורה.

ניר ברקת: אני, כמו שהייתי עד לפני חודשיים-שלושה וכמו שאני מקווה שהתעוררנו היום בבוקר, חבר טוב מאוד של האוצר, אנחנו מתקדמים ביחד, יש לנו אינטרס משותף.

קארין אלהרר: אדוני, כל פעם שלא מסכימים אז אלו יהיו התוצאות?

ניר ברקת: לא.

ניר ברקת: כל פעם שישימו את ירושלים במצוקה, אגן על העיר ירושלים.

קארין אלהרר: אבל על מי אתה מגן כשיש זבל שנערם ברחובות?

ניר ברקת: ההשבתה של הזבל הייתה של ההסתדרות, גברתי, אני רוצה להבהיר.

ניר ברקת: אנחנו הודענו שאנחנו מפטרים עובדים - - -

קארין אלהרר: אבל זה לא היה בתמיכתך?

קארין אלהרר: זה היה בניגוד לעמדתך?

רחל עזריה: אתה יצאת נגד זה?

רחל עזריה: הודעת להסתדרות שזה לא מקובל?

ניר ברקת: לא יצאתי נגד.

ניר ברקת: אני חושב שהם צודקים.

ניר ברקת: הם צודקים.

רחל עזריה: וכשוועד ההורים השבית את בתי-הספר בגלל ענייני אבטחה, וילדי ירושלים - -

ניר ברקת: הם צודקים.

רחל עזריה: - - הסתובבו ברחובות.

רחל עזריה: רגע, אז מי אחראי לילדים שלנו?

ניר ברקת: לא, אבל חברים, רק שנייה, בואו נעשה סדר.

רחל עזריה: מי אחראי לרחובות שלנו?

רחל עזריה: ומי אחראי לילדים שלנו?

ניר ברקת: מייד אסביר.

ניר ברקת: אבטחת מוסדות - - -

רחל עזריה: אתה ראש עיריית ירושלים, אתה אחראי לילדים שלנו ולרחובות שלנו.

ניר ברקת: נכון.

רחל עזריה: ולחיי היום-יום שלנו, זה התפקיד שלך בסופו של דבר.

ניר ברקת: נכון מאוד.

רחל עזריה: ולהעמיס את המאבק ואת הסכסוך ואת הוויכוח, שבסופו של דבר הסתכם ב-50 ומשהו מיליון שקל, להעמיס אותו על תושבי ירושלים פעם אחת.

ניר ברקת: 205 פלוס 50, 250 מיליון שקל, כן.

רחל עזריה: סליחה, ופעם שנייה להעמיס אותו על אנשים שחשבו שהם יהיו מפוטרים.

רחל עזריה: הרי בינינו, כולנו ידענו שהם לא יהיו מפוטרים.

ניר ברקת: למה?

ניר ברקת: למה ידעת?

רחל עזריה: כולנו ידענו את זה.

רחל עזריה: כולנו ידענו.

ניר ברקת: ידעתם שתיתנו לנו את המשאבים שנתתם לנו אתמול בלילה?

רחל עזריה: אני ידעתי?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: אתה ידעת שהם לא יהיו מפוטרים, כי אתה בחרת את העובדים הכי חלשים לאיים עליהם.

רחל עזריה: ישבנו אתמול באוצר והגיעו שני חמד של חבר'ה, אנשים מהממים, חזרו מארצות-הברית משליחות, באו להיות עובדי נוער בירושלים, אומרים: אנחנו לא יודעים מה לעשות.

רחל עזריה: אמרו לנו עכשיו שאנחנו צריכים - -

ניר ברקת: איזו תמימות.

רחל עזריה: - - להודיע לנוער המנותק שהם עובדים אתו שיכול להיות שהם נפרדים מהם, כשבעצם כולם ידעו.

ניר ברקת: הגברת רחל עזריה - -

רחל עזריה: וזה מה שכל כך מכעיס בסיפור הזה.

ניר ברקת: - - אני לא ידעתי.

רחל עזריה: כולם ידעו, נו, באמת.

ניר ברקת: חברי הנהלת העיר לא ידעו.

רחל עזריה: - - - חברי הנהלת העיר ידעו.

רחל עזריה: כולם בקשר אתי.

רחל עזריה: כולם ידעו.

ניר ברקת: ממש ידעו.

רחל עזריה: זו הצגה כדי לדאוג לכך שיתקבל הכסף.

ניר ברקת: ידעו שנקבל את המשאבים שלנו?

ניר ברקת: אז תנו את המשאבים, היינו מונעים את כל הסיפור הזה.

רחל עזריה: כי אתה בחרת לצאת למאבק במקום לעבוד בשיתוף פעולה, זה הסיפור.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: ואם אתה לא מקבל משאבים, אתה תשבית את העירייה?

ניר ברקת: אני לא משבית את העירייה.

ניר ברקת: אני צריך להתאזן תקציבית.

דוד אמסלם: נו, אז?

ניר ברקת: מבחינה תקציבית זה אומר - - -

רחל עזריה: - - -

דוד אמסלם: איך מאזנים תקציב?

ניר ברקת: אל תיתממי, רחל עזריה.

רחל עזריה: אני מיתממת?

ניר ברקת: את יודעת בדיוק שאם אין משאבים צריך להתאזן.

רחל עזריה: נו, באמת.

ניר ברקת: מה?

רחל עזריה: נו, באמת, בטח אתה לא אומר לאנשים שכשאתה יודע שאתה במשא-ומתן, ב-14 יום של המשא-ומתן עם האוצר, בדיוק אז אתה מוציא מכתבי פיטורים.

רחל עזריה: אתה לפחות - - -

ניר ברקת: סליחה, המשא-ומתן נמשך כבר שלושה חודשים.

רחל עזריה: - - -

ניר ברקת: וחודשיים לא התקדם שום דבר.

רחל עזריה: 14 יום - - -

ניר ברקת: חודשיים לא התקדם שום דבר במשא-ומתן.

רחל עזריה: אתה יכול לחכות ולהתחיל לדבר.

ניר ברקת: תפסיקי להיתמם.

רחל עזריה: ולהוציא את הקמפיין רק אחרי שאתה ממצה את כל ההליכים.

רחל עזריה: אבל אני יודעת טוב מאוד, וגם אתה יודע טוב מאוד, שהמחשבה על זה שאנשים ייאלצו לאבד את מקום העבודה שלהם, ולא יוכלו להביא הביתה כסף לילדים שלהם ואוכל לילדים שלהם - - -

ניר ברקת: את מספרת לי?

ניר ברקת: אני הייתי אתם בהפגנה, אני מזמין אותם אלי כל יום, לא את.

רחל עזריה: באמת?

ניר ברקת: אני מסתובב אתם.

קארין אלהרר: סליחה, סליחה.

רחל עזריה: מה זה עוזר כשאתה מאיים ומביא להם מכתבי פיטורים?

ניר ברקת: אני מסתובב אתם, ואני יודע בדיוק מה זה.

ניר ברקת: לא פיטרתי אף עובד בעיריית ירושלים שבע שנים.

רחל עזריה: אבל איימת על עובדים בלי שום סיבה.

קארין אלהרר: אדוני, אם אתה אומר שלא – פעם הבאה - - -

ניר ברקת: 2,000 עובדים זה לא רק חלשים.

קארין אלהרר: לא, אבל בוא נסתכל מי העובדים - - -

ניר ברקת: הגמישים.

ניר ברקת: לפי החוק אני לא יכול להעסיק אותם.

רחל עזריה: חברי הכנסת, אלה עובדי כוח-אדם.

רחל עזריה: בדיוק אלה שאתה יכול לפטר - - -

ניר ברקת: קארין, אני מוחה בתוקף על חברי הכנסת שבמקום להתייצב – לא שמעתי אותך פעם אחת מתייצבת ושואלת את הנהלת העיר איך אפשר לעזור לכם.

רחל עזריה: באמת?

רחל עזריה: לא שמעת אותי?

ניר ברקת: והתשובה היא - משאבים.

ניר ברקת: משאבים.

ניר ברקת: אנחנו צריכים משאבים לעיר ירושלים.

ניר ברקת: ירושלים זקוקה להתקדם קדימה, לא ללכת אחורה.

רחל עזריה: אני אשמח לדבר בצורה מסודרת.

דוד אמסלם: אין שום בעיה.

דוד אמסלם: אין ויכוח על המשאבים.

דוד אמסלם: כל הדיון כאן לא היה על המשאבים.

ניר ברקת: אה, לא.

קארין אלהרר: תראו, לא, אבל - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אלא איך אתה מוציא את המשאבים.

דוד אמסלם: הבעיה זה איך אתה מוציא אותם, לא המשאבים עצמם.

ניר ברקת: אה, אני לא חושב שיש בעיה.

דוד אמסלם: זיטוק, הייתי רוצה לשאול אותך שאלה.

רחל עזריה: אני מבקשת לדבר בצורה מסודרת.

קארין אלהרר: רגע, לא קיבלתי עוד תשובה ממבקרת העירייה.

<מלכה דרור: בוקר טוב, התבקשתי על-ידי חבר הכנסת דודי אמסלם להתייחס לשתי סוגיות.

<מלכה דרור: סוגיה אחת היא סוגיה של ניגוד עניינים, זאת סוגיה משפטית, ביקשתי חוות דעת של היועץ המשפטי; וסוגיה נוספת זאת סוגיית התקציב, שזה דבר שאני בודקת.

<מלכה דרור: התשובה תהיה בהמשך השבוע.

<מלכה דרור: כרגע עוד אין לי תשובה.

קארין אלהרר: מתי התבקשה חוות הדעת?

דוד אמסלם: לפני כחודש ומשהו-חודשיים.

<מלכה דרור: קיבלתי תשובה, חוות דעת משפטית של היועץ המשפטי שנמצא פה, והוא יכול להתייחס.

קארין אלהרר: חודשיים וחוות הדעת עוד לא מוכנה?

קארין אלהרר: מה זה, תיק רצח?

<מיכל שלם: קארין, אני רוצה, ברשותך, רק לציין שבנוסף, בעקבות המכתב של חבר הכנסת דודי אמסלם למבקר המדינה קיבלנו פנייה ממבקר המדינה, מירה פה, היא יכולה להעיד, שלחנו תגובה מנומקת ומפורטת למבקר המדינה לפני כעשרה ימים, כמדומני.

<מיכל שלם: אתם יכולים לבקש, הם בשמחה יעבירו אליכם.

<תומר רוזנר: לא, סליחה, - - - .

<תומר רוזנר: התבלבלו.

קארין אלהרר: לא, נראה לי שאנשים פה קצת התבלבלו בבוקר.

<קריאה: ממש.

קארין אלהרר: כי זאת הוועדה לביקורת המדינה, כאן שואלים שאלות וכאן מקבלים את התשובות.

קארין אלהרר: אני לא הולכת לחפש אחרי התשובות.

ניר ברקת: אין בעיה, נעביר לכם.

קארין אלהרר: התשובות צריכות להגיע אלי.

ניר ברקת: מאה אחוז.

ניר ברקת: אנחנו פשוט אומרים שהם פנו אלינו פורמלית, לא היינו מודעים לזה.

ניר ברקת: ניתן לך את זה בשמחה רבה.

<מיכל שלם: בשמחה.

<מיכל שלם: יש לנו תשובה מנומקת.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: אז אני מבקשת מאוד לקבל את התשובות.

קארין אלהרר: באמת, אני חייבת לומר שדעתי לא נחה מההתנהלות, אדוני ראש העיר, אני לגמרי בעד התקציב, ואני גם מפנה את השאלה לאוצר.

קארין אלהרר: מה, הייתם צריכים גם את כל הווג'ראס הזה כדי להגיע אתם לשולחן המשא-ומתן ולדבר?

קארין אלהרר: איפה הייתם?

<אריאל יוצר: בסופו של דבר בשבועיים האחרונים הצדדים הלכו כברת דרך.

<אריאל יוצר: זאת אומרת, זה לא שלפחות להבנתי – ואני חושב שאני מבין גם את המספרים, גם את הנתונים וגם את הפערים – זה לא שנכנסנו למשא-ומתן לפני שבועיים וסיימנו אותו באותו מקום.

<אריאל יוצר: פעם אחת שני הצדדים לקחו על עצמם פשרות מסוימות מטיבה של הדרך להגיע להסכמה.

<אריאל יוצר: פעם שנייה, אני חושב שגם מטבע הדברים של משא-ומתן, המחלוקות בינינו במידה מסוימת גם התלבנו, כי הצדדים הצליחו להבין לפחות חלק מהמטענות של הצד השני.

קארין אלהרר: הייתם צריכים משאיות זבל מול האוצר כדי להבין?

קארין אלהרר: לא הבנתי.

<אריאל יוצר: תראי, אני לא הזמנתי משאיות זבל ולא שלחתי.

<אריאל יוצר: אבל בסוף, השבועיים שעליהם סיכמנו הם שבועיים שלטעמי גם עבדנו בהם לא מעט, גם נכנסנו לעומק הפרטים, גם שני הצדדים עשו פשרות ולקחו על עצמם אי אילו מחויבויות כדי לפתור את העניין הזה.

<אריאל יוצר: ושלוש, במלוא הצניעות, אני חושב שגם יש לא מעט פתרונות יצירתיים כדי להגיע להסכמה, כי הפער בתחילת הדרך היה מאוד מאוד גדול ומאוד מורכב לגישור.

<אריאל יוצר: בין 260 - - -

קארין אלהרר: למה זה לא היה חלק מדיוני התקציב?

קארין אלהרר: הרי אנחנו מתכנסים כאן כלאחר כבוד בלילה ארוך מאוד ומצביעים על תקציב.

קארין אלהרר: עכשיו עושה רושם שהתקציב הזה הוא איזה נייר, שכל הטקס הוא טקס מיותר, כי בסוף יש תקציב, ויש את החיים עצמם דקה אחרי.

<אריאל יוצר: אני אענה.

<אריאל יוצר: בשנת 2015 אנחנו בסופו של דבר – כאשר גם שם היו דיונים ארוכים ומורכבים – הגענו לסיכום מסוים.

<אריאל יוצר: הסיכום הזה – מטבע הדברים כל תקציב, לא משנה עם מי אנחנו מסכמים ועם איזה גוף – סיכום בשנה מסוימת משליך באופן אוטומטי על השנה הבאה, כי הכסף מתחלק לשניים: כסף רב-שנתי וכסף חד-פעמי.

<אריאל יוצר: אותו סיכום בשנת 2015 ישתקף במלואו בתקציב 2016.

<אריאל יוצר: כסף רב-שנתי קיבל ביטוי בתקציב, כי הוא ישתקף לבסיס התקציב של שנת 2016, והכסף החד-פעמי לא קיבל ביטוי.

<אריאל יוצר: זה הסיכום.

דוד אמסלם: למה?

קארין אלהרר: בדיוק.

דוד אמסלם: אני שואל את השאלה, אם אתם מאמינים – תראה, יש פה ישראבלוף – אם אתה מאמין שזה נכון, אז למה אתה לא מכניס את זה לבסיס התקציב?

<אריאל יוצר: זה מה שעשיתי.

דוד אמסלם: שאלתי.

<אריאל יוצר: אני עונה.

דוד אמסלם: מה בסיס התקציב היום של תקנת הבירה?

<אריאל יוצר: 260, כמו שסוכם בשנת 2015.

קארין אלהרר: אבל זה עולה כל שנה.

דוד אמסלם: שנייה, לא הבנת.

דוד אמסלם: אבל אם נתת לו 490, אז למה אתה לא מכניס אותם לבסיס התקציב?

<אריאל יוצר: אסביר.

<אריאל יוצר: גם הסכום בשנת 2015 וגם הסכום בשנת 2016 – לכשהפרטים יסוכמו במלואם – מורכב משני סוגי סכומים: כסף רב-שנתי, שמה שמסוכם ב-2015 מקרין מייד ל-2016, מקרין מייד ל-2017, ועובר הלאה; וכסף חד-שנתי שניתן לאותה שנה ספציפית.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על החד-שנתי.

<אריאל יוצר: על הרב-שנתי קיבל - - -

דוד אמסלם: על החד-שנתי אני מדבר כתקנה.

<אריאל יוצר: חד-שנתי, מעצם היותו תקציב חד-שנתי הוא כסף שלא בדיוני תקציב, כי אין לי מושג מה הוא יהיה.

ניר ברקת: תקציב 2016 נסגר.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: 2016, כמו שאמרה קארין, הצבענו על התקציב.

<אריאל יוצר: נכון.

דוד אמסלם: ממה נפשך?

דוד אמסלם: הרי האוצר העביר לעיריית ירושלים, כמו שאמרת, ב-2015 - 440 מיליון שקל.

<אריאל יוצר: בשני סוגי כספים.

דוד אמסלם: למה יש שני סוגי כספים?

<אריאל יוצר: למה יש?

<אריאל יוצר: כי יש משמעות והבדל מהותי בין כסף לבסיס התקציב, כסף רב-שנתי, לבין כסף חד-פעמי.

<אריאל יוצר: בשנה מסוימת – אני בונה בעוד משפט – בשנת 2016, לצורך העניין, הגיעה עיריית ירושלים עם דרישות שנבעו בין היתר לטענתה מהסכם שכר חדש, מחוק נהרי שאושר כאן, מעוד לא מעט דברים שהשפיעו על היכולת שלה להתאזן משנה לשנה.

<אריאל יוצר: את הדברים האלה אני, לצורך העניין, מתקשה לצפות מראש בתקציב.

<קריאה: הקייטנות בחופש הגדול.

<אריאל יוצר: ולכן, אני לא מבטא אותם מייד בסיוע המיוחד לעיר ירושלים.

<אריאל יוצר: הדבר היחיד שאני מבטא בתקציב - - -

דוד אמסלם: אריאל, אריאל, תקשיב, עזוב את ההרצאות.

דוד אמסלם: בסופו של דבר יש פה איזה ישראבלוף שחוזר על עצמו כל שנה, ופה גם ראש העירייה צודק.

<אריאל יוצר: למה ישראבלוף?

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: עזוב עכשיו כרגע, הוא מבחינתו לא אכפת לו איך תקרא לכסף, העיקר תביא את הכסף.

קארין אלהרר: נכון.

<אריאל יוצר: אבל לי זה מהותי.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני שהוא יתכתש אתך כל פעם.

דוד אמסלם: יש את ה-260, ועכשיו כל שנה נתחיל לריב מעל.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: אם הכרת בצורך, אז בוא תשים אותו בבסיס.

דוד אמסלם: ואם אתה לא מכיר בצורך, אז אל תעביר.

קארין אלהרר: אתה יודע מה, אל תשים אפילו בבסיס את כל הסכום, אבל אתה מבין שיש גידול משנה לשנה.

קארין אלהרר: אתה מבין את זה.

<אריאל יוצר: בסדר.

<אריאל יוצר: יש לי תשובה.

קארין אלהרר: אתה מבין את זה, אז למה להישאר עם סכום לא ריאלי בעליל?

<אריאל יוצר: אני עונה.

<אריאל יוצר: בסופו של דבר גם הגירעון שנפתח לעיריית ירושלים, לטענתה - - -

ניר ברקת: זה לא גירעון.

<אריאל יוצר: סליחה, גם הפער בין ההכנסות להוצאות החזוי - - -

<אלי זיטוק: אין גירעון בעיריית ירושלים.

קארין אלהרר: כן, אין גירעון.

<אריאל יוצר: אין.

<אריאל יוצר: אני אומר את זה בפעם הרביעית, אין גירעונות בעיריית ירושלים בשבע שנים האחרונות, אלה הדוחות הכספיים, אלה הנתונים.

<אריאל יוצר: מה לעשות, כולכם יכולים לקרוא אותם ולראות.

<אריאל יוצר: הפער הצפוי – לפני שמסכמים בין ההוצאות להכנסות בשנת 2016 – לא דומה לפער שלפחות הציגו לנו בשנת 2015.

קארין אלהרר: אבל עדיין יש פער מ-260.

<אריאל יוצר: אין בעיה, בסופו של דבר ברגע שאני מסכם מהו אותו פער ואיך אני מאזן אותו, אנחנו מגיעים לסיכום.

קארין אלהרר: אריאל, תקשיב לי, תראה, 260 - אתה מבין שלאורך שנים כבר לא מספיק.

קארין אלהרר: בכל מקרה, כל תסריט - - -

<אריאל יוצר: אוקיי, כמה מספיק?

קארין אלהרר: לא, אני לא יודעת מה מספיק, אבל ברור - - -

<אריאל יוצר: גם אני לא.

<אריאל יוצר: גם הם לא יודעים, אגב.

קארין אלהרר: ברור לך ש-260 תמיד יהיה פער גדול מדי?

קארין אלהרר: יהיה פער גדול?

<אריאל יוצר: האם 260 מכסה את כל הצרכים שלהם?

<אריאל יוצר: כנראה שלא.

דוד אמסלם: תראה, אני מציע את הנוסחה הבאה, ונשב אתה.

דוד אמסלם: בסופו של עניין אי-אפשר כל שנה לבוא עם הישראבלוף הזה.

דוד אמסלם: תקשיב, אין 2,000 תקנות בירה, יש תקנה אחת.

דוד אמסלם: אני מציע, שבו אתם ותחליטו מה בסיס התקציב, מה אתם מכירים בצורך.

קארין אלהרר: ולא 260.

דוד אמסלם: ואם החלטתם שהצורך הוא 300, 350 מיליון, אז תשנו את התקנה.

<אריאל יוצר: אבל זה חד-משמעית הוחלט וסוכם בין הצדדים.

קארין אלהרר: שמה?

<אריאל יוצר: ש-260 הוא בסיס התקציב לשנת 2016.

קארין אלהרר: לא, נו, אז זה מה שאנחנו אומרים, אריאל, לא הקשבת.

דוד אמסלם: ושנה הבאה מה יהיה?

<אריאל יוצר: הקשבתי.

קארין אלהרר: לא, אבל תחליטו על זה.

דוד אמסלם: על מה נצביע ב-2017?

<אריאל יוצר: הקשבתי, הבנתי.

<אריאל יוצר: תראו, זה תלוי - - -

קארין אלהרר: רגע, יש לי שאלה, אריאל - - -

דוד אמסלם: נצביע על 260 ואחרי זה תיתן לו עוד פעם 300?

<אריאל יוצר: דקה, תנו לי רגע לענות אחד אחד.

<אריאל יוצר: תנו לי רגע לנסות - - -

קארין אלהרר: אתה חושב ש-499 זה לא מעיד על הצורך?

<אריאל יוצר: לא, מן הסתם 499 – על הצורך השנתי כן.

<אריאל יוצר: האם זה הצורך בשנת 2017?

<אריאל יוצר: אני לא חושב שמישהו פה בחדר יודע לענות.

קארין אלהרר: מה, פתאום ההכנסות שלהם יגדלו?

קארין אלהרר: מה יקרה?

<אריאל יוצר: לא.

<אריאל יוצר: הרי בסופו של דבר ההכנסות הן עניין נתון, וההוצאות הספציפיות לאותה שנה הם דבר שעלול להשתנות.

קארין אלהרר: אבל אומר ראש העיר: אני מגדיל את השירותים כל הזמן.

<אריאל יוצר: לא, זה לא העניין.

קארין אלהרר: זה מה שהוא אומר.

קארין אלהרר: שמעתי.

<אריאל יוצר: בסדר.

<אריאל יוצר: אבל את הדיון ואת הדרישות שלהם צריך לחלק לשתיים.

<אריאל יוצר: יש את דרישת ראש העיר להגדיל שירותים ולצמוח וכו' וכו', זה בסדר, לגיטימי מבחינתנו.

דוד אמסלם: יש לי רעיון, עזוב, אריאל, עצור פה.

דוד אמסלם: הבנת את מה שביקשנו.

דוד אמסלם: אני מציע, תשבו אתם, תעשו דיון עם האוצר, עם עיריית ירושלים, תקבעו מה בסיס התקציב שאתם חושבים שהוא ריאלי.

<אריאל יוצר: הוא 260 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אל תחזור על המספר.

דוד אמסלם: אני אומר, בגדול, בגלל שהוא לא נכון, בגלל ששנה הבאה אנחנו נשב כאן ונשאל אותך.

קארין אלהרר: נכון.

דוד אמסלם: אתה תביא לנו ב-2017, ואני אשאל אותך – אני אבוא לוועדת הכספים לשאול אותך, האם זה 260 וזה סופי ולא תיתן שקל יותר?

דוד אמסלם: לכן אני אומר, אז את הישראבלוף - - -

<אריאל יוצר: אבל אנחנו לא יודעים - - -

דוד אמסלם: עזוב, הבנת למה אנחנו מתכוונים.

קארין אלהרר: די, אז תפסיקו להציג תקציב לא ריאלי.

דוד אמסלם: אני רוצה להציע לכם הצעה נוספת.

דוד אמסלם: תראו, אני לא מכיר תקציב אחד – אולי תקציב מערכת הביטחון – שאתם לא נכנסים לרזולוציה הגבוהה מה עושים עם הכסף, כמעט בכל משרד.

<אריאל יוצר: מענקי איזון.

דוד אמסלם: לכן, אני מציע לכם להיכנס לתוך תקציב עיריית ירושלים ולבדוק - - -

ניר ברקת: אין צורך, יש תוכניות עבודה, אנחנו נותנים אותם פומבית, כולם מכירים את תוכנית העבודה שלנו.

דוד אמסלם: ולבדוק בעצם מה עושים עם חצי מיליארד שקל.

דוד אמסלם: זה לא 30 מיליון שקל, זה חצי מיליארד שקל, ואולי גם יותר.

דוד אמסלם: אולי צריך גם לתת יותר.

ניר ברקת: הכול מופיע בתוכניות העבודה הפומביות של עיריית ירושלים.

קארין אלהרר: אני רק רוצה, אדוני ראש העיר, הבנתי - - -

דוד אמסלם: אני מכיר, אדוני ראש העיר, כמו שאמרת, אני חוזר, עבדתי בעירייה 20 שנה, התושבים והרגילים לא יודעים לקרוא את התקציב, לא מבינים מה קורה - - -

ניר ברקת: אמרתי תוכניות עבודה, לא אמרתי תקציב.

דוד אמסלם: דרך אגב, רוב הנהלת העירייה לא יודעת לקרוא את התקציב.

ניר ברקת: תוכניות עבודה הם יקראו.

דוד אמסלם: גם תוכניות עבודה, את הספרים לא קוראים, כמו שאני לא קורא את כל הספרים של תקציב המדינה.

ניר ברקת: בסדר.

ניר ברקת: אני נותן להם עותק, אתה יכול לדעת, לא צריך להתאמץ.

ניר ברקת: אנחנו יודעים על זה.

דוד אמסלם: בגדול, בסכום של חצי מיליארד שקל אני מצפה מכם, גם אתם, וגם משרד הפנים שהוא לא מהאו"ם – דרך אגב, בכל עירייה שאני מסתובב, אתם הורגים אותם על כל 100,000 שקל.

קארין אלהרר: רק שנייה.

דוד אמסלם: אני חושב שאתם צריכים להיכנס פנימה ולבדוק שהכסף הולך לאן שהוא מיועד.

קארין אלהרר: אדוני ראש העיר, הבנתי שביטלתם את תוכנית קייטנות החופש הגדול ועכשיו - - -

ניר ברקת: הכול חוזר.

קארין אלהרר: נוכח ההסכמה, התחייבותך לפרוטוקול שהדבר הזה חוזר, כל מה - - -

ניר ברקת: לא יבוטל שום דבר, תודה לאל.

ניר ברקת: עכשיו שיש לנו תוספתי, לא רק איזון, נהוג אצלנו כל שנה, אלא אם כן מנהל האגף יחד עם מחזיק התיק חושב – קוראים לזה "ראש זנב" – לקצץ דבר אחד ולהוסיף משהו אחר, זאת החלטה פנימית של מחזיקי התיקים והדרג המקצועי.

ניר ברקת: על פניו אנחנו לא הולכים אחורה, רק קדימה.

ניר ברקת: ותוכניות שהן טובות כפי שהתחלנו, זה משהו שהתחיל בעיריית ירושלים - - -

רחל עזריה: כשהחזקתי את תיק הגיל-הרך בעירייה עבדנו על זה בשיתוף פעולה בהצלחה מאוד גדולה.

ניר ברקת: כן, בסדר.

ניר ברקת: אנחנו ממשיכים את כל הפרויקטים החיוביים, תודה לאל, יש לנו לא מעט כאלה.

ניר ברקת: ואגב, לענות לחבר הכנסת דודי אמסלם, אנחנו מכינים תוכניות עבודה, עובדים עליהם מאוד מאוד קשה, זה לא היה נהוג אצל קודמי.

ניר ברקת: לצד שני ספרי התקציבים הרגיל והפיתוח, שמים ספר תוכניות עבודה, שבו כתובים מטרות ויעדים לכל אחת מתוכניות העבודה.

דוד אמסלם: זה גם היה נהוג אצל קודמך, זה בסדר.

דוד אמסלם: שם זה הומצא גם, יספר לך זיטוק.

אורי מקלב: מה החידוש בזה?

אורי מקלב: אני כבר מכיר את זה 20 שנה.

דוד אמסלם: נכון.

ניר ברקת: אני אראה לכם את הספר.

קארין אלהרר: כן, דקה.

קארין אלהרר: חברת הכנסת עזריה, אני רק מציינת, הדיון צריך להיסגר בעשר וחצי, אז עזריה, מקלב, ואנחנו נסגור.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: אני רוצה לומר כמה דברים, איזושהי אמירה כללית, ואז נרד לכמה נקודות.

רחל עזריה: קודם כול, עבדנו ביחד די הרבה שנים, ואחד הדברים הכי חשובים כשנכנסת לתפקיד, ואתה זיהית את זה נכון, זה שאנחנו צריכים להפוך את ירושלים לעיר אטרקטיבית.

רחל עזריה: זאת הייתה עיר לא אטרקטיבית, אנשים צחקו עלינו שאנחנו גרים בירושלים, אף אחד לא הבין למה אנשים בכלל רוצים לגור בירושלים.

רחל עזריה: באמת מאמץ גדול, זה לקח כמה שנים, והיום ירושלים מוגדרת כעיר אטרקטיבית, אנשים רוצים לגור בה.

רחל עזריה: רק מה הבעיה?

רחל עזריה: שתי בעיות.

רחל עזריה: אחד, שמאוד קשה לגור בירושלים.

רחל עזריה: בסוף קשה לחיות בירושלים.

רחל עזריה: כי מה שעשית זה שהפכת את ירושלים, את האתוס הירושלמי הפכת למדהים, אבל חיי היום-יום של הציבור, השירותים שאנשים מקבלים בסופו של דבר לא השתפרו.

רחל עזריה: ואני חושבת שירושלים מחזיקה בתוכה את המתח הזה, שלכאורה – לא לכאורה – זאת עיר הבירה של מדינת ישראל, זאת עיר של אלפי שנים, היא מחזיקה את כל ההיסטוריה, זאת עיר המפגש בין דתות – אבל בסוף יש את חיי היום-יום.

רחל עזריה: ואני חושבת שבשנים האחרונות יש השקעה גדולה מדי באתוס הגדול ובהוצאות הגדולות, והרבה פחות מדי בחיי היום-יום.

רחל עזריה: בעיני זה משהו שהאוצר - - -

<קריאה: על פולחן האישיות הזה לא דיברנו?

רחל עזריה: ואני חושבת שזה אחד הדברים בהם האוצר צריך ללוות את העירייה, לוודא שההוצאות הן בסופו של דבר כמה שיותר על התושבים וכמה שפחות על מופעים גדולים וחד-פעמיים.

רחל עזריה: קודם כול, מופעים שקורים במהלך השנה.

רחל עזריה: אני חושבת שהדבר השני – שזה אומנם בתקציב הבלתי רגיל וזה תקציב הפיס, וזה לא התקציב הזה, אבל אני חייבת להעלות את זה, כי זה עולה בזה שלא משפצים את בתי-הספר ואת גני-הילדים בירושלים כמו שצריך – זאת הבריכה האולימפית שמתוכננת בירושלים.

רחל עזריה: הסיבה שבגללה המנכ"ל הקודם של עיריית ירושלים פרש מתפקידו על רקע מאבק סביב הנושא של הבריכה האולימפית, שהולך לשעבד את מפעל הפיס לשנים קדימה, במקום להוציא את ההוצאה הזאת על תושבי ירושלים.

רחל עזריה: בריכה אולימפית שלא ברור בכלל איך היא תסייע לתושבי ירושלים.

רחל עזריה: ואם אתם רוצים את הקשר לדיון הנקודתי הזה, אנחנו יודעים שזה מה שגורם לחובות הגדולים, אנחנו יודעים שאתם משלמים כל פעם מהתקציב השוטף 200 מיליון שקל, שאלו 200 המיליון שקל החסרים האלה.

רחל עזריה: זאת נקודה אחת.

ניר ברקת: פשוט אין לך מושג איך זה עובד, ואת היית בעיריית ירושלים?

רחל עזריה: לא העלית בכלל בפני חברי ההנהלה את הנושא של הבריכה האולימפית עד שהכול היה חלוט, אז זה דבר אחד.

רחל עזריה: ולכן, לדעתי התקציבים צריכים להיות כמה שיותר צבועים.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לוודא שירושלים נהיית תחרותית לא ממעוף הציפור, אלא מחיי היום-יום.

רחל עזריה: הדבר השני, קיבלתי מידע מחברי מועצה, שכשהם ישבו אתך בישיבה ודיברו אתך על פיטורים של עובדים שהולכים לקרות, כשהם דיברו על מה שזה יעשה לאנשים, אמרת להם: אתם לא רואים את התמונה הכוללת, יש פה מאבק גדול יותר.

רחל עזריה: אתם חכמים באגורות וטיפשים בשקלים.

רחל עזריה: אתם הולכים להציל כמה אנשים כשבסופו של דבר יש פה את העיר ירושלים.

רחל עזריה: אלו אמירות שלא יכולות להיות, הן בלתי נסבלות.

רחל עזריה: יש פה אנשים שבאמת האמינו שהולכים לפטר אותם.

רחל עזריה: הם לא הבינו שהם חלק מהתמונה הכוללת.

רחל עזריה: הם לא הבינו שהם חלק מהשקלים או מהאגורות.

רחל עזריה: הם חשבו שזה מה שהולך לקרות להם, ויש להם ילדים, ויש להם משפחות.

רחל עזריה: ואתה יודע מה, זה בדיוק מסוג הדברים האלה שאם אתה מרגיש – אם חיי היום-יום שלך מספיק טובים או שאתה מרגיש מאוים בעיר שאתה גר בה ובעיר שאתה עובד בה.

קארין אלהרר: תודה.

רחל עזריה: שנייה אחת.

רחל עזריה: הדבר האחרון.

רחל עזריה: גם קיבלתי מידע מחברי מועצה, שקיצצו הרבה יותר ממה שהיה צריך, כי בסופו של דבר זאת דרך להסיר כל מיני תוכניות.

רחל עזריה: תוכניות טובות, אבל יכול להיות שרוצים את הכסף לתוכניות אחרות.

רחל עזריה: אני יודעת את זה במינהל חינוך, אני יודעת את זה בכמה מינהלים.

רחל עזריה: עכשיו אני רוצה לוודא שזה לא מה שקורה.

רחל עזריה: לא יכול להיות שמשתמשים במאבק מול האוצר כדי להוריד תוכניות טובות, כי רוצים לפנות כסף לדברים אחרים.

רחל עזריה: והדבר האחרון שאני רוצה לומר.

רחל עזריה: השבוע אני כל כך התביישתי, לא יכולתי לראות שנפתח הרישום למרתון ירושלים במקביל לכך שעובדי עיריית ירושלים מקבלים את ההתראות לפיטורים.

רחל עזריה: לא יכול להיות שדבר כזה קורה.

רחל עזריה: אני אפילו לא יודעת איך אנחנו צריכים לדאוג לזה שזה לא יקרה, אבל לא יכול להיות שבפעם הבאה זה יקרה.

רחל עזריה: והדבר האחרון החביב, כבוד ראש העיר, אני נעתרתי לבקשתך, מאוד שמחתי לעזור, אבל כשאתה מבטל לי פגישה רבע שעה לפני, מאוד מאוד קשה לי לעזור.

דוד אמסלם: לא, לא חשוב.

דוד אמסלם: זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אורי מקלב, בבקשה.

רחל עזריה: הוא העלה את זה, היתממת, טה-טה-טה-טה-טה, לא רציתי, אמרתי.

רחל עזריה: בבקשה.

רחל עזריה: תודה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, מכובדי יושבי-הראש, אדוני ראש העיר, אני באופן טבעי גם כחבר מועצה לשעבר יכול להיות שהייתי נסחף באווירה והייתי אומר כאן – ובעצם איזו שדולה או מועצת העיר ירושלים רואים את הפקידות הבכירה והחשובה של עיריית ירושלים, רואים את ראש העיר – אבל לא, אדוני, זאת ישיבה של ועדה של הכנסת, שאומנם אפשר להביע את העמדה, אבל גם צריך לשמוע מה הצד השני אומר.

אורי מקלב: מי שנמצא פה, בכל אופן, וגם אני מתחבר לזה שכולנו רוצים את טובת ירושלים, ואנחנו גם דואגים לירושלים, ודאגת ירושלים לפנינו.

אורי מקלב: אנחנו חושבים שאתה, אדוני ראש העיר, איש מוכשר, באמת, איש מוכשר מאוד וגם אישיות טובה.

אורי מקלב: אבל משהו לא טוב עובר על ירושלם בתקופה האחרונה.

אורי מקלב: ואם הוצאת משאיות של אשפה כאן בצורה, הייתי אומר בצעדים אגרסיביים, ואפילו אולי ביריוניים ממה שראינו כאן בוקר-בוקר, אל תלין על כך שאחרי זה העובדים שלך משביתים בגלל סכסוך כזה או אחר את העיר ולא אוספים אשפה.

אורי מקלב: היה להם ממי ללמוד את זה.

אורי מקלב: אם כאן במשך שעות רבות ובמשך ימים שלמים עומדות משאיות אשפה, וזה דבר שאם הוצאת את הוויכוח שלך עם האוצר – יכול להיות שזה ויכוח לגיטימי, ואנחנו גם תומכים בחלק גדול מהוויכוח, אבל הוצאת את זה לרחובה של עיר.

אורי מקלב: ומשזה יצא לרחובה של עיר – אני לא יודע מי נתן לך את העצה הזאת, להוציא את זה בצורה כזאת לרחובה של עיר, אני לא יודע מי רצה להרוויח כסף על העירייה כדי להסביר למה הפעילות שלנו והלובי שלנו, ואני לא יודע מה, העצות שלנו יהיו טובות לקדם לך את הדברים.

אורי מקלב: ולכן, מעצימים איזה ויכוח שהיה צריך להיות לא בצורה כזאת.

אורי מקלב: ואני חושב שגם חובתך היום להגיד: אולי טעיתי בעניין הזה, ואני רוצה להחזיר את הוויכוח בינינו לוויכוח מקצועי כפי שקורה עם רשויות אחרות על 100,000 שקל, גם אם כאן אצלך מדובר במאות מיליונים.

אורי מקלב: ולכן, יש משהו שאנחנו מרגישים, אנחנו כאחראים רוצים לטובתך, לטובת העיר, לטובת תושבי העיר, ולהחזיר את העיר הזאת לפרופורציות הנכונות.

אורי מקלב: אנחנו רואים היום שביתה באמת קשה שהייתה, שעד היום עוד לא התגברתם עליה, על שביתת האשפה, על ויכוח על פיטורי עובדים.

אורי מקלב: יש גם בעירייה עובדי קבלן שאולי עשויים להיות מפוטרים, ואלו לא היחידים, לא רק עובדי התעבורה, אבל הם למדו.

אורי מקלב: השתמשתם בהם להשבית את העיר ולהפגין נגד הממשלה ונגד שר האוצר, אז הנה, הם מחזירים לכם באותו מטבע.

אורי מקלב: עכשיו, אדוני ראש העיר, אני אומר גם כן, מדובר פה - - -

דוד אמסלם: אורי, עוד שלוש דקות זה מסתיים.

דוד אמסלם: קח דקה.

אורי מקלב: זה נכון שמסתיים, אבל ממש דקה-שתיים, אני שמעתי את הדברים, אני רוצה להעיר על דבר אחד.

קארין אלהרר: דקה, דקה הוא רוצה.

אורי מקלב: בסופו של דבר קורים גם הפגנות ומחאות של תושבי העיר על דברים שנעשים על-ידי העירייה.

אורי מקלב: אתה אומר שבאת והיית בתוך ההפגנה של עובדי התעבורה.

אורי מקלב: היית גם בהפגנה של תושבי קריית-יובל?

אורי מקלב: ושמעת על מה הם מפגינים?

אורי מקלב: הם מפגינים על כך, כחלק מהסיבה, שאתה לוקח מאות ילדות בנות שש, מטלטל אותן בדרכים בוקר-בוקר וצהריים-צהריים, מסכן אותן.

אורי מקלב: ויש לך השקפת עולם שלא אקים להן בית-ספר בשכונה בה הן גרות.

אורי מקלב: זה לא קשור.

אורי מקלב: זאת מדיניות שאין לך זכות לעשות את זה.

אורי מקלב: גם אם אתה ראש העיר – ואנחנו רוצים לחזק אותך בתור ראש העיר, ותוכל לנהל את העיר – אין לך זכות.

אורי מקלב: השקפת עולם – לעשות דברים כאלה, לקחת לטלטל מישהו, כי כך אתה חושב.

אורי מקלב: זכותן של הילדות האלה לא ללמוד בתוך קרוונים.

אורי מקלב: עשר כיתות אל"ף במתחם של 100 מטר או 200 מטר שם, כי לא נראה לך בשכונה הזאת.

אורי מקלב: יש עוד דברים על פעילות שבתוך השכונה עושים את זה.

דוד אמסלם: תודה.

אורי מקלב: אתה לא מקבל כאן דברים בסיסיים, אתה מקבל גם אקסטרות מהממשלה.

קארין אלהרר: תודה.

אורי מקלב: מדובר במאות מיליונים.

אורי מקלב: יש זכות לציבור לדעת מה נעשה עם הכסף.

דוד אמסלם: תודה, אורי.

אורי מקלב: לא כולם מתרגשים מפורמולה על צד חומות העיר העתיקה, לא כולם מתרגשים מהפעילות הזאת.

דוד אמסלם: תודה, אורי.

אורי מקלב: אחרים לא מתרגשים, ושכונות שלמות מרגישות מקופחות בתרבות.

דוד אמסלם: אורי.

אורי מקלב: מקופחות בחינוך, אתה צריך לשים לב לזה.

אורי מקלב: אנחנו נהיה לעזרתך, אבל גם תשמע את מה שהתושבים אומרים.

דוד אמסלם: תודה, אורי.

<פז כהן: יושב-ראש ועד ההורים, שתי מילים.

דוד אמסלם: לא, לא, אין לנו זמן.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה לסכם, אחרי זה אעביר לקארין.

דוד אמסלם: אליכם באוצר, האמת, אני באמת פטריוט ירושלים, בעירייה, והאמן לי, אני אוהב את העיר ירושלים לא פחות מאלה שיושבים כאן, מולם אבל.

דוד אמסלם: אני גם בקיא במה שקורה בעירייה הרבה שנים.

דוד אמסלם: אני חושב שעיריית ירושלים צריכה לקבל יותר תקציבים, אמיתי.

דוד אמסלם: אבל אני חושב שהם צריכים להיות מפוקחים ומיועדים למקומות הנכונים.

דוד אמסלם: אני מתחבר למה שאמרה חברת הכנסת עזריה, פחות לפרסום, פחות למסיבות, יש פה ילדים שלומדים בקרוונים, יש פה ילדים שלומדים במכולות, אני אקח אתכם, במכולות שמביאים מהנמל, ילדים קטנים, בתי-ספר, אני אראה לכם תשתיות בעיר של כבישים מתפרקים, לשם הכסף מיועד.

ניר ברקת: - - -

דוד אמסלם: לשם הכסף מיועד.

דוד אמסלם: לא לעשות רק פסטיבלים, לא לבוא ולעשות רעש מיידי.

דוד אמסלם: ולכן, אני אישית חושב שמדינה שנותנת, צריכה לתת יותר תקציבים, צריכה לצבוע אותם ליעדים שהיא חושבת שלשם הם צריכים ללכת.

דוד אמסלם: וכאן הייתי מצפה מכם, באמת, אתם ומשרד הפנים, כמו שאמרתי, משרד הפנים הוא לא מהאו"ם – אני מתכוון לעשות דיון לגבי נושא מענק הבירה בכלל, בגלל שאני מסתובב בעוד ערים בארץ, אני אספר לכם גם מה קורה שם, יש שם גם תושבים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בנושא ירושלים אני בעמדה - לחזק את ירושלים, להכניס את זה גם לבסיס התקציב כדי שראש העיר לא יבוא לפה כל שנה ויתחיל לריב עם פקיד כזה או אחר.

דוד אמסלם: ובאמת, הוא צודק בזה, זה לא הגיוני שאם שר אוצר אחד אוהב אותו אז הוא נותן לו, שר אוצר אחר לא כל כך מחבב אותו אז הוא לא נותן לו, זה לא הגיוני, לא מנהלים ככה עיר.

דוד אמסלם: לכן, אני מציע קודם כול לקבע את מה שצריך לקבע בבסיס התקציב.

דוד אמסלם: דבר שני, בסכומים מהסוג הזה תעשו גם זום לאן הולך הכסף, וגם תנתבו אותו.

דוד אמסלם: גם לממשלה יש מה לומר, לאן הולך הכסף.

דוד אמסלם: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות לנציגי מבקר המדינה שהשתתפו אתנו בדיון, לראש העיר.

קארין אלהרר: אני שמחה שהדיון הזה התקיים.

קארין אלהרר: יכול להיות שזה היה הטריגר, אני לא יודעת, אבל אני שמחה שהוא התקיים, ואני שמחה שלכל הפחות הייתה לכם איזושהי מוטיבציה לבוא ולבשר בשורה הבוקר.

קארין אלהרר: תראה, העניין הזה של תקציב המדינה והסכום שנכתב בתקציב המדינה זה חל גם לגבי ירושלים, אבל אנחנו רואים את זה בעוד מקומות.

קארין אלהרר: זה לא מיוחד לירושלים, וזה באמת, אמר את זה חברי יושב-הראש אמסלם, זה באמת סוג של ישראבלוף.

קארין אלהרר: אתם יודעים ש-260 לא מספיק לכלום, אבל אתם כותבים אותו כי אתם לא יודעים להעריך מספר אחר.

קארין אלהרר: אני חושבת שנכון יהיה להעריך מספר אחר, ושהדלתא תהיה יותר קטנה.

קארין אלהרר: למה צריך את כל הוויכוח הזה?

קארין אלהרר: נראה שהדיון פה יצטרך להיעשות גם בשנה הבאה.

קארין אלהרר: אם אתם תתעקשו על ה-260 יהיה עוד דיון כזה בשנה הבאה.

קארין אלהרר: אני קוראת לך, אדוני ראש העיר, יש מחלוקות, מלבנים אותן לא על גבם של התושבים, לא באיומי פיטורים, זאת לא הדרך, לא בערימות של זבל.

קארין אלהרר: גם ההסתדרות עשתה את זה והייתה אחראית לזה, ושום דבר לא נעשה בעיר שלך, שהיא הממלכה שלך, בלי שהסכמת אפילו בשתיקה על העניין הזה.

קארין אלהרר: ולכן, אני פחות מקבלת את הטיעון הזה של זה ההסתדרות, זה לא אני.

קארין אלהרר: אני רוצה לבקש מעיריית ירושלים ומהאוצר להעביר תוך שבוע פירוט בכתב של הסיכום התקציבי בין העירייה לאוצר, כולל מנגנוני בקרה.

<אריאל יוצר: זה ייקח להערכתי קצת יותר משבוע.

קארין אלהרר: כמה זמן?

<תומר רוזנר: הוא אמר יומיים.

<תומר רוזנר: אריאל אמר יומיים.

קארין אלהרר: אתה אמרת יומיים, אז נתתי לך אקסטרה.

<אריאל יוצר: יומיים?

<אריאל יוצר: לא, לא אמרתי יומיים בשום - - -

דוד אמסלם: כמה אתה רוצה, אריאל?

דוד אמסלם: שבועיים?

<אריאל יוצר: - - -

קארין אלהרר: שבועיים?

קארין אלהרר: קיבלת.

קארין אלהרר: אני מבקשת גם מנגנוני בקרה.

קארין אלהרר: איך אתם מתכוונים - - -

ניר ברקת: איזה מנגנוני בקרה?

ניר ברקת: יש את משרד הפנים ויש מבקרת.

ניר ברקת: מה את רוצה?

ניר ברקת: איזה מנגנוני בקרה אתם רוצים?

קארין אלהרר: עם כל הכבוד, סליחה, אדוני - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, העיר היחידה שמדברת מול האוצר זאת עיריית ירושלים, כל עיר מדברת מול משרד הפנים.

קארין אלהרר: אני בכלל לא מבינה את הרעיון הזה שיש שר לענייני ירושלים, יש משרד האוצר, יש סיכומים, לא מבינה את התהליך.

קארין אלהרר: אני חייבת להגיד לכם, לא מבינה את התהליך הזה.

קארין אלהרר: מה עושה השר לענייני ירושלים?

קארין אלהרר: בסוף ראש העיר מסכם את זה מול האוצר.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: אני מבקשת גם מהאוצר להעביר פירוט של המקורות התקציביים לתוספת שעליה סיכמתם - 239 מיליוני שקלים לעיריית ירושלים.

קארין אלהרר: מהם סעיפי התקציב שמהם לקחתם?

קארין אלהרר: מה הסכום שנלקח מכל סעיף תקציב כזה?

קארין אלהרר: האם יש לזה השפעה או קיצוץ תקציבי שנעשה במקומות אחרים או שפשוט היו לכם רזרבות שגם לא ידענו עליהם?

קארין אלהרר: כי יש עוד רזרבות.

קארין אלהרר: כל פעם בדיוני ועדת הכספים, אדוני היושב-ראש, מתגלות רזרבות חדשות.

<אריאל יוצר: אין, אין כאלה.

דוד אמסלם: אין להם רזרבות.

קארין אלהרר: הייתי שמחה לדעת אם יש עוד - - -

דוד אמסלם: ספרו לנו מאיפה קיצצתם.

קארין אלהרר: בדיוק.

קארין אלהרר: תספרו לנו מאיפה וגם - - -

<תומר רוזנר: יש עודף מגביית המסים.

<תומר רוזנר: אני אגיד לך, עודף מגביית המסים.

קארין אלהרר: עודף גביית מסים, זה שם קוד - - -

<אריאל יוצר: לא.

<אריאל יוצר: זאת העמקה, העמקת גבייה.

קארין אלהרר: העמקת הגבייה, בסדר.

קארין אלהרר: שם קוד למצאנו עוד כסף בסעיף מספר, שאף אחד לא ידע עליו.

קארין אלהרר: אז אני מבקשת, אריאל, גם את הפירוט הזה בתוך שבועיים.

קארין אלהרר: אני מודה לכולם.

קארין אלהרר: הישיבה נעולה.